Справа № 309/2445/24
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.07.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/159/25 за апеляційною скаргою захисника-адвоката Дикого Ю. О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 09.05.2024.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, непрацюючий, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 147391 від 22.04.2024 та постанови судді від 09.05.2024 вбачається, що 21.04.2024 близько 17 год 40 хв прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» спільно з офіцерами прикордонного оперативно-розшукового відділу (з м.д.н.п. «Яблунівка») в межах прикордонної смуги на околиці н.п. Шаян (територія Вишківської територіальної громади Хустського району Закарпатської області) на напрямку 172 прикордонного знаку, на відстані 2000 метрів від лінії державного кордону, було виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 спільно з громадянами України ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , який здійснив спробу незаконного перетину державного кордону із України в Румунію поза пунктами пропуску через державний кордон, в складі групи осіб. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 9, 12 Закону України «Про Державний кордон України» від 04.11.1991, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Дикий Ю. О. порушує питання про скасування постанови від 09.05.2024 щодо ОСОБА_1 та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що справа була розглянута без участі ОСОБА_1 , який не був належним чином повідомлений про час та місце її розгляду і заяви про розгляд справи без його участі не підписував, чим було порушено права ОСОБА_1 , передбачені ст. 268 КУпАП. Крім того, посилається на те, що факт виявлення ОСОБА_1 на відстані 2000 метрів від державного кордону України з Румунією не свідчить ні про порушення ним вимог ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України», ні про спробу незаконного перетину державного кордону України. У ОСОБА_1 відсутні наміри на незаконний перетин державного кордону, про що також свідчить і його стан здоров`я (відсутність фалангів вказівного те середнього пальця кисті правої руки). Наявними в

-2-

матеріалах справи доказами не доведено вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП. Одночасно, захисник порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що такий пропущено з поважних причин, оскільки ОСОБА_1 не брав участі в розгляді справи, так як не був належним чином повідомлений про час та місце її розгляду, копії постанови не отримував, а про її наявність дізнався з ЄДРСР лише 15.05.2025.

У додаткових поясненнях захисник вказує на те, що постанова щодо ОСОБА_1 підлягає безумовному скасуванню, оскільки справа розглянута без участі ОСОБА_1 , якого суд не повідомляв про час та місце судового засідання. Також звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не визнає вину, оскільки не вчиняв адміністративного правопорушення, та підтримує доводи апеляційної скарги.

Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та захисник-адвокат Дикий Ю. О. на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, відомостей про поважність причин чергової неявки не надали. При цьому, за змістом ст. 294 КУпАП участь особи, яка притягується до відповідальності, чи захисника, в апеляційному розгляді справи, не є обов`язковою. Тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та захисник-адвоката Дикого Ю. О., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 271 КУпАП. Разом з тим, враховується заява захисника-адвоката Дикого Ю. О. про можливість розгляду справи у їх відсутності.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає до задоволення, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні під час розгляду справи щодо нього та відсутні дані про те, що він був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Інших даних, ніж ті, які зазначені в апеляційній скарзі, щодо дати ознайомлення з оскаржуваною постановою судді від 09.05.2025, а саме 15.05.2025, в матеріалах справи відсутні.

З врахуванням наведеного, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя, доводи клопотання захисника щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає поважними, а клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови таким, що підлягає до задоволення і такий строк поновлюється.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість та незаконність судового рішення апеляційний суд відхиляє з таких підстав.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на

-3-

основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, відповідно до приписів ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, за спробу незаконного перетину державного кордону України, вчиненого групою осіб, всупереч доводів апеляційної скарги захисника, є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.

Всупереч доводів апеляційної скарги, наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, підтверджується зібраними у справі про адміністративне правопорушення й дослідженими в судовому засіданні доказами, яким дана правильна юридична оцінка.

Даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 147391 від 22.04.2024, стверджується, що 21.04.2024 близько 17 год 40 хв прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» спільно з офіцерами прикордонного оперативно-розшукового відділу (з м.д.н.п. «Яблунівка») в межах прикордонної смуги на околиці н.п. Шаян (територія Вишківської територіальної громади Хустського району Закарпатської області) на напрямку 172 прикордонного знаку, на відстані 2000 метрів від лінії державного кордону, було виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 спільно з громадянами України ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , який здійснив спробу незаконного перетину державного кордону із України в Румунію поза пунктами пропуску через державний кордон, в складі групи осіб.

Викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджуються вищевказаним протоколом про адміністративне правопорушення (а. с. 1); протоколом про адміністративне затримання від 21.04.2025 (а. с. 2); протоколом особистого огляду речей та вилучення речей і документів від 21.04.2025 (а. с. 2); рапортом офіцера (оперуповноваженого) прикордонного оперативно-розшукового відділу (з м. д. АДРЕСА_2 ) головного оперативно-розшукового відділу НОМЕР_1 прикордонного загону ОСОБА_5 від 21.04.2025 (а. с. 4); заявою про визнання вини (а. с. 5).

-4-

Вищенаведені докази, є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України від 04.11.1991, та його вину у вчиненні, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 252 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є самостійним доказом у справі про адміністративне правопорушення, та має бути оцінений за правилами оцінки доказів.

Апеляційний суд встановив, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам КУпАП та Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом МВС України № 898 від 18.09.2013, такий складений уповноваженою особою Державної прикордонної служби у присутності ОСОБА_1 . Зі змісту протоколу вбачається, що ОСОБА_1 роз`яснені його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, в тому числі право мати захисника, що ОСОБА_1 також підтвердив своїм підписом.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що жодних зауважень чи заперечень щодо викладених у протоколі обставин, та інших складених працівниками прикордонної служби документів, ОСОБА_1 не висловлював, і при цьому, підписав заяву, в якій зазначено, що він визнає вину в повному обсязі.

Водночас, апеляційним судом не встановлено і будь-яких фактів про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, які би призвели до примусового підписання останнім протоколу про адміністративне правопорушення та інших документів, які містяться у матеріалах справи.

При цьому, апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що офіцер (оперуповноважений) прикордонного оперативно-розшукового відділу (з м. д. АДРЕСА_2 ) головного оперативно-розшукового відділу НОМЕР_1 прикордонного загону ОСОБА_6 був упередженим при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ознаками передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення, і що в нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що вищевказаний офіцер діяв у межах наданих йому повноважень.

Не надано стороною захисту і будь-яких доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 будь-яким чином оскаржував дії працівників прикордонної служби при його затриманні та складанні відповідних адміністративних матеріалів, і що такі дії були визнані незаконними.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення та інші додані до нього докази є належними та допустимими і обґрунтовано покладені судом в обґрунтування доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що факт виявлення ОСОБА_1 на відстані 2000 метрів від державного кордону України з Румунією не свідчить ні про порушення ним вимог ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України», ні про спробу незаконного перетину державного кордону України, апеляційний суд визнає неспроможними з огляду на таке.

-5-

Відповідно до диспозиції частини другої статті 204-1 КУпАП, передбачена відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинене групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , суть вчиненого ним правопорушення полягала у спробі незаконного перетину державного кордону України поза пунктом пропуску в складі групи осіб.

Згідно ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Пункт пропуску через державний кордон України це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Ознакою об`єктивної сторони правопорушення, за яке передбачена відповідальність частиною другою статті 204-1 КупАП є, зокрема, перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, вчинене у складі групи осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень.

З матеріалів справи вбачається, що 21.04.2024 близько 17 год 40 хв прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» спільно з офіцерами прикордонного оперативно-розшукового відділу (з м.д.н.п. «Яблунівка») в межах прикордонної смуги на околиці н.п. Шаян (територія Вишківської територіальної громади Хустського району Закарпатської області) на напрямку 172 прикордонного знаку, на відстані 2000 метрів від лінії державного кордону, було виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 спільно з громадянами України ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , який здійснив спробу незаконного перетину державного кордону із України в Румунію поза пунктами пропуску через державний кордон, в складі групи осіб.

Таким чином, незважаючи на наведені в апеляційній скарзі доводи про те, що ОСОБА_1 не мав наміру на незаконний перетин державного кодону, апеляційний суд оцінює їх як обрану лінію захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності, оскільки вони спростовуються сукупністю належних та допустимих доказів, повно та всебічно досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду.

Відхиляючи вказані доводи апеляційний суд бере до уваги і те, що в апеляційній скарзі не вказується на те, з якою саме метою ОСОБА_1 разом з іншими особами перебували в місці затримання працівниками прикордонної служби.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутні переконливі відомості, які б давали підстави вважати, що ОСОБА_1 , який є мешканцем м. Бровари Київської області, знаходився в межах прикордонної смуги на напрямку прикордонного знаку № 172, на відстані 2000 метрів від лінії державного

-6-

кордону України, під час дії воєнного стану та тимчасової заборони чоловікам у віці від 18 до 60 років перетину державного кордону України, з іншою метою, а ніж спроба незаконного перетину державного кордону поза межами пунктів пропуску, в складі групи осіб.

При цьому, апеляційний суд враховує і той факт, що стороною захисту не надано жодних доказів, які б із достовірністю свідчили про те, що ОСОБА_1 станом на 21.04.2024 мав право на вільний виїзд за межі України через встановлені пункти пропуску, в зв`язку з чим не беруться до уваги і доводи апеляційної скарги про стан здоров`я ОСОБА_1 , у тому числі відсутність у нього фалангів вказівного те середнього пальця кисті правої руки.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріалами справи доведено, що ОСОБА_1 21.04.2024 близько 17 год 40 хв, спільно з іншими особами, здійснив спробу незаконного перетину державного кордону з України до Румунії поза пунктами пропуску через державний кордон України в межах прикордонної смуги, на напрямку 172 прикордонного знаку на околиці н. п. Шаян (територія Вишківської територіальної громади Хустського району Закарпатської області), внаслідок чого був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» спільно з офіцерами прикордонного оперативно-розшукового відділу (з м. д. н. п. Яблунівка).

Оцінюючи вказані твердження на предмет достовірності, апеляційний суд бере до уваги те, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні дані, які можуть свідчити про те, що дії уповноважених осіб прикордонної служби при затриманні ОСОБА_1 та при оформленні відносно нього матеріалів адміністративного правопорушення, були незаконними та протиправними. У матеріалах справи немає відомостей про те, що ОСОБА_1 звертався до правоохоронних органів з відповідними заявами про незаконність дій працівників прикордонної служби щодо нього або оскаржував такі дії у встановленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги про те, що справа була розглянута без участі ОСОБА_1 , який не був належним чином повідомлений про час та місце її розгляду, чим було порушено права ОСОБА_1 , передбачені ст. 268 КУпАП, апеляційний суд визнає такими, що жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, а також не свідчать про порушення права ОСОБА_1 на захист та не дають підстав для скасування оскаржуваної постанови. При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 , зі змісту якої вбачається, що останньому було відомо, що справа буде розглядатися Хустським районним судом, і він просив розглянути таку без його участі. Жодних доказів, які б свідчили про те, що вказану заяву ОСОБА_1 не підписував чи підписав її під примусом, стороною захисту не надано, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не підписував заяви про розгляд справи без його участі, визнаються голослівними. Також апеляційний суд звертає увагу на те, що участь правопорушника у розгляд цієї категорії справи не є обов`язковою і, відповідно, розгляд справи без участі правопорушника не є безумовною підставою для скасування судового рішення. Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що можливість реалізації ОСОБА_1 прав, передбачених ст. 268 КУпАП, була забезпечена під час апеляційного розгляду справи, а факт розгляду справи судом першої інстанції без участі ОСОБА_1 враховано апеляційним судом як одну з підстав для поновлення захиснику строку на апеляційне оскарження.

Таким чином, докази покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, визнаються належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у

-7-

належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного, та є такими, що не викликають сумніву

У зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги про те, що наявними в матеріалах справи доказами не доведено вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знаходять свого підтвердження та спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним правопорушення.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про безумовну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставилось йому за провину.

При вирішенні питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суд першої інстанції належним чином врахував вимоги ст. 33 КУпАП, характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан, і прийшов до вірного висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, яке на думку апеляційного суду, сприятиме вихованню правопорушника в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, тобто відповідає передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування постанови судді, при апеляційному перегляді не встановлено.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі захисником не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника-адвоката Дикого Ю. О. без задоволення.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною захисту не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, і будь-яких клопотань із цього приводу не заявлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника-адвоката Дикого Ю. О. задовольнити, поновити захиснику строк на апеляційне оскарження постанови судді Хустського районного суду Закарпатської області від 09.05.2024 щодо ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Дикого Ю. О. залишити без задоволення, а постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 09.05.2024 щодо ОСОБА_7 , - без змін.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя