Справа № 751/431/25
Провадження №3/751/494/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого судді Діденко А.О.

при секретарі Овдій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В с т а н о в и в :

02.01.2025 о 02 год 13 хв в м. Чернігів, по вул. Любецька 11, в м. Чернігів, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 111940 днз НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора DRAGER ARLM 0352 або в медичному закладі в лікаря нарколога відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

За даним фактом відносно ОСОБА_1 складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат Ширай А.А. винуватість у інкримінованому правопорушенні не визнали. Пояснили, що ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем їхав додому зі служби в пізній час доби після настання комендантської години. ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння. Його сумніви щодо можливості проходження, які він висловив на місці події було зумовлені тим, що він вживав безалкогольний енергетичний напій, і за наявним у нього досвідом такий безалкогольний енергетичний напій під час проходження огляду із застосуванням приладу Драгер зумовлює позитивний тест, про що він повідомляв працівників поліції. На переконання ОСОБА_1 саме працівники поліції неналежним чином роз`яснили йому порядок проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, зокрема помилково повідомили йому, що під час проходження огляду в лікаря нарколога буде застосовуватися аналогічний прилад «Драгер», і саме тому ОСОБА_1 таким правом не скористався. Однак у тому випадку, якби працівники поліції належно виконали свій обов`язок і роз`яснили йому, що під час огляду в лікаря-нарколога ОСОБА_1 підлягав би не лише перевірці за допомогою приладу «Драгер», але й проходженню відповідних тестів за участі лікаря, ОСОБА_1 безумовно погодився би на таки огляд, адже алкогольних напоїв він не вживав. У ОСОБА_1 не було ознак алкогольного сп`яніння, і інкриміновані йому ознаки алкогольного сп`яніння є хибними. У подальшому в ході розгляду справи позицію уточнили тим, що працівниками поліції йому взагалі не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі в лікаря нарколога.

Заслухавши учасників судового провадження, проаналізувавши наявні у матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази, суд дійшов наступних висновків.

І. Щодо аргументів особи, щодо якої складено адміністративний протокол, про відсутність ознак алкогольного сп`яніння

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007, яке з урахуванням положень ст. ст. 8, 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Таким обов`язком згідно з національним законодавством є обов`язкове проходження огляду на вимогу працівника поліції. Проходження огляду з метою виявлення стану сп`яніння передбачено імперативною нормою, яка передбачає обов`язкове проходження огляду на вимогу поліцейського у випадку виявлення ним ознак сп`яніння, незалежно від особистих обставин та бажання особи, щодо якої порушується таке питання.

Ознаки алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначені у пунктах 3 та 4 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Так, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пунктом 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до пункту 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На думку суду, ретроспективна оцінка судом відсутності або наявності ознак алкогольного сп`яніння за матеріалами справи, зокрема відеозапису бодікамер, є можливою лише у дійсно виключних та надзвичайних випадках. Такими випадками зокрема є наявність обставин, які об`єктивно дозволяють вважати, що працівники поліції, інкримінуючи особі ознаки сп`яніння, діяли явно упереджено. Такими випадками можуть бути зокрема: наявність об`єктивно підтвердженого конфлікту між працівниками поліції та особою; підстави вважати, що працівники поліції використовують передбачені п. 2.5 Правил дорожнього руху повноваження з метою іншою, аніж вони надана законом (зокрема з метою створення підстав для затримання особи та доставлення особи яка перебуває у розшуку до ТЦК або ВСП тощо) тощо. Крім того, матеріали відеозаписів не можуть передавати всіх ознак алкогольного сп`яніння з технічної точки зору.

Однак у даному випадку матеріали справи не містять жодних доказів того, що працівники поліції мали певний особистий мотив під час описаних у протоколі подій та діяли щодо ОСОБА_1 упереджено. На наявність певних об`єктивних обставин, які би свідчили про можливу упередженість працівників поліції та наявність у них певного особистого мотиву діяти неправомірно та не добросовісно у ході розгляду даної справи не посилався і сам ОСОБА_1 .

Суд окремо зауважує на тому, що попри те, що згідно наявного у матеріалах справи рапорту працівника поліції (а.с. 9) на час складення протоколу в працівників поліції існувала інформація про перебування ОСОБА_1 у розшуку (що окремо судом не перевіряється оскільки не входить до предмету доказування по даній справі), однак працівники поліції не вимагали від ОСОБА_1 виключно проїхати із ними до медичного закладу, а пропонують пройти огляд як на місці, так і в лікаря-нарколога за бажанням водія, тобто їх дії не свідчать про наявність мотиву саме затримати водія під приводом проходження медичного огляду.

Матеріалами справи підтверджується той факт, що працівники поліції неодноразово повідомляли ОСОБА_1 виявлені ними ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема:

«У вас виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя …» (час 02:17, Clip 1);

«Ви керували транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя …» (час 02:31, Clip 2).

Отже, виявлення ознак алкогольного сп`яніння належить до функцій працівників поліції, і суду в даному випадку не надано аргументів, які би ставили під обґрунтований сумнів неупередженість працівників поліції у ході виявлення даних ознак. Виявлені ознаки алкогольного сп`яніння не є констатацією факту наявності сп`яніння, і надання висновку на предмет наявності такого стану здійснюється за допомогою сертифікованого приладаалкотестера, або лікарем-наркологом в медичному закладі. Однак, в порушення вимог пункту 2.5. Правил дорожнього руху водій відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, що і слугувало підставою для складення адміністративного протоколу.

ІІ. Щодо аргументів особи, щодо якої було складено адміністративний протокол на предмет вживання енергетичних напоїв як причини відмови від проходження огляду

Суд критично сприймає пояснення особи, щодо якої складено адміністративний протокол, що причиною відмови від проходження огляду було саме вживання безалкогольних енергетичних напоїв, із наступних причин.

У першу чергу слід відзначити, що переконання ОСОБА_1 щодо того, що саме вживання безалкогольного енергетичного напою повинно вплинути на показники спеціального приладу по типу «Драгер» не ґрунтуються на жодних об`єктивних даних. У ході судового розгляду стороною захисту не було надано жодних відомостей (опублікованих досліджень, прецедентів судової практики тощо), які би вказували на таку ймовірність. Аналіз відкритих даних всесвітньої мережі «Інтернет» також не дає жодної підстави вважати, що існують певні відкриті дані про вплив таких напоїв на показники приладу «Драгер».

Більше того, навіть якщо виходити власне із позиції водія, озвученої ним у судовому засіданні та на відеозаписі (02:26 Clip 1) на предмет того, що існує факт складення щодо нього протоколу за ст. 172-20 КУпАП унаслідок вживання безалкогольних енергетичних напоїв та помилкового сприйняття газоаналізатором їх як алкоголю, то в такому випадку нелогічною видається позиція самого ж ОСОБА_1 щодо доцільності їх вживання перед тим, як розпочинати керування транспортним засобом.

Зрештою пункт 2.5. Правил дорожнього руху не встановлює для водія жодних виключень на предмет того, що у випадку вживання певних видів напоїв чи продуктів він має законне право відмовитися від проходження огляду, і ОСОБА_1 як водій зобов`язаний знати і враховувати положення правил в цій частині.

Суд не може не звернути увагу й на інші обставини, які ставлять під сумнів щирість версії ОСОБА_1 щодо мотивів відмови від огляду саме внаслідок вживання безалкогольного енергетичного напою. Такими обставинами є поведінка водія на місці події, зокрема обговорення із працівниками поліції можливості спілкування без відеофіксації: Водій: …. нерозбірлива репліка через тиху мову .. Поліцейський: «Не можу я виключити камеру… Реально не можу. Я несу службу, і ви несете службу, все згідно чинного законодавства, від процедури відходити ніхто не буде» (02:19 Clip 1). Водій: «Я просто хотів сказати, що після роботи я прихав, повечеряв, ну чарку випив.. а в 12 ночі викликали, ви самі розумієте…» Поліцейський: «Так уже можливо воно й не покаже нічого» (02:19:36 Clip 1). У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив дану розмову тим, що він говорив про події, які мали місце за день до дня складення протоколу. Суд зауважує, що в межах даної справи ОСОБА_1 не інкримінується саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а інкримінується відмова від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння. А отже, не входить до предмету доказування обставина, чи вживав ОСОБА_1 алкогольні напої. Однак поведінка водія на місці події у сукупності із іншими наведеними вище обставинами не може не викликати обґрунтованих сумнівів у щирості висловленої ним версії щодо відмови від проходження огляду саме з мотивів остраху виявлення ознак алкогольного сп`яніння через вживання безалкогольних енергетиків.

ІІІ. Щодо аргументів про порушення процедури огляду

У частині аргументів щодо помилкового роз`яснення ОСОБА_1 про те, що в лікаря нарколога огляд проводиться із застосування аналогічного приладу Драгер, а також щодо не висловлення працівниками поліції вимоги про проходження огляду в лікаря-нарколога в медичному закладі, та стосовно відсутності відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, суд зауважує таке.

У першу чергу слід відзначити, що не у всіх випадках відмова особи від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння має чітко виражену лексичну форму відмови як-то: «Ні» або «Я відмовляюся». Часто водіями використовуються різні прийоми, пов`язані зі створенням невизначеної форми поведінки, затягуванням часу, які в подальшому ними може бути здійснено спроби тлумачити не як відмову від проходження огляду. У таких випадках мова йде саме про фактичну відмову, коли особа не сформулювала її прямо лексично, однак своїми діями чи бездіяльністю унеможливила проходження огляду. На переконання суду аналіз матеріалів відеозапису з бодікамер поліцейських дозволяє тлумачити поведінку ОСОБА_1 саме як цілеспрямовану фактичну відмову від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння. Про це свідчить як тривалість часу, протягом якого відбувається фактично вмовляння ОСОБА_1 пройти огляд, так і цілеспрямованість дій поліцейських саме на спонукання ОСОБА_1 до проходження огляду.

Матеріали відеозапису свідчать, що працівники поліції після озвучення ОСОБА_1 його версії щодо впливу енергетичного напою на результати огляду фактично намагаються переконати його в зворотному, а саме переконати що кофеїн або інші складові енергетичного напою приладом Драгер сприйняті за позитивний тест алкоголю не будуть. Цим суд вважає спростованим аргумент ОСОБА_1 про те, що нібито саме працівники поліції фактично переконали його не проходити огляд у лікаря-нарколога, оскільки матеріалами відеозапису підтверджується протилежна ситуація.

Крім того, як свідчать матеріали відеозапису, працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд не лише в на місці, але і в лікаря-нарколога у медичному закладі, як цього вимагають положення законодавства.

Працівники поліції неодноразово пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на визначення ознак стану алкогольного сп`яніння на місці події за допомогою пристрою «Драгер» та в медичному закладі в лікаря наркоголога. Так, вимога про проходження огляду висловлюється зокрема: час 02:16:40 (Clip 1); і в подальшому:

02:17 Поліцейський: «…давайте пройдемо огляд, чого ви хвилюєтеся … можливо він нічого й не покаже» (Clip 9);

02:19 Поліцейський: «… Можемо пройти огляд у лікаря-нарколога … …. Але тама також потрібно продути прилад «Драгер» (Clip 1);

02:19 Давайте я дістаю Драгер і швиденько пройдемо огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння» (Clip 1);

02:20 Поліцейський: «То так чи ні? Бо вже третя година ночі…» ОСОБА_1 : «Ну я ж вам кажу… я ж вам кажу .. я вживав енергетик… і каву… воно покаже» (Clip 1);

02:20 Поліцейський: роз`яснення відповідальності за відмову від проходження огляду, після чого: «Так можливо драгер і не покаже, а за відмову є відповідальність» (Clip 1);

02:21 Поліцейський: «Я пропоную вам останній раз пройти огляд. За відмову від огляду буде складено адміністративний протокол (Clip 1);

02:22 Поліцейський: «Драгер новий, каву точне не покаже. Якщо ви будете з результатом не згодні, можемо проїхати до лікаря нарколога тут недалеко … ОСОБА_1 : Так, я знаю де це тут на Щорса? Поліцейський ствердно: «Так» (Clip 9);

02:23 ОСОБА_1 нібито погоджується пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння із застосування приладу «Драгер». Однак після проведення поліцейськими підготовчих дій щодо приладу фактично такий огляд не проходить, залишається на водійському сидінні і продовжує вчиняти бездіяльність щодо його проходження, пояснюючи це вживанням енергетика. У подальшому працівник поліції ще неодноразово уточнює в ОСОБА_1 його позицію щодо проходження огляду.

02:28 Роз`яснення, що дії ОСОБА_1 можуть бути трактовані як ухилення від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння із допомогою приладу «Драгер» (Clip 2);

02:29 « ОСОБА_2 , чи будете проходити огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер»? … Зараз робите один видих, і ми закриваємо це питання» (Clip 2). У відповідь на дану пропозицію пройти огляд ОСОБА_1 знову висловлюються неконкретизовані посилання на те, що вживання енергетичного напою мають бути розцінені приладом як алкоголь.

02:30 Поліцейський роз`яснює ОСОБА_1 про те, що щодо нього буде складатися адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто чітко вказує на правові наслідки відмови від проходження огляду. Однак ОСОБА_1 надає пояснення щодо того, що він вжив один літр енергетичного напою, і що це вплине на результат тесту. На що працівники поліції чітко заперечують те, що безалкогольний енергетичний напій вплине на результати тесту (Clip 10);

02:30 Роз`яснюється відповідальність за статтею 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, а також обов`язок проходження огляду на вимогу працівника поліції згідно пункту 2.5. Правил дорожнього руху (Clip 2).

02:32 Поліцейський роз`яснює процесуальні права ОСОБА_1 та розпочинає процедуру складення адміністративного протоколу.

Суд ще раз окремо звертає увагу на те, що матеріалами відеозапису неодноразово підтверджується факт пропозиції щодо проходження огляду не лише на місці, але й у лікаря-нарколога в медичному закладі, зокрема: час 02:19; 02:22.

Тобто, дії працівників поліції об`єктивно не були спрямовані на те, аби в той чи інший спосіб перешкодити прийняттю ОСОБА_1 рішення про проходження огляду, а навпаки пропозиції пройти огляд із роз`ясненням відповідальності були спрямовані на спонукання останнього для проходження огляду. За таких умов не існує підстав вважати дії працівників поліції в даній ситуації такими, що були спрямовані на спонукання водія відмовити від проходження огляду.

Також посилання захисника на те, що відмова від проходження огляду в лікаря-нарколога була зумовлена тим, що поліцейський о 02 год 19 хв зазначив ОСОБА_1 про те, що в лікаря-нарколога потрібно проходити огляд за допомогою приладу Драгер не може бути взята до уваги з тих підстав, що пропозиція пройти огляд в лікаря-нарколога в медичному закладі ЧОПН по вул. Івана мазепи (Щорса) 3 мала неодноразовий характер (02:19; 02:22) і не існує підстав вважати, що саме репліка поліцейського вплинула на позицію водія щодо відмови.

Суд не може не звернути увагу й на те, що як слідує з пояснень ОСОБА_1 зафіксованих на відеозаписі з бодікамери (02:26 Clip 1) та наданих ним у судовому засіданні, у ході складення щодо ОСОБА_1 протоколу за ст. 172-20 КУпАП його огляд здійснювався саме у лікаря-нарколога в медичному закладі. А отже, існують підстави вважати, що ОСОБА_1 є обізнаним із специфікою проходження медичного огляду в лікаря-нарколога в медичному закладі. На це вказує й обізнаність ОСОБА_1 із місцем розташування медичного закладу, яку він демонструє у відповідь на пропозицію пройти огляд у лікаря-нарколога. Така обізнаність у сукупності із наполегливим характером пропозицій працівників поліції та докладністю роз`яснень ними норм чинного законодавства виключає спроможність версії захисту щодо відмови від проходження огляду саме внаслідок невірного інформування водія працівниками поліції про специфіку проходження огляду в лікаря нарколога в медичному закладі.

Також суд зауважує, що оскільки ОСОБА_1 неодноразово було роз`яснено норми законодавства, які передбачають відповідальність за відмову від проходження огляду, а також його обов`язок пройти огляд згідно норм чинного законодавства, отже наявні підстави трактувати дії працівників поліції саме як вимогу щодо проходження водієм огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в розумінні пункту 2.5. Правил дорожнього руху.

Щодо тверджень сторони захисту про те, що в дійсності ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду суд ще раз зауважує, що в даному випадку мала місце фактична відмова, у ході якої ОСОБА_1 на неодноразові вимоги працівників поліції пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння такий огляд не пройшов, періодично змінюючи свою поведінку то нібито погоджуючись пройти огляд, однак фактично вчиняючи бездіяльність щодо його проходження, то пояснюючи свою поведінку різними обставинами. Такі дії ОСОБА_1 тривали протягом тривалого періоду часу, за наслідками чого огляд він так і не пройшов огляду ані на місці за допомогою газоаналізатора, ані у лікаря нарколога, у зв`язку з чим його дії ліком обґрунтовано кваліфіковані як відмова від проходження огляду.

Суд зауважує, що в подальшому, а саме після повідомлення про початок складення адміністративного протоколу, о 02:50 год ОСОБА_1 висловив згоду пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, однак дані обставини суд не приймає до уваги як такі, що свідчать про відсутність складу адміністративного правопорушення.

У першу чергу необхідно зазначити, що ОСОБА_1 і раніше, до початку оформлення адміністративних матеріалів висловлювався щодо нібито згоди на проходження огляду на місці із застосуванням приладу Драгер. Однак в дійсності такого огляду не пройшов і вчинив фактичну бездіяльність щодо проходження огляду.

Крім того, суд вважає за необхідне відзначити, що надання згоди на проходження огляду вже після закінчення вчинення дій, якї становлять склад адміністративного правопорушення, не може вважатися належною підставою для «скасування» факту вчинення закінченого адміністративного правопорушення. Саме така правова позиція відповідає судовій практиці розгляду даної категорії справ і була висловлена, зокрема, у постанові Київського апеляційного суду від 15.02.2024 у справі №759/22225/25. Попри те, що висновки апеляційних судів не мають преюдиційного значення при розгляді інших справ, на думку суду наявність відповідної судової практики як складової національного законодавства в широкому розумнні ЄСПЛ, свідчить на користь правомірності відповідної позиції і відсутності правових підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

У межах даної справи ОСОБА_1 станом на 02:31 хв працівниками поліції було повідомлено про факт вчинення ним адміністративного правопорушення та про відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, роз`яснено його процесуальні права особи, щодо якої складається адміністративний протокол, а отже у межах розгляду справи не встановлено правових підстав вважати, що подальші вислови ОСОБА_1 о 02:50 хв щодо нібито згоди пройти огляд на визначення стану сп`яніння могли вплинути на подальше складення адміністративного протоколу та не спростовують наявність в його діях закінченого складу адміністративного правопорушення.

Також, стороною захисту не надано відомостей про те, що ОСОБА_1 звертався до уповноважених органів з приводу неправомірних, на його думу, дій працівників поліції.

IV. Висновки щодо наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення; направленням на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння із застосуванням спеціальних технічних засобів, в якому вказані ознаки сп`яніння та відповідно до якого огляд не проводився; направленням на проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння в ЧОПН; рапортом інспектора взводу №2 роти №4 БУПП в Чернігівській області ДПП; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, що міститься на доданому до протоколу оптичному диску.

За вказаних обставин суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується належними, допустимими та достатніми доказами, які доповнюють один одного та узгоджуються зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

V. Щодо накладення адміністративного стягнення

При визначенні виду стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність правопорушника згідно зі ст. ст. 34, 35 КУпАП суд не вбачає.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_1 стягнення, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №545/1149/17 (провадження № 14-730цс19) зроблений правовий висновок про те, що вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої ст. 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову, перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Аналогічний висновок наведено у постанові Верховного Суду від 29.01.2025 у справі №600/3723/24-а.

У розпорядження суду не надано відомостей про те, що керування транспортним засобом було пов`язано із реалізацією прав учасника бойових дій або військовослужбовця, зокрема що ОСОБА_1 керував транспортним засобом виконуючи службове завдання або повертаючись із екстреного виклику на службу, а отже, правових підстав для звільнення від сплати судового збору в межах даної справи суд не знаходить.

Відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Керуючись ст.ст. 1, 9, 23, 33, ч. 1 ст. 130, 245, 283, 284 п. 1, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцяти тисяч) грн (отримувач коштів: ГУК у Чернігівській області/21081300, код отримувача (код ЄДРПОУ): 37972475, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: UA0025001, КБКД: 21081300, призначення платежу*21081300, серія протоколу, № протоколу, ПІБ), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп. на користь ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача Казначейство України, МФО 899998, рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Роз`яснити правопорушнику, що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі її оскарження не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Згідно зі ст. 291 КУпАП постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова.

Суддя: А.О. Діденко