ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 332/3136/24 Головуючий в 1 інст. Сінєльнік Р.В.
Провадження №33/807/176/25 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.2 ст.172-15 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) адвоката Копилова В.Ю. (в режимі відеоконференції EASYCON), розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього на постанову Заводського районного суду м.Запоріжжя від 18 червня 2025 року,

якою провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.172-15 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

закрито у зв`язку із передачею матеріалів прокурору;

матеріали справи щодо ОСОБА_1 направлено керівнику Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону для проведення перевірки та вирішення питання щодо необхідності порушення кримінального провадження щодо останнього.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, вчинив недбале ставлення до військової служби в умовах особливого періоду за наведених обставин. Відповідно до наказу командира певної військової частини від 05 квітня 2023 року №99 ОСОБА_2 зараховано до списків особового складу певної військової частини та призначено на певну посаду. У свою чергу, відповідно до наказу командира певної військової частини від 14 листопада 2023 року №324 ОСОБА_3 призначено на певну посаду. Таким чином, військовослужбовці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є підлеглими молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , та для яких останній є начальником. 01 березня 2024 року молодший лейтенант ОСОБА_1 , перебуваючи у населеному пункті (інформація про яке не підлягає розголошенню) протягом дня не підтримував внутрішній порядок і дисципліну в роті, належним чином не стежив за підлеглим особовим складом, не проводив з ними індивідуально-виховну роботу, належним чином не перевіряв останніх, внаслідок чого військовослужбовці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 систематично вживали алкогольні напої протягом всього дня. У подальшому, 01 березня 2024 року приблизно о 21 годині солдат ОСОБА_2 , перебуваючи у населеному пункті, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, здійснив декілька пострілів у бік автомобіля ВА3-2104 днз НОМЕР_1 під керуванням військовослужбовця цієї ж військової частини солдата ОСОБА_3 , внаслідок чого зазначений транспортний засіб зазнав механічних ушкоджень, а солдат ОСОБА_3 отримав легке поранення грудної клітини внаслідок пошкодження уламками лобового скла. Тільки, 01 березня 2024 року о 21 годині 30 хвилин молодшим лейтенантом ОСОБА_1 у населеному пункті (інформація про яке не підлягає розголошенню) Пологівського району Запорізької області було виявлено у стані алкогольного сп`яніння військовослужбовців ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , після чого останніх було направлено для огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння. Таким чином, молодший лейтенант ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, в порушення приписів ст.ст. 9, 11, 16, 58, 59, 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил, вчинив недбале ставлення до військової служби в умовах особливого періоду, тобто правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає про те, що пояснення військовослужбовців, що наявні в матеріалах справи, надавались останніми після встановлення стану їх алкогольного сп`яніння, що ставить під сумнів достовірність наданих пояснень. Крім того, з зазначених пояснень неможливо встановити, чи ознайомленні військовослужбовці зі своїми правами та обов`язками в т.ч. щодо відповідальності за дачу неправдивих свідчень.

Зауважує на тому, що згідно з протоколом, йому інкримінується - не здійснення заходів контролю підлеглого особового складу, при цьому, апелянт зазначає, що ним проводилась ранкова та вечірня перевірка особового складу, за результатом якої ознак стану алкогольного сп`яніння військовослужбовців ОСОБА_2 та ОСОБА_3 встановлено не було.

Наголошує, що судом першої інстанції не було враховано правової позиції Верховного Суду у справі №185/12161/15-к від 21 травня 2021 року, відповідно до якої якщо особа не мала реальної можливості проявити ставлення до своїх службових обов`язків, то не можна говорити про те, що воно було недбалим чи несумлінним (хвороба, відсутність досвіду, нетривалість служби).

Звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення не містить всіх складових ознак інкримінованого йому правопорушення, зокрема не зазначено у чому конкретно полягало його недбале ставлення до військової служби та які його дії призвели до порушення відповідних норм закону, які саме службові обов`язки були порушені та які саме дії він зобов`язаний був вчинити та у який спосіб, невиконання яких ставиться йому у провину.

В протоколі також відсутнє посилання, до яких саме обов`язків військової служби недбало він поставився, якими нормами Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України або іншими нормативно-правовими актами вони визначені, які йому були визначені статутом, посадовою інструкцією.

На думку апелянта, протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП.

Також, вказує на те, що в постанові суду не аргументовано, яким чином суд дійшов до висновку про наявність в його діях ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 КК України (службова недбалість) та інших кримінальних правопорушень, в яких кваліфікуючою ознакою є травмування людей.

Заявлене ОСОБА_1 клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_1 брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції. Згідно з розпискою, що міститься в матеріалах справи, останній був присутній під час оголошення оскаржуваної постанови суду, проте відомостей щодо отримання ОСОБА_1 копії цієї постанови матеріали справи не містять. Вперше апеляційну скаргу було подано адвокатом Бейгул А.Г. 25 червня 2024 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження. Постановою Запорізького апеляційного суду від 01 серпня 2024 року апеляційну скаргу адвоката Бейгул А.Г. повернуто особі, що її подала, у зв`язку з невиконанням вимог ст.271 КУпАП, а саме, у зв`язку з тим, що до апеляційної скарги не були долучені передбачені вказаною статтею документи, що підтверджують повноваження захисника на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, та роз`яснено, що повернення апеляційної скарги не є перешкодою для повторного звернення до суду апеляційної інстанції з дотриманням вимог КУпАП. В подальшому 19 серпня 2024 року з апеляційної скаргою звернувся вже сам ОСОБА_1 та до своєї апеляційної скарги долучив договір про надання правової допомоги №1806/01 від 18 червня 2024 року, укладений між ним та адвокатським бюро «БЕЙГУЛ ТА ПАРТНЕРИ» в особі керуючого партнера Бейгул А.Г. Отже, зловживання своїми процесуальними правами з боку апелянта не убачається. Виходячи з того, що доводи апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду.

Заслухавши аргументи захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) адвоката Копилова В.Ю. (в режимі відеоконференції EASYCON), який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Зі змісту ст.283 КУпАП убачається, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції при розгляді цієї справи вимоги зазначених норм закону в цілому дотримано.

Так, щодо ОСОБА_1 було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення №11 від 24 травня 2024 року, у якому зазначено, що ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, вчинив недбале ставлення до військової служби в умовах особливого періоду за наведених обставин. Відповідно до наказу командира певної військової частини від 05 квітня 2023 року №99 ОСОБА_2 зараховано до списків особового складу певної військової частини та призначено на певну посаду. У свою чергу, відповідно до наказу командира певної військової частини від 14 листопада 2023 року №324 ОСОБА_3 призначено на певну посаду. Таким чином, військовослужбовці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є підлеглими молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , та для яких останній є начальником. 01 березня 2024 року молодший лейтенант ОСОБА_1 , перебуваючи у населеному пункті (інформація про яке не підлягає розголошенню) протягом дня не підтримував внутрішній порядок і дисципліну в роті, належним чином не стежив за підлеглим особовим складом, не проводив з ними індивідуально-виховну роботу, належним чином не перевіряв останніх, внаслідок чого військовослужбовці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 систематично вживали алкогольні напої протягом всього дня. У подальшому, 01 березня 2024 року приблизно о 21 годині солдат ОСОБА_2 перебуваючи у населеному пункті, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, здійснив декілька пострілів у бік автомобіля ВА3-2104 днз НОМЕР_1 під керуванням військовослужбовця цієї ж військової частини солдата ОСОБА_3 , внаслідок чого зазначений транспортний засіб зазнав механічних ушкоджень, а солдат ОСОБА_3 отримав легке поранення грудної клітини внаслідок пошкодження уламками лобового скла. Тільки, 01 березня 2024 року о 21 годині 30 хвилин молодшим лейтенантом ОСОБА_1 у населеному пункті (інформація про яке не підлягає розголошенню) Пологівського району Запорізької області було виявлено у стані алкогольного сп`яніння військовослужбовців ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , після чого останніх було направлено для огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння. Таким чином, молодший лейтенант ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, в порушення приписів ст.ст. 9, 11, 16, 58, 59, 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил, вчинив недбале ставлення до військової служби в умовах особливого періоду, тобто правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В свою чергу, статтею 172-15 КУпАП (Недбале ставлення до військової служби) передбачено відповідальність за недбале ставлення до військової служби, у тому числі вчинене в умовах особливого періоду (частина 2 цієї статті).

Проте, фабула правопорушення, викладена у протоколі, виходить за межі диспозиції статті 172-15 КУпАП, якою не передбачено таких наслідків як заподіяння тілесних ушкоджень чи пошкодження майна, чи заподіяння будь-якої іншої шкоди, на відміну від диспозиції ст.425 КК України (Недбале ставлення до військової служби) тощо.

До вказаного протоколу додано копію матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.2 ст.172-19 КУпАП, зокрема: протокол А7225 №10-2024 про військове адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.2 ст.172-19; письмові пояснення солдата ОСОБА_2 ; заява про розгляд справи без участі ОСОБА_2 ; довідка командира певної військової частини від 01 березня 2024 року за №180; довіреність від 11 грудня 2023 року; акт службового розслідування від 17 березня 2024 року №36; витяг з наказу командира певної військової частини (з адміністративно-господарської діяльності) від 01 березня 2024 року №172; фото таблиця; письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 02 березня 2024 року; акти огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ; постанова Заводського районного суду м.Запоріжжя від 09 квітня 2024 року щодо ОСОБА_2 ; витяг з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань від 02 травня 2024 року; письмові пояснення ОСОБА_4 від 24 травня 2024 року; письмові пояснення ОСОБА_5 від 07 травня 2024 року; письмові пояснення ОСОБА_2 від 06 травня 2024 року; письмові пояснення ОСОБА_1 від 10 травня 2024 року; витяг із наказу командира певної військової частини (по стройовій частині) від 31 січня №31; службова характеристика ОСОБА_1 ; медична характеристика ОСОБА_1 ; посвідчення офіцера ОСОБА_1 .

Дослідивши протокол до додані до нього матеріали, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що з цих матеріалів убачаються ознаки кримінального правопорушення. Тому, відповідно до вимог ст.253 КУпАП, суд обґрунтовано оскаржуваною постановою закрив провадження в цій справі та направив матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-15 КУпАП керівнику Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.

Згідно з оскаржуваною постановою суду, при розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 участі не брав.

При апеляційному розгляді справи захисник ОСОБА_1 адвокат Копилов В.Ю. підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та додатково зазначив, що судом першої інстанції були проігноровані клопотання ОСОБА_1 про витребування матеріалів кримінального провадження, яке було порушено працівниками поліції за цим фактом. Також, судом було проігноровано клопотання ОСОБА_1 про виклик та допит свідків, які стали очевидцями цієї події. Вважає, що судом не в повній мірі досліджені матеріали справи. Кримінальне провадження за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України за №0000454 від 02 травня 2024 року було закрито за відсутністю складу злочину. На його думку, в діях ОСОБА_1 відсутній склад як адміністративного так і кримінального правопорушення. На час розгляду справи в суді першої інстанції кримінальне провадження було закрито. Відомостей про скасування постанови про закриття кримінального провадження немає.

На думку апеляційного суду, доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , та заявлені стороною захисту при апеляційному розгляді, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідаючи на доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що в постанові суду не аргументовано, яким чином суд дійшов до висновку про наявність в його діях ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст.367 КК України (службова недбалість) та інших кримінальних правопорушень, в яких кваліфікуючою ознакою є травмування людей, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Згідно з вимогами ч.4 ст.15 КУпАП, за вчинення військових адміністративних правопорушень військовослужбовці, а також військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Як зазначено вище, у протоколі про адміністративне правопорушення ідеться про те, що у наслідок недбалого ставлення ОСОБА_1 до військової служби в умовах особливого періоду його підлеглі - військовослужбовці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 систематично вживали алкогольні напої, після чого солдат ОСОБА_2 відкрив стрільбу з вогнепальної зброї в напрямку легкового автомобіля, в якому їхав солдат ОСОБА_3 , в результаті чого останній отримав легке поранення уламком лобового скла в область грудної клітини.

Про отримання солдатом ОСОБА_3 поранення уламком лобового скла автомобілю в область грудної клітини при обставинах, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, ідеться і у Акті службового розслідування від 17 березня 2024 року №36, доданому до протоколу, на що обґрунтовано звернув увагу суд першої інстанції в оскаржуваній постанові.

Отже, розслідування вказаних обставин має відбуватись в порядку, визначеному кримінальним процесуальним законодавством, з підстав наведених вище.

Доводи сторони захисту про те, що певне кримінальне провадження за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, яке було розпочато за вказаними фактами, в подальшому було закрите, на думку суду апеляційної інстанції висновків суду першої інстанції не спростовує, з огляду і на те, що ОСОБА_1 інкримінується саме недбале ставлення до військової служби, що потягло вказані вище наслідки.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку та прийняв правильне по суті рішення.

Неповноти та однобічності з`ясування обставин, що мають значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення з боку суду першої інстанції не убачається.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , та ті, що заявлені стороною захисту при апеляційному розгляді справи, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, серед іншого і доводи щодо невідповідності складеного щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст.256 КУпАП.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, та є належним чином вмотивованою.

При цьому, закриття судом першої інстанції провадження в цій справі та направлення матеріалів справи прокурору з підстав, зазначених в оскаржуваній постанові, само по собі не є констатацією факту вчинення ОСОБА_1 будь-якого правопорушення, зокрема і кримінального.

Прийняття судом вказаного рішення обумовлено необхідністю належного розслідування фактів, про які ідеться в матеріалах цієї справи, та прийняття процесуального рішення за відповідною процедурою - визначеною чинним кримінальним процесуальним законодавством.

Отже, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Заводського районного суду м.Запоріжжя від 18 червня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Заводського районного суду м.Запоріжжя від 18 червня 2025 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч.2 ст.172-15 КУпАП, закрито у зв`язку із передачею матеріалів прокурору - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 332/3136/24