КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 369/3660/25
провадження № 33/824/2258/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025року м. Київ

Київський апеляційний суд

в складі судді Кирилюк Г. М.,

при секретарі Черняк Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Тарасуна Володимира Григоровича на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 березня 2025 року в складі судді Омельченко М. М., у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 89 КУпАП, -

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 650672 від 25.02.2025, ОСОБА_1 23 лютого 2025 року, близько 16 год. 45 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , жорстоко поводив себе з твариною, а саме бив свою собаку у приватному подвір`ї за вище вказаною адресою, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 89 КУпАП.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 89 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення - штраф у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн, з конфіскацією тварини - собаки (самця) породи «Німецька вівчарка» на ім`я Барон.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 грн 60 коп.

22.03.2025 захисник ОСОБА_1 - адвокат Тарасун В. Г. через систему «Електронний суд» подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 березня 2025 року скасувати. Провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 89 КУпАП.

Вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки суд формально підійшов до розгляду справи та не об`єктивно, не в повному обсязі дослідив матеріали справи.

Зазначив, що німецька вівчарка на ім`я Барон перебуває у родині ОСОБА_1 вже близько 13 років.

Собака проживає на вулиці в будці, виконує сторожову функцію, та, як правило, перебуває не на прив`язі.

В час, коли до домоволодіння родини ОСОБА_1 приходять гості, собака прив`язується на ланцюг, з дотриманням вимог, з метою забезпечення безпеки людей, що відвідують домоволодіння. В родині ОСОБА_1 двоє дітей, до яких приходять інші діти, тому питання прив`язання собаки є розумною, допустимою необхідністю для безпеки, в тому числі дітей, які приходять у гості.

23 лютого 2025 року було неділею, домоволодіння мали відвідати гості, собака на ім`я Барон був прив`язаний на ланцюгу. ОСОБА_1 вийшов на подвір`я, з метою надання собаці їжі, води та зняття його з ланцюга.

Побачивши, що тварина перебуває в будці та заплуталась ланцюгом навколо своєї шиї, ОСОБА_1 покликав його, щоб розплутати, але тварина не реагувала, та намагалась розплутатися самостійно.

Розуміючи, що тварина потребує допомоги в розплутані, зважаючи, що вона не підходила, ОСОБА_1 був змушений підтягнути тварину до себе, оскільки вона з будки не виходила, але вкрай потребувала допомоги та в подальшому розмотав з шиї тварини накручений ланцюг.

Свідком даної ситуації стала ОСОБА_3 . В той же час, оскільки будинок, в якому ОСОБА_3 проживає, перебуває на відстані більше ніж 150 м від домоволодіння ОСОБА_1 та оскільки події відбувалися в вечірній період, близько 16 год. 45 хв., то реальні події ОСОБА_3 сприйняла хибно, та була переконана, що стала свідком жорстокого поводження ОСОБА_1 з собакою Бароном .

Саме рухи рукою, коли ОСОБА_1 розмотував ланцюг з шиї тварини, свідок ОСОБА_3 , перебуваючи на значній відстані, в період сутінок, помилково сприйняла, як рухи по нанесенню ударів по тварині.

Після того, як ОСОБА_1 розмотав накручений ланцюг, який намотався внаслідок потрапляння в ланцюг куска проволоки, ОСОБА_1 звільнив свого пса від прив`язі, залишив йому їжу, воду та пішов до будинку. Ці обставини події підтверджується і відео, долученим ОСОБА_4 до матеріалів адміністративної справи.

25 лютого 2025 року до приватної власності родини ОСОБА_1 увійшли поліцейські Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, з понятими.

В подальшому працівником правоохоронного органу ОСОБА_5 будо складено протокол про адміністративне правопорушення ВАД №650672 від 25.02.2025 по притягненню ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 89 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_5 було здійснено вилучення собаки, про що було складено протокол про тимчасове вилучення тварини.

В той же день тварину було передано до Громадської організації «Товариство захисту тварин «SOS», про що складено акт.

Таким чином, наявність вини ОСОБА_1 у здійсненні адміністративного правопорушення судом першої інстанції встановлена на підставі відео, долученого на підтвердження доводів ОСОБА_3 .

В той же час, вказане відео зняте з відстані понад 150 метрів в сутінках, з якого неможливо остаточно встановити, які саме дії здійснює ОСОБА_1 по відношенню до собаки: рухи розмотування ланцюга з шиї тварини за таких обставин цілком можуть бути хибно сприйняті як нанесення ударів.

Тобто, долучене відео не дає можливості остаточно переконатися у характері дій ОСОБА_1 по відношенню до собаки, не містить стовідсоткового підтвердження побиття ОСОБА_1 своєї собаки, а тому не може бути беззаперечним та достатнім доказом здійснення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 89 КУпАП.

За таких обставин матеріали справи та їх аргументація є сумнівними та не містять беззаперечних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 89 КУпАП. Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом, який застосовується при оцінці доказів.

Матеріали справи не містять беззаперечних доказів здійснення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 89 КУпАП.

При ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції не було надано оцінку усім матеріалам справи, не було досліджено всі фактичні обставини справи.

Судом першої інстанції не враховано пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які характеризують ОСОБА_1 як турботливого та дбайливого господаря та заперечують проти факту застосування ОСОБА_1 насильства до своїх собак, що також є аргументами на користь відсутності вини ОСОБА_1 у застосування насильства до свого собаки.

Не враховано судом першої інстанції й об`єктивних обставин справи, зокрема, того факту, що собака Барон дожив в сім`ї ОСОБА_1 до 14 років, що є досить поважним віком для собаки. Це свідчить про те, що Барон мав сприятливі умови для проживання, перебував у турботі та любові.

Натомість, при винесенні оскаржуваної постанови суд обмежився лише дослідженням доказів, що спрямовані на доведення вини ОСОБА_1 , проігнорувавши контраргументи, наведені останнім та його захисником.

Беззаперечно вважає, що такі відомості мають значення для правильного , всебічного та об`єктивного вирішення питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а тому очевидно, що неврахування їх судом першої інстанції при розгляді даної справи призвело до неправильного правового висновку.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Тарасун В. Г. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Вирішуючи питання по суті доводів скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до вимог ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.9 КУпАП єдиною підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у її діях (бездіяльності) складу адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст. 89 КУпАП жорстоке поводження з тваринами - знущання над тваринами, у тому числі безпритульними, що спричинило їх мучення, завдало їм фізичного болю, страждань, але не призвело до тілесних ушкоджень, каліцтва чи загибелі, залишення тварин напризволяще, а також інші порушення правил утримання та поводження з тваринами тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварини, якщо перебування тварини у власника становить загрозу для її життя або здоров`я.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» жорстоке поводження з тваринами - знущання над тваринами, у тому числі безпритульними, що спричинило їх мучення, завдало їм фізичного болю, страждань, у тому числі спричинило тілесні ушкодження, каліцтво чи загибель, нацьковування тварин одна на одну та на інших тварин, вчинене з хуліганських чи корисливих мотивів, залишення тварин напризволяще, а також інші порушення правил утримання, поводження та транспортування тварин.

Відповідно до абзацу восьмого частини сьомої статті 9 цього Закону дозволяється утримувати домашніх тварин - у вільному вигулі на ізольованій, добре огородженій території (в ізольованому приміщенні) на прив`язі або без неї.

Відповідно до статті 22 цього Закону, при поводженні з домашньою твариною особа, яка її утримує, зобов`язана: дбати про домашню тварину, забезпечити їй достатню кількість їжі та постійний доступ до води; надавати можливість домашній тварині здійснювати необхідні рухи, контактувати з собі подібними; забезпечувати своєчасне надання домашній тварині ветеринарних послуг (обстеження, лікування, щеплення тощо); негайно повідомляти медичну або ветеринарну установу про випадки заподіяння домашньою твариною ушкоджень здоров`ю людині або іншим тваринам; негайно доставляти домашню тварину, яка вчинила дії, передбачені абзацом сьомим цієї статті, у ветеринарну установу для огляду; запобігати неконтрольованому розмноженню домашніх тварин. Забороняється бити, вбивати, отруювати чи калічити домашніх тварин; дарувати домашніх тварин як призи, нагороди чи премії; завдавати домашнім тваринам болю, страждання або пригнічення; дресирувати тварин у спосіб, що завдає шкоди здоров`ю тварини та її загальному стану; умертвляти тварин шляхом утоплення, задушення, використання електричного струму та речовин, що призводять до отруєння. Забороняється жебракування з тваринами. Забороняється залишати тварину в закритому салоні автомобіля за відсутності в ньому людини при температурі повітря більше +20°С та менше +5°С. Забороняється замуровування тварин у підвальних приміщеннях. Забороняється залишати домашню тварину прив`язаною, якщо довжина прив`язі становить менше 20 метрів, крім собак, що виконують сторожові функції, для яких така довжина має становити не менше 10 метрів. Незалежно від довжини прив`язі забороняється залишати тварину без можливості сховатися у приміщенні, споруді тощо, прив`язаною під дією прямого сонячного проміння при температурі повітря більше +20°С або менше 0°С. Забороняється залишати домашню тварину прив`язаною без нагляду у громадських місцях чи місцях скупчення людей (поблизу зупинок, магазинів тощо), а також прив`язувати тварин до транспортних засобів та примушувати до бігу за моторними транспортними засобами.

Відповідно до частин першої та другої статті 12 цього Закону, право власності або інші речові права особи, яка утримує тварину, обмежені обов`язком дотримання норм і вимог цього Закону.

Право власності та інші речові права на тварин у разі жорстокого поводження з ними можуть бути припинені за рішенням суду шляхом їх оплатного вилучення або конфіскації.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» за порушення вимог цього Закону винні особи несуть кримінальну, адміністративну та цивільно-правову відповідальність згідно із законом.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, суть адміністративного правопорушення полягає в тому, що 23 лютого 2025 року о 16 год. 45 хв. ОСОБА_1 бив свою собаку у приватному подвір`ї.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що собака на ім`я Барон проживає в його родині з 2012 року. Собака весь час знаходиться на подвір`ї, без ціпка. Коли приходять до будинку гості, собаку прив`язують. 23.02.2025 він прив`язав собаку, а коли гості пішли, хотів їй дати їсти і відпустити з ланцюга. Собака в будці заціпилася за ланцюг, коли він її витягував. Якщо він її при цьому вдарив, готовий понести відповідальність, тільки щоб її не забирали. Зазначив, що дружина та діти дуже переживають. Він цілий місяць розшукував собаку після її вилучення, не міг її знайти. Після того, як він нарешті розшукав собаку, 10 та 18 березня 2025 року йому не дозволили її побачити. 25 квітня 2025 року він знову приїхав, собаку йому не показували, але він не хотів їхати і її показали. До нього вийшло 2 лікаря, пустили на територію, собака була у тісному вольєрі розміром 1,5 м х 1,5 м. Коли вона відчула його присутність, зраділа та почала скавчати. 06 травня 2025 року собаку йому вже не показали.

Наголосив, що вилучення тварини позбавило її турботи, причиняє їй біль, страждання та пригнічення, оскільки вона прожила в його родині 13 років, що є значним періодом та свідчить про те, що вона мала умови, які відповідали її потребам, знаходилася у постійному контакті з родиною. Проте, після конфіскації собака опинилася в притулку, в якому тісний вольєр, відсутність простору та соціальна ізоляція від рідних.

Волонтер притулку «SOS» ОСОБА_8 надала суду клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

Вказане клопотання містить відомості про те, що вилучену тварину було передано їй з метою перевезення в притулок для забезпечення її тимчасового утримання та ветеринарного обслуговування. Собаку було доставлено 25 лютого 2025 року до притулку Міжнародної громадської організації Товариство захисту тварин «SOS». На момент надходження виявлено, що собака сліпа, перебуває в стресі і страху, потребує термінового втручання ветеринарного лікаря. У зв`язку з тим, що в притулку немає ветеринарних лікарів, собаку наступного дня було передано на медичний огляд до ветеринарної клініки «VET ZOO», де вона перебуває і наразі та отримує медичну допомогу. Тварина має хронічні захворювання, такі як: вікові зміни міокарду, хронічна гепотопатія (фіброз), новоутворення в селезінці, гіперплазія простати, неоплазія сім`яників, катаракта та позитивний тест на дирофіляріоз (серцева форма). Собаці проведено лікувально-діагностичні заходи для покращення її стану, надано належні умови утримання, надається ветеринарна допомога, харчування, достатня кількість їжі, води і простору. Вказане свідчить про необхідність медичного догляду за твариною. Умови перебування тварини у ветеринарній клініці на сьогоднішній день відповідають вимогам чинного законодавства та індивідуальним потребам собаки: собаці надається достатня кількість їжі, води, простору, забезпечена своєчасна ветеринарна допомога, лікування, собака отримує дбайливе ставлення та піклування лікарів, персоналу клініки та інших волонтерів товариства захисту тварин. Також є люди, які зацікавлені та готові взяти собаку до себе в сім`ю після її одужання, де тварині будуть створені належні умови для життя та дозвілля відповідно до її віку, стану здоров`я та потреб.

В суді апеляційної інстанції в якості свідка була допитана ОСОБА_7 , яка була залучена в якості понятої при вилученні собаки.

Свідок пояснила, що собака на ім`я Барон з`явилась в родині ОСОБА_1 в 2012 році. Вікна її будинку виходять на подвір`я ОСОБА_1 . Вона була свідком того, що собака весь час знаходиться на подвір`ї будинку не прив`язана. Собаку прив`язують лише тоді, коли приходять люди. Коли почалась війна, на собаку впливали вибухи, вона завивала. Потім вона дізналася, що собака стала потихеньку сліпнути. Вона ніколи не бачила, щоб собаку били. Барон завжди знаходився біля дітей. Коли собаку вилучали, вона бачила, що це був стрес для самої собаки. Спочатку її ледве «запихнули» у поліцейську машину, потім попросили дружину господаря сісти в машину, щоб собака відчувала, що з нею її рідні. Коли машину відчинили, собака вискочила і побігла у двір. Після вилучення собаки діти плакали, зараз всі переживають стрес від розлучення з нею. Вона не може зрозуміти, як так сталося. Вважає, що трапилась помилка.

Як вбачається з матеріалів справи, з заявою про адміністративне правопорушення до начальника Відділення поліції №2 (смт. Чабани) ГУ НП у Київській області звернулась ОСОБА_4 - юристка громадської організації «ЮАЕНІМАЛС». Зазначила, що до організації надійшла інформація від волонтерки ОСОБА_10 з приводу невідомого чоловіка, який на приватній території жорстоко поводився із собакою. З наданих фото та відеоматеріалів вбачається, що чоловік неодноразово наносив руками та ногами тілесні ушкодження тварині, а потім підвішував собаку, яка була на прив`язі. Вказане свідчить про те, що останній нехтує законодавством України у сфері захисту тварин.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_3 від 25.02.2025, вона мешкає в АДРЕСА_2 . 23.02.205 вона стала свідком, як невстановлена особа била свою собаку у себе на приватному подвір`ї. Вона перебувала у себе на балконі, зняла відео на свій мобільний телефон. В подальшому вказане відео вирішила скинути ОСОБА_11 , яка представнику громадської організації «ЮАЕНІМАЛС» для подальшого реагування.

Допитана в суді першої інстанції в якості свідка ОСОБА_3 пояснила, що її увагу привернув пес, який живе на сусідському приватному подвір`ї. Собака часто скиглила, кликала на допомогу, просила пити або їсти. 23.02.2025 факт її побиття вона засняла на свій мобільний телефон.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 від 25.02.2025, 23 лютого 2025 року близько 16 год. 45 хв. він витягував собаку, який заціпився ошийником та ціпком, з будки щоб дати їсти та відв`язати. При цьому свою собаку він не бив, будь-яких протиправних дій не вчиняв.

25 лютого 2025 року працівниками поліції було вилучено собаку породи німецька вівчарка, приблизний вік 14 років, яка має проблеми зі здоров`ям - відсутність зору.

25.02.2025 собаку передано волонтеру ГО товариства захисту тварин «SOS» ОСОБА_8 .

Судом переглянуто наявний в матеріалах справи відеозапис події, яка сталася 23.02.2025 на подвір`ї будинку, де мешкає родина ОСОБА_1 .

На вказаному відеозаписі зафіксовано, як ОСОБА_1 витягував собаку з буди, триваючи в одній руці відро з їжею. Собака не хотіла виходити з буди, ОСОБА_1 декілька раз замахнувся на неї рукою, чи вдарив її - на відео чітко не видно, після чого зняв з собаки ошийник, поставив біля неї відро з їжею, собака побігла у двір.

Вказаний відеозапис не містить обставин, про які зазначала юристка громадської організації «ЮАЕНІМАЛС» ОСОБА_4 в своїй заяві до відділення поліції, а саме, що чоловік неодноразово наносив ногами тілесні ушкодження тварині, а потім підвішував собаку, яка була на прив`язі.

Не свідчать про вчинення особою таких дій і сукупність інших зібраних по справі доказів.

Факт побиття ОСОБА_1 своєї собаки не підтверджено доказами, які є достатніми та такими, що не залишають місце будь-яким сумнівам.

Подальші дії ОСОБА_1 після вилучення тварини певним чином характеризують останнього як людину, яка любить свою собаку та якій небайдужа її подальша доля.

Переглянуте відео зустрічі ОСОБА_1 зі своєю собакою, яка знаходилась у вольєрі, свідчить про те, собака з радістю відреагувала на його голос, намагалась до нього наблизитись, торкнутися руки через огорожу. ОСОБА_1 приніс собаці смаколик, пообіцяв, що її забере.

Подальше перебування собаки в притулку, в межах замкнутого простору у вольєрі, за відсутності можливості повернутися до людей, у яких вона прожила більше 13 років, а також беззаперечних та достатніх доказів того, що в цій родині з нею жорстоко поводяться, на думку суду, не може бути визнано таким, що відповідає інтересам цієї тварини.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 89 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Тарасуна Володимира Григоровича задовольнити.

Постанову Києво-Святошинського районного суду міста Києва від 14 березня 2025 року скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 89 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Повернути ОСОБА_1 вилучену у нього 25.02.2025 собаку породи «Німецька вівчарка» на ім`я Барон.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г. М. Кирилюк