Справа № 740/1712/25 Головуючий у 1 інстанції Шевченко І. М.
Провадження № 33/4823/558/25
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2025 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Оседача М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21 травня 2025 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 605,60 грн.

Як встановив суд, 31 березня 2025 року о 15 год. 43 хв. у м. Ніжині по вул. Шевченка, 75, ОСОБА_1 керувала автомобілем «Чері», р.н. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», результат 1,99 проміле, чим порушила вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати як незаконну, необґрунтовану та закрити провадження по справі за відсутністю в її діях складу даного адмінправопорушення. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, якими встановлено факт керування транспортним засобом та зупинки. При цьому, на думку апелянта, процедура проходження її огляду на стан алкогольного сп`яніння була порушена, оскільки під час освідування було використано алкотестер вже із відкритим мундштуком. Також, посилається на те, що відеозапис працівників поліції не є безперервним та не відображає усіх обставин даної події. Вказує, що працівником поліції не були озвучені ознаки алкогольного сп`яніння та не роз`яснено її процесуальні права. Акцентує увагу на тому, що у протоколі містяться відомості, що автомобілем керувала ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 . Також, вважає, що рапорт поліцейського не може слугувати однозначним доказом вини особи у вчиненні адмінправопорушення. За наведених обставин, вважає, що її було безпідставно притягнуто до адмінвідповідальності.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її захисник не з`явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавали.

До початку розгляду справи, на адресу апеляційного суду, захисник адвокат Царенко А.А. надіслав клопотання, в якому просив розглянути справу без його участі та за відсутності ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ за № 1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, (далі - Інструкція) огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозаписи працівників поліції на яких зафіксовано розвиток подій, що передували складенню протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Як убачається з інформації з роздруківки приладу Drager ALCOTEST 6820, прилад №ARРС (а.с.2), результат продування ОСОБА_1 зазначеного спеціального технічного приладу становить 1,99 проміле.

Твердження ОСОБА_1 про те, що вона не керувала транспортним засобом вже були предметом розгляду суду першої інстанції і суд вірно визначився, що саме остання була за кермом транспортного засобу та виконувала функцію водія, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції, враховуючи наявні у даній справі докази.

Також, згода ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння також побічно підтверджує той факт, що саме вона перебувала за кермом автомобіля та як водій погодилась пройти такий огляд.

Крім того, ОСОБА_1 намагалась домовитись з працівником поліції не оформляти на неї адмінматеріали за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, за що була попередженою про кримінальну відповідальність, що також свідчить про спробу останньої уникнути відповідальності за вчинене.

У режимі продування через мундштук аналізатор автоматично контролює тривалість видиху і витрату повітря відповідно до заводських налаштувань. Зразок проби повітря для аналізу забирається в кінці видиху з області легень найбільш насичених парами етанолу, а тому, доводи ОСОБА_1 про те, що мундштук вже був розпакований і саме з цих підстав отриманий результат продуття був позитивним, є безпідставними.

Окрім цього, ОСОБА_1 після оформлення адміністративних матеріалів та будучи незгодною з результатами огляду, самостійно медичний огляд не пройшла та медичний висновок не надала.

Доводи ОСОБА_1 про неналежно проведений огляд на стан виявлення алкогольного сп`яніння є безпідставними, оскільки такий проведений у спосіб та у порядок, визначений ст. 266 КУпАП та вище вказаною Інструкцією, на місці зупинки транспортного засобу, з використанням спеціальних технічних засобів та із застосуванням технічних засобів відеозапису, про що вказано в протоколі про адміністративне правопорушення та результаті спеціального технічного засобу Драгер, які містять підпис ОСОБА_1 , яка зауважень до змісту процесуальних документів не мала, огляд відбувався із дотриманням усіх вимог чинного законодавства, тому результат такого огляду є допустимим доказом та не викликає у апеляційного суду жодного сумніву.

Посилання апелянта про те, що відеоматеріали не можуть слугувати належними доказами, так як відеофіксація не здійснювалась безперервно є непереконливими, оскільки вказані відеозаписи є лише одними із доказів на підтвердження даних, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному повноважною на те особою.

Крім того, на відеозаписах чітко зафіксовано проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та отриманий результат огляду 1,99 проміле, і підстави піддавати сумніву зміст даних відеозаписів відсутні.

З направлення та акту огляду водія на стан алкогольного сп`яніння вбачається (а.с.3,4), що до даних процесуальних документів були занесені ті ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , які як наслідок потягли за собою пропозицію щодо проходження огляду на стан сп`яніння, а отже, жодних порушень з боку працівника поліції, на переконання суду апеляційної інстанції, в даному випадку не було.

Твердження апелянта про те, що працівники поліції ОСОБА_1 не роз`яснили її права та не дали можливості скористатись правовою допомогою адвоката, чим було порушено її право на захист, є непереконливими, з огляду на таке.

Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення, у ньому міститься відмітка про те, що ОСОБА_1 було роз`яснено її права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, де також остання власноручно це засвідчила своїм підписом.

Також, ОСОБА_1 під час складення протоколу стосовно неї скористалась своїм конституційним правом, яке передбачене ст. 63 Конституції України та відмовилась надавати будь-які пояснення по суті порушення.

Крім того, із переглянутих відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 зауважень в частині проведеного огляду не висловлювала та не ставила питання щодо надання їй адвоката, що свідчить про те, що остання не мала бажання скористатись правовою допомогою адвоката.

При цьому, апеляційний суд не знаходить підстав для визнання рапорту поліцейського недопустимим доказом, оскільки жодних порушень, які тягнуть визнання доказу недопустимим, апелянтом вказано не було, а твердження про упередженість працівників поліції є лише припущенням та не свідчить про автоматичну недопустимість цього доказу.

Жодних об`єктивних даних, які б вказували на упередженість працівників поліції, та ставили б під сумнів наявність підстав для складання адмінпротоколу, під час апеляційного розгляду не встановлено і апелянтом таких суду не надано.

Твердженням апелянта, що у протоколі про адмінправопорушення зазначено прізвище ОСОБА_2 , вже було надано належну оцінку місцевим судом, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відтак, доводи ОСОБА_1 про відсутність у її діях складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію слід розцінювати, як намагання останньою уникнути встановленої Законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, її особи, ступеня вини та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як ОСОБА_1 , так і іншими особами.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач