ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/4607/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2025 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Трусова Т. О., розглянувши справу про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ляшківці Корюківського району Чернігівської області, громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , солдата резерву, місце служби: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

З моменту набрання чинності Указу в.о. Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 17.03.2014 № 1126-VII «Про затвердження Указу Президента України від 17.03.2014 № 30-3/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні діє особливий період.

24.02.2022 розпочалося широкомасштабне вторгнення російської федерації в Україну, у зв`язку з чим Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України "Про правовий режим воєнного стану", на території України введено воєнний стан.

Указом Президента України від цієї ж дати № 64/2022 - в Україні оголошена загальна мобілізація.

Відповідно до пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 327 від 06.09.2024 ОСОБА_1 призначено на посаду солдата резерву взводу резерву солдатського складу роти резерву солдатського складу.

21.05.2025 приблизно о 16-30 годині солдат ОСОБА_1 перебував на території військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , в нетверезому стані.

24.05.2025 приблизно о 10-00 годині солдат ОСОБА_1 перебував на території військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , в нетверезому стані.

Оскільки ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні двох аналогічних адміністративних правопорушень, скоєних в одному і тому ж місці, і справи про ці правопорушення одночасно розглядаються одним і тим же органом, суддя встановив підстави для об`єднання цих справ в одне провадження.

ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складання щодо нього протоколів про адміністративні правопорушення та повідомленим про день, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань від нього не надійшло.

За наведених обставин суддя розглянув справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та дійшов до таких висновків.

Частиною першою статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) встановлено адміністративну відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до частини третьої цієї норми особа підлягає адміністративній відповідальності за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частинами першою або другою цієї статті.

Зазначені у протоколах про адміністративне правопорушення обставини перебування солдата ОСОБА_1 на території військової частини в нетверезому стані підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме: рапортами про виявлення солдата з ознаками алкогольного сп`яніння від 21.05.2025 та від 23.05.2025; актом № 90 від 21.05.2025 огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів; роздрукованим на паперовому носії результатом тесту технічного засобу «Алконт-М № 00303», результат тесту - 2,01 проміле; актом № 80 від 24.05.2025 огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів; роздрукованим на паперовому носії результатом тесту технічного засобу «Алконт-М № 00303», результат тесту - 1,86 проміле; пояснювальними записками ОСОБА_1 від 22.05.2025 та від 24.05.2025; довідками-доповідями за фактом перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Т. в. о. командира військової частини НОМЕР_1 та командир військової частини НОМЕР_1 , кваліфікували дії ОСОБА_1 за частиною третьою статті 172-20 КУпАП виходячи з того, що його протягом року було піддано адміністративному стягненню за перебування на території військової частини з ознаками алкогольного сп`яніння. Водночас доказів на підтвердження вказаних обставин матеріали справи не містять, а відтак кваліфікація його дій за частиною третьою статті 172-20 КУпАП є помилковою.

Разом з тим діючим КУпАП не передбачено норм щодо можливості зміни правової кваліфікації дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим необхідно розглянути питання застосування аналогії закону як способу заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні норми закону, що регламентує подібні відносини.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання 254к/96-вр#n2472">Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 9 КУпАП визначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Конституційний Суд України у своєму рішеннівід 11.10.2011 № 10-рп/2011 зробив правовий висновок, відповідно до якого певні гарантії кримінального процесу мають поширюватися і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Такий висновок Конституційного Суду України обґрунтований тим, що не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у низці своїх рішень вказав на те, що справи про адміністративні правопорушення для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, а у рішенні по справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 (заява N 7460/03) зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відтак, з метою заповнення наявної прогалини у КУпАП, який не містить положень про можливість перекваліфікації дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявні підстави для застосування аналогії права, а саме норм Кримінального процесуального кодексу України.

Частина третя статті 337 цього Кодексу визначає, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Отже ураховуючи, що виключення з обвинувачення ОСОБА_1 кваліфікуючої ознаки його діяння не погіршує, а покращує його становище, та не змінює обставин правопорушення, зафіксованих у протоколах про військове адміністративне правопорушення, суд перекваліфіковує його дії на частину першу статті 172-20 КУпАП вважаючи, що така перекваліфікація відповідає засадам законності та верховенства права.

Зважаючи на стійкий характер протиправної поведінки ОСОБА_1 , який після складання щодо нього першого протоколу про адміністративне правопорушення належних висновків не зробив і через день повторно вчинив аналогічне правопорушення, відсутність з його боку критики своєї поведінки та обставин, що пом`якшують його відповідальність, суддя вбачає підстави для застосування найбільш суворого адміністративного стягнення, передбаченого санкцією частини першої статті 172-20 КУпАП, а саме арешту з утриманням на гауптвахті на строк п`ять діб.

Суд звільняє ОСОБА_1 від сплати судового збору в розмірі 605,60 гривень на підставі пункту 12 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись частиною першою статті 172-20, статями 279, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати в одне провадження справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 172-20Кодексу України про адміністративні правопорушення та присвоїти об`єднаному провадженню справ № 753/11201/25 (провадження № 3/753/4607/25).

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті строком на 5 (п`ять) діб.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня її винесення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя: