Провадження №: 3/752/5214/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2025 м. Київ

суддя Голосіївського районного суду міста Києва Бушеленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли

відУправління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції
пропритягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 123 КУпАП
відносноОСОБА_1 дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 місце проживання - АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер - НОМЕР_1

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 123 КУпАП ОСОБА_1 згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 340138 від 24.05.2025, що складений з посиланням на порушення п. "в" п. 20.5 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до зазначеного протоколу 23.05.2025 о 09:18 у м. Києві по шосе Столичному водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом BMW 318D, державний номерний знак НОМЕР_2 , здійснив рух через Корчуватський залізничний переїзд після увімкнення забороняючого миготливого червоно сигналу світлофору з увімкненою звуковою сигналізацією.

Дії водія кваліфіковано за ч. 3 ст. 123 КУпАП.

Разом з протоколом від 24.10.2025 до матеріалів справи приєднано картку обліку адміністративного правопорушення, відеозаписи з нагрудної камери працівників патрульної поліції, вміщені на компакт диск для лазерних систем зчитування.

23.06.2025 ОСОБА_1 реалізував право на ознайомлення з матеріалами справи.

27.06.2025 до канцелярії суду надійшло клопотання від ОСОБА_1 "про закриття справи з запереченнями на складений безпідставно адміністративний матеріал", в якому викладено заперечення щодо здійснення послуг перевезення пасажирів, переїзду залізничних колій на червоний сигнал світлофора, що наповнене численними емоційними оборотами та вимогами до суду, на кшталт обов`язкового позначення в судовому рішенні мотивів прийняття або відхилення аргументів захисту, у разі відхилення аргументів захисту - викладення чітких підстав невідповідності рішення суду судовій практиці, сподіваннями, що суд не проігнорує документ, застосує здоровий глузд, відсилкою до бажання деяких суддів підтримати звинувачення у випадках, коли вже є всі підстави для закриття справи.

У судове засідання, призначене на 02.07.2025, ОСОБА_1 не з`явився, хоча до суду викликався повісткою, був обізнаний про дату, час і місце розгляду справи, проте про причини своєї неявки не сповістив.

Виходячи з положень ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 123 цього Кодексу при розгляді справи про адміністративне правопорушення не є обов`язковою, а тому, зважаючи на заявлення до суду вимог про "закриття справи" та викладення своєї позиції по суті справи письмово особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, враховуючи обмеженість процесуальних строків, розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_1 .

У судовому засіданні було досліджено протокол та приєднані до нього документи, відеофайли, проаналізовано заперечення водія, за наслідком чого, керуючись завданнями КУпАП за ст. 1, засадами забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення за ст. 7, визначення адміністративного правопорушення (проступку) за ч. 1 ст. 9, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення за ст. 247 цього Кодексу, суд (суддя) не вбачає складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 саме за ч. 3 ст. 123 КУпАП, адже вони кваліфіковані невірно.

Так, ст. 123 КУпАП складається з трьох частин та примітки та передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил руху через залізничний переїзд.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КУпАП порушення правил руху через залізничний переїзд, крім порушень, передбачених ч. 2 і 3 цієї статті, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КУпАП в`їзд на залізничний переїзд у випадках, коли рух через переїзд заборонений, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу у його власника чи без такого або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року з оплатним вилученням транспортного засобу у його власника чи без такого або адміністративний арешт на строк від семи до десяти діб з оплатним вилученням транспортного засобу у його власника чи без такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КУпАП порушення, передбачене ч. 2 цієї статті, вчинене під час надання послуг з перевезення пасажирів або під час перевезення небезпечних вантажів, тягне за собою позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до трьох років з оплатним вилученням транспортного засобу у його власника чи без такого або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб з оплатним вилученням транспортного засобу у його власника чи без такого.

Як вказувалося вище, дії водія кваліфіковано за ч. 3 ст. 123 КУпАП.

При цьому, матеріал справи не містять довідки, рапорту, пояснень тощо, з яких слідує, що у бланку протоколу від 24.05.2025 було допущено описку (щодо частини ст. 123 КУпАП).

Згідно з відеозаписами та сукупністю всіх матеріалів, зупинка водія та подія, яка слугувала підставою для складання протоколу відбулася 24.05.2025, а не 23.05.2025, яка вказано у протоколі, а тому уд (суддя) виходить з того, що в частині дати події допущено технічну описку.

Будь-якого документального чи іншого підтвердження того, що водій ОСОБА_1 здійснював 23.05.2025 надання послуг з перевезення пасажирів або ж перевозив небезпечний вантаж матеріали справи не містять. Так само у справі відсутні й фактичні дані, які б прямо чи опосередковано вказували б на те, що автомобіль BMW 318D, державний номерний знак НОМЕР_2 , використовується у сервісі таксі чи сам ОСОБА_1 має дозвільні документи з надання послуг пасажирського перевезення чи перевезення небезпечних вантажів.

З відеозапису, приєднаного до протоколу слідує, що ОСОБА_1 , який перебував за кермом зазначеного авто, зупинили за допомогою проблискових маячків, йому було вказано на порушення Правил дорожнього руху в частині порядку переїзду залізничних колій на Корчуватському залізничному переїзді, на що водій зазначив, що він об`їхав перешкоду та рухався за низкою машин. При цьому, водієві було продемонстровано відеозапис події, у якій працівники патрульної поліції вбачали склад адміністративного правопорушення. Також було складено протокол про адміністративне правопорушення, від підпису якого пан ОСОБА_1 відмовився та зауважив на необхідність виявлення людяності працівниками поліції.

У силу Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey, п. 282) зазначається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Також Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

За приписами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Адміністративним правопорушенням (проступком), у розумінні чинного законодавства, є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Виходячи зі змісту ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який і є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення та його оформлення закріплені у ст. 256 КУпАП, де вказано, що у ньому зазначаються дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи; відомості про заподіяння матеріальної шкоди (у разі її наявності).

При цьому норми КУпАП не надають суду (судді) повноважень на самостійне внесення змін або ж будь-яких доповнень, виправлень у протокол про адміністративне правопорушення, так само і права визначати кваліфікацію вчиненого на власний розсуд, адже це є недопустимим та може мати наслідком порушення права особи на захист або ж бути витлумачене як упередженість чи необ`єктивність судді.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП унормовано, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

У справі, що розглядається, вбачається наявність об`єктивних сумнівів винуватості водія ОСОБА_1 у порушенні правил руху через залізничний переїзд при наданні послуг з перевезення пасажирів чи перевезення небезпечних вантажів, і, такі сумніви тлумачаться на його користь.

Враховуючи, що здійснення підтримки обвинувачення у справах про адміністративні правопорушення відповідними органами не здійснюється, а суд не здійснює збирання додаткових доказів, а також, враховуючи засади презумпції невинуватості, суд (суддя) доходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 123 КУпАП, що у відповідності до ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження за відсутністю подій і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 9, 23, 124, 247, 268, 276, 277, 279, 280, 283-285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 123 КУпАП закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Бушеленко