Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/414/25 Головуючий у суді І-ї інстанції Плохотніченко Л. І.
Категорія - 173-2 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Іванов Д. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2025 року м. Кропивницький

Суддя Кропивницького апеляційного суду Іванов Д.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку апеляційного перегляду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду міста Кропивницького від 14 травня 2025 року, в справі про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ч. 2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 575096 від 02.03.2025, ОСОБА_1 поставлено за провину, те що він 02.03.2025 року, 20.17 год., за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї доньки ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме умисні дії фізичного та психологічного характеру, ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, штовхав, у наслідок чого була завдана шкоду фізичному та психічному здоров`ю потерпілої.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 216495 від 02.03.2025 року, ОСОБА_1 повторно , о 20.17 год., за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_3 домашнє насильство, а саме умисні дії фізичного та психологічного характеру, ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, штовхав, у наслідок чого була завдана шкоду фізичному та психічному здоров`ю потерпілої.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії № 683192 від 02.03.2025, ОСОБА_1 близько 14.00 год., за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_3 домашнє насильство психологічного характеру, яке полягало у словесних образах, погрозах та приниженні, чим завдав потерпілій шкоду психічному здоров`ю.

Постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч 1, 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді районного суду, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом першої інстанції було порушено принцип безпосередності дослідження доказів, з аналогією до кримінального провадження. Так, суд не забезпечив виклик та явку до суду уповноважених працівників Кропивцького РУП для надання пояснень та підтвердження викладених у протоколах фактів про наче б вчинене адміністративне правопорушення. Крім того, суд послався на поясненим потерпілої ОСОБА_3 , про те також не пересвідчився у тому, що такі пояснення дійсно мали місце та були наданні саме цією особою та є таким, що підтверджені у судовому засіданні.

Вказує, що пояснення потерпілих, які не підтверджені їхніми особистими поясненнями в судовому засіданні, не є допустимими доказами.

Будь-яких інших доказів (в тому числі, фото, відсо фіксацію), суд першої інстанції не досліджував та оцінку не надавав.

На думку апелянта, суд першої інстанції не забезпечив належну участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , в розгляді справи в суді першої інстанції, чим позбавив можливості користуватися своїми правами визначеними статтею 268 КУпАП України, що призвело до прийняття необґрунтованого та незаконного рішення.

Будучи своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, ОСОБА_1 та адвокат Ляшенко-Гаркуша О.В. в судове засідання апеляційного суду не з`явилися.

Клопотання адвоката Ляшенко-Гаркуша О.В. про відкладення судового розгляду надійшло вже після того як суд прийняв рішення.

З`ясувавши обставини справи, а також перевіривши матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає за таких підстав.

Так, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно диспозиції частини 1 статті 173-2 КУпАП відповідальність за вчинення даного правопорушення настає за вчинення домашнього насильства, а саме за умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення тягне за собою юридичну відповідальність.

З об`єктивної сторони дане правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КпАП України, можуть бути як члени однієї сім`ї відповідно до визначеного поняття члена сім`ї у Законі України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», та інші родичі та особи, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання.

Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 02.03.2025 року, близько 14.00 год., за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_3 домашнє насильство психологічного характеру, яке полягало у словесних образах, погрозах та приниженні, чим завдав потерпілій шкоду психічному здоров`ю.

В цей же день, 02.03.2025 року, повторно, о 20.17 год., ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_3 домашнє насильство, а саме умисні дії фізичного та психологічного характеру, що виражалося у штовханні без нанесення тілесних ушкоджень, ображав нецензурною лайкою чим завдав шкоду фізичному та психічному здоров`ю потерпілої.

Крім того, в цей же день, 02.03.2025 року, повторно, о 20.17 год., ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї доньки ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме умисні дії фізичного та психологічного характеру, ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, штовхав, у наслідок чого була завдана шкоду фізичному та психічному здоров`ю потерпілої.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, грунтується на сукупності належних та допустимих доказів, досліджених судом першої інстанції, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАД № 575096 від 02.03.2025 , яким підтверджується, що саме 02.03.2025 року, 20.17 год. перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 мало місце правопорушення, яке ставиться в вину ОСОБА_1 (а.с. 1);

- поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , відповідно до яких 02.03.2025 близько 20 год. 17 хв. прийшов її батько ОСОБА_1 , та виражався нецензурною лайкою, ображав, штовхав (а.с. 3).

- формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства (а.с. 6);

- протоколом про адміністративне правопорушення серія АПР18 № 216495 від 02.03.2025 року, яким підтверджується, що саме 02.03.2025 року, 20.17 год. перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 мало місце правопорушення, яке ставиться в вину ОСОБА_1 (а.с. 16),

- заявою та поясненнями потерпілої ОСОБА_3 , які знаходяться в матеріалах справи відповідно до яких 02.03.2025 близько 20 год. 17 хв. ОСОБА_1 прийшов за місцем проживання ОСОБА_3 , та вчиняв відносно неї та її дітей домашнє насильство,а саме психологічного та фізичного характеру, виражався нецензурною лайкою, штовхав та погрожував фізичною розправою (а. с 19-20),

- формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства (а.с. 21),

- протоколом про адміністративне правопорушення серія 683192 від 02.03.2025, яким підтверджується, що саме 02.03.2025 року, 14 год. 00 хв. перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 мало місце правопорушення, яке ставиться в вину ОСОБА_1 (а.с. 31),

- протоколом про адміністративне затримання серія АА № 146043 від 02.03.2025 (а.с. 33),

- рапортом від 02.03.2025 (а.с. 34),

- заявою та поясненнями потерпілої ОСОБА_3 , які знаходяться в матеріалах справи відповідно до яких 02.03.2025 близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_1 прийшов за місцем проживання ОСОБА_3 , в стані алкогольного сп`яніння, вчинив сварку, ображав, принижував та погрожував (а.с. 35-36),

- формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства (а.с. 37).

Протоколи про систематичне вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, оформленні з додержанням вимог ст. 256, 268 КУпАП, в яких зазначена фабула обвинувачення та конкретні протиправні дії ОСОБА_1 , в чому саме полягає домашнє насильство у розумінні диспозиції ч. 1 ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Обставини, викладені у вказаних протоколах, підтверджуються наявними у матеріалах справи заявами потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , надані працівникам поліції одразу на місці події, їх письмовими поясненнями, формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 02.03.2025.

При таких беззаперечних доказах, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ч. 2 ст.173-2 КУпАП є правильними, а рішення суду законне, обґрунтоване і достатньо мотивоване.

Переконливих доводів, які безумовно спростовували би висновки суду, викладені в постанові, і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Слід зазначити і те, що будь-яких зауважень чи заперечень щодо оформлення протоколів щодо ОСОБА_1 останній не зазначав, із заявами про неправомірність дій чи порушення його процесуальних прав під час складання протоколів до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість особи, яка склала протоколи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у результатах розгляду справи або притягненні останнього до адміністративної відповідальності.

Щодо порушення права на захист ОСОБА_1 , яке вразилось у розгляді справи за його відсутністю, то апеляційний суд відмічає.

Частиною 3 статті 268 КУпАП передбачений виключний перелік статей при розгляді справ, за якими присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Категорія справ за ст. 130 КУпАП до вказаного переліку не входить, а тому присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за даною статтею у судовому засіданні не є обов`язковою.

Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

З урахуванням дати вчинення адміністративного правопорушення, конкретних обставин справи, строків, протягом яких на особу може бути накладене адміністративне стягнення, обізнаність ОСОБА_1 , про наявне щодо нього провадження, суд правильно на виконання вимог закону розглянув справу у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вживши всі необхідні заходи до його повідомлення.

Однозначно стверджувати про те, що суд першої інстанції постановив незаконне рішення, розглянувши справу у відсутність ОСОБА_1 , підстав немає.

ОСОБА_1 при бажанні, мав право та можливість прийняти безпосередню участь у перегляді цієї справи в суді апеляційної інстанції, однак ОСОБА_1 цим правом не скористався, в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Підсумовуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про незаконність притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, відсутність у матеріалах справи достовірних доказів та необґрунтованість судового рішення, не знайшли свого об`єктивного підтвердження, під час апеляційного розгляду, а тому законні підстави для скасування постанови судді Подільського районного суду міста Кропивницького від 14 травня 2025 року стосовно ОСОБА_1 - відсутні.

Керуючись ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283, 284, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Подільського районного суду міста Кропивницького від 14 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ч. 2 ст.173-2 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Д.Л. Іванов