ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1406/25 Справа № 216/1828/25 Суддя у 1-й інстанції - КУЗНЕЦОВ Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Залізняк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2025 року Кривий Ріг

04.07.2025р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Залізняк Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг апеляційну скаргу захисника Страх В.О. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.04.2025р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який проживає в АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

за участю захисника Страх В.О.

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постанову суду першої інстанції оскаржено захисником Страх В.О., який в апеляційній скарзі:

- вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, у зв`язку з неповним з`ясуванням фактичних обставин справи, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, тому підлягає скасуванню;

- вважає, що ознаки наркотичного сп`яніння, які виявили працівники поліції, були відсутні, ОСОБА_1 розмовляв логічно та зрозуміло, поводився спокійно та адекватно, прохав дочекатись захисника;

- працівник поліції однією з ознак перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння зазначив тремтіння пальців рук, проте візуально кисті його рук не оглядав, не прохав ОСОБА_1 підняти руки;

- вказує, що відповідно до відеозапису ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду на стан сп`яніння, чітко про це заявляв, за порадою працівника поліції самостійно пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння, яким таких ознак не виявлено;

- вказує, що відповідно до матеріалів відеозапису не вбачається що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, тобто не був водієм, факт керування є непідтвердженим, тобто на нього не розповсюджувалися вимоги п. 2.5 ПДР України;

- вважає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст.ст. 7, 245, 251, 280 КУпАП, практиці ЄСПЛ та приписам ЄСПЛ;

- прохає оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доводи захисника Страх В.О. та особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , які підтримали подану апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги захисника без задоволення за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 12.03.2025, о 12 год. 50 хв., у м. Кривому Розі по пр-т. Миру, біля буд. 2А керував транспортним засобом «Hyundai Elantra», р/н НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка не відповідає обстановці, підвищена жвавість, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України. За даним фактом 23.12.2024 працівником патрульної поліції в Кривого Рогу Дніпропетровській області складено протокол серії ЕПР1 № 203525, за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Допитаний судом першої інстанції ОСОБА_1 свою винуватість не визнав, з протоколом не погодився та пояснив, що не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, що має бути зафіксовано на боді-камері.

Суд першої інстанції не прийняв заперечення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 щодо визнання своєї винуватості, вважав доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції поклав після детального вивчення та дослідження матеріалів справи поклав:

- протокол про адміністративне правопорушення, який складено повноважною посадовою особою, у встановленому законом порядку;

- відеозапис, долучений до матеріалів справи, на якому зафіксовано як 12.03.2025, о 12 год. 50 хв., у м. Кривому Розі по пр-т. Миру, біля буд. 2А водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Hyundai Elantra», р/н НОМЕР_1 , був зупинений працівниками патрульної поліції, в подальшому від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння відмовився.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що наведені докази є чіткими, узгоджуються між собою та в адміністративних матеріалах відсутні докази, які б їх спростовували.

При цьому, суд першої інстанції не визнав належним та допустимим доказом на спростування винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, надану ним копію висновку КП «Дніпропетровська багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР» від 12.03.2025, оскільки медичний огляд ОСОБА_1 та складення висновку за результатами такого було здійснено за відсутності поліцейського, тому в силу вимог ст. 266 КУпАП, він є недійсним.

Суд першої інстанції після аналізу встановлених фактичних обставини та оцінки наведених доказів в їх сукупності, дійшов висновку про наявність в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , погоджується із висновками суду про визнання його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини справи, вирішив їх в точній відповідності із законом, повно та всебічно дослідив та оцінив наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, що суд першої інстанції не дотримався принципів повноти та всебічності судового розгляду, постанова суду першої інстанції є незаконною та підлягає скасуванню, вважає їх неспроможними та такими, що спростовуються сукупністю доказів.

Суд апеляційної інстанції вважає висновки суду першої інстанції правильними, а наведені в оскаржуваній постанові мотиви, які покладені в обґрунтування прийнятого рішення щодо визнання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП такими, що відповідають вимогам ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП.

Матеріалами справи, а саме відеозаписом, беззаперечно підтверджено факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , перетин керованим ним транспортним засобом двійної суцільної розділової лінії, що стало підставою для його зупинки, та його відмова від огляду на стан наркотичного сп`яніння на законну вимогу працівника поліції, що є порушенням п. 2.5 ПДР України та є складом адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наведені вище обставини повно та всебічно встановлені судом першої інстанції із посиланням на допустимі достовірні та достатні докази, таким чином, враховуючи наведене вище, доводи апеляційної скарги захисника щодо незаконності оскаржуваної постанови, є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги захисника, що ознаки наркотичного сп`яніння, які виявили працівники поліції були відсутні, ОСОБА_1 розмовляв логічно та зрозуміло, поводився спокійно та адекватно, прохав дочекатись захисника, є також безпідставними, оскільки виконання законної вимоги працівника поліції щодо проходження водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння є імперативною вимогою, та відповідно до ст. 266 КУпАП не вимагають присутності захисника.

Доводи апеляційної скарги захисника, що працівник поліції однією з ознак перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння зазначив тремтіння пальців рук, проте візуально кисті його рук не оглядав, не прохав ОСОБА_1 підняти руки, також не мають під собою підґрунтя, та спростовуються відеозаписом, на якому ОСОБА_1 простягає долоні рук у відчинене вікно водійської двері (відеозапис clip_0 , час запису відеореєстратора 12:54:00).

Доводи апеляційної скарги захисника, що відповідно до відеозапису ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду на стан сп`яніння, чітко про це заявляв, за порадою працівника поліції самостійно пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння, яким таких ознак не виявлено, є також неспроможними з огляду на наступне.

Висловлення згоди проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, та фактичне проходження такого огляду є відмінними між собою діями, оскільки, як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 тільки висловлював згоду на проходження огляду, проте фізично з автомобіля не виходив, на вимогу працівника поліції проїхати до закладу охорони здоров`я повторював: «Я не відмовляюсь», тобто висловлення згоди огляду у закладі охорони здоров`я на стан сп`яніння та фактичний огляд, у даному випадку, не мають між собою нічого спільного.

Особисте звернення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я, за висновком якого він не перебував у стані наркотичного сп`яніння, правильно не було прийнято судом першої інстанції до уваги, оскільки об`єктивною стороною правопорушення в діях ОСОБА_1 є не його фізичний стан (перебування, чи неперебування у стані наркотичного сп`яніння ), а відмова від встановленого у законному порядку огляду. Між тим суд першої інстанції також правильно зазначив щодо проведення такого огляду у порушення вимог ст. 266 КУпАП, а саме за відсутності працівника поліції.

Доводи апеляційної скарги захисника, що відповідно до матеріалів відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, тобто не був водієм, факт керування є непідтвердженим, тобто на нього не розповсюджувалися вимог п. 2.5 ПДР України, є також необґрунтованими та спростовуються відеозаписом.

Слід також звернути увагу на ту обставину, що розворот через подвійну суцільну лінію у порушення п. 34 ПДР України ОСОБА_1 здійснив, перебуваючи одразу перед автомобілем патрульної поліції, що підтверджено відеозаписом. Після його зупинки працівниками поліції свою винуватість визнав беззаперечно.

З огляду на вказану подію постає логічне питання що особа, яка керує транспортним засобом, та яка відповідно до вимог ПДР України повинна бути уважною та стежити за дорожньою обстановкою, усвідомлюючи, що позаду керованого нею транспортного засобу перебуває автомобіль патрульної поліції, та все одно свідомо вчиняє порушення ПДР.

Наведене створює істотні сумніви у запереченні ОСОБА_1 щодо вживання ним заборонених речовин під час керування транспортним засобом.

Таким чином, враховуючи викладене вище доводи апеляційної скарги захисника, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст.ст. 7, 245, 251, 280 КУпАП практиці ЄСПЛ та приписам ЄСПЛ є безпідставними, підстави для скасування оскаржуваної постанови із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не встановлені.

Враховуючи наведене вище постанова суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, вмотивованим та справедливим судовим рішенням.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника Страх Вадима Олеговича на постанову Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.04.2025р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без задоволення.

Постанову Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.04.2025р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя