П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.07.2025 Справа №607/9615/25 Провадження №3/607/4011/2025

місто Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Якімець Тарас Ігорович розглянув матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт серія НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення

У С Т А Н О В И В:

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 317996 від 02 травня 2025 року вказано, що 26 квітня 2025 року о 15 год. 28 хв. у м. Тернопіль на перехресті вулиць Головацького За Рудкою, водій ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом (далі ТЗ) «Opel Zafira», д.н.з. НОМЕР_3 , рухаючись по вул. Головацького здійснюючи поворот праворуч на вул. За Рудкою, не зменшив швидкість та не надав перевагу в русі пішоходу ОСОБА_2 , який переходив проїзну частину дороги по лінії тротуару у зв`язку із відсутністю пішохідного переходу відповідно до пункту 4.7. ПДР України, чим створив аварійну обстановку, а саме: змусив пішохода різко зменшити швидкість руху та вжити заходів для забезпечення особистої безпеки, чим порушив пункт 12.1. ПДР водій ТЗ не врахувавши безпечної швидкості руху, особливості вантажу, стан ТЗ; пункт 16.2. ПДР порушення водіями ТЗ правил повороту на регульованому і нерегульованому перехресті, за що передбачена відповідальність за частиною п`ятою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) (а.с.1).

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що повністю розуміє зміст роз`яснених йому прав, передбачених статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, винуватим себе у вчинені адміністративного правопорушення визнає повністю, щиро розкаюється. Просить накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Козак Т. І. у судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_1 є батьком двох дітей, дружина ОСОБА_3 є безробітною, тож саме він є єдиним годувальником у сім`ї. Адвокат також зазначив, що особа, якій інкриміновано вчинення правопорушення, працює водієм ТЗ автогосподарства ТОВ «ТЕРВІКНОПЛАСТ», відтак його робота безпосередньо пов`язана з необхідністю мати посвідчення водія. Крім того, захисник звернув увагу суду, що ОСОБА_1 не заперечує своєї провини та щиро розкаюється у вчиненому, діяв обережно, не перевищував швидкість, проте через раптову появу пішохода, який перетинав проїзну частину поза пішохідним переходом без переконання в безпеці, не зміг уникнути дорожньої ситуації.

Потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні просив накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки дії водія ТЗ спричинили створення аварійної обстановки, що змусило його вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки та безпеки дітей. Представник ОСОБА_2 адвокат Янчишин В. Й. наголосив на необхідності призначення суворого стягнення з огляду на характер вчиненого проступку.

Заслухавши пояснення особи, яку притягують до адміністративної відповідальності, його захисника, потерпілого, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, крім визнання ним власної вини, доведена наступними матеріалами справи, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 317996 від 02 травня 2025 року (а.с. 1);

відеоматеріалами «export-3r9yu» з нагрудних камер 474459, 474471, та камери зовнішнього спостереження «video_2025-05-07_14-27-11» (а.с. 2);

заявою ОСОБА_2 про вчинення адміністративного правопорушення від 29 квітня 2025 року начальнику УПП в Тернопільській області ДПП Б. Шевчуку (а.с. 3, 4);

рапортом поліцейського взводу № 2 роти № 4 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП капрала поліції В. Тараса від 02 травня 2025 року (а.с. 6);

довідкою УПП в Тернопільській області ДПП від 03 травня 2025 року про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував посвідчення водія серії НОМЕР_4 (а.с. 7).

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з пунктом 4.7. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР України) пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч.

Як вказано у пункті 12.1. ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до пункту 16.2. ПДР України на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.

Диспозицією частини п`ятої статті 122 КУпАП встановлено відповідальність за вчинення порушень, відповідальність за які передбачені частинами першою четвертою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Суд зазначає, що ОСОБА_1 визнав вину в інкримінованому адміністративному проступку, його пояснення узгоджуються з матеріалами справи є, на думку суду, достовірними та сумісні з проаналізованими у судовому засіданні доказами. Відтак, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке встановлена частиною п`ятою статті 122 КУпАП.

Отже, суд констатує, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 122 КУпАП, тобто створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Санкцією частини п`ятої статті 122 КУпАП за вчинення цього правопорушення передбачено можливість призначення стягнення у виді штрафу в розмірі вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Розв`язуючи питання щодо стягнення, яке необхідно застосувати до ОСОБА_1 , суд бере до уваги приписи статей 33, 34, 35 КУпАП та ураховує загальноправові принципи притягнення до юридичної відповідальності, зокрема у частині узгідненості характеру вчиненого правопорушення та суворості стягнення, що має бути накладене на особу.

Конституційний Суд України зазначав, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. (абзац п`ятий підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004). Законодавець зобов`язаний обирати той вид адміністративного стягнення, який менш обтяжливий для прав і свобод особи у конкретному випадку, і насамперед має визначити адекватну міру адміністративної відповідальності для досягнення її мети, тоді як суди забезпечують індивідуалізацію такої відповідальності залежно від обставин справи у межах законодавчо визначеної санкції (друге речення абзацу першого підпункту 2.4 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 21 липня 2021 року № 3-р(II)/2021).

Суд зазначає, що захисником Багрія В.М. долучено до матеріалів справи: форму ОК-7 ОСОБА_3 , яка отримала кошти у сумі 11 148,51 гривень за період з 2011 по 2012 роки; довідку ТОВ «Тервікнопласт» № 29 від 21 травня 2025 року «Про підтвердження місця роботи», в якій вказано, що ОСОБА_1 працює водієм автотранспортних засобів автогосподарства у ТОВ «Тервікнопласт» з 20 червня 2024 року; свідоцтва про народження дітей: доньки ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5 ; копію трудової книжки, серія НОМЕР_5 від 11 липня 2001 року; характеристику на водія категорії «С» ОСОБА_1 № 30 від 21 травня 2025 року, виданої ТОВ «Тервікнопласт», де вказано, за час роботи він їздив на автомобілях «Man 8 150», «Man 12.220», та зарекомендував себе як відповідальний і дисциплінований водій. У порушенні техніки безпеки помічений не був. Аварій та порушень правил дорожнього руху зі своєї вини не допускав.

Обираючи вид та розмір адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, щире каяття ОСОБА_1 , визнання ним власної вини, бере до уваги те, що ОСОБА_1 раніше не притягувався до адміністративної відповідальності за вказане адміністративне правопорушення.

Тож з урахуванням наведеного суд доходить висновку, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі, визначеному санкцією частини п`ятої статті 122 КУпАП, оскільки це відповідатиме принципу пропорційності та буде достатнім й необхідним для виховання правопорушника та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Згідно статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні у справі про адміністративне правопорушення підлягає сплаті особою, на яку накладено стягнення, а тому, відповідно до частини п`ятої статті 4 Закону України «Про судовий збір», із ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму, що становить 605,60 гривень.

Керуючись статтями 7, 9, 33, 34, 35, 40-1, 122, 245, 251, 280, 283, 284, 287, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 445 (одну тисячу чотириста сорок п`ять) гривень 00 копійок в дохід держави.

2. Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

3. Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

4. У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

5. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

6. Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

7. Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

8. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

9. Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

10. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддяТ. І. Якімець