Справа № 944/383/25 Головуючий у 1 інстанції: Швед Н. П.
Провадження № 33/811/942/25 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Туза Богдана Миколайовича, розглянувши апеляційну скаргу адвоката Туза Б.М. на постанову Трускавецького міського суду Львівської області від 03 червня 2025 року,

встановив:

постановою Трускавецького міського суду Львівської області від 03 червня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Роз`яснено ОСОБА_1 , що в разі несплати штрафу впродовж 15 днів з дня вручення копії постанови у ході примусового виконання постанови суду штраф буде стягуватися у подвійному розмірі.

Згідно постанови суду, 02.04.2025 року о 14 год. 36 хв. у м. Трускавець по вул. Стуса водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Octavia, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому порядку з застосуванням приладу газоаналізатору Алкотест Драгер 6820 на місці зупинки транспортного засобу, номер тесту 276, тест позитивний (0,84‰). Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із оскаржуваною постановою представник ОСОБА_1 - адвокат Туз Б.М. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Трускавецького міського суду Львівської області від 03 червня 2025 року скасувати та закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Наголошує, що у порушення вимог закону працівниками поліції не встановлено та не названо жодної із ознак сп`яніння, які визначені Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння бо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. № 1452/735 (далі Інструкція). Стверджує, що ОСОБА_1 поводив себе адекватно і на відеозаписі події не вбачається жодних ознак сп`яніння.

Вважає, що порушено також процедуру проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 висловив незгоду із результатами приладу «Alcotest6820», але право на проведення огляду у відповідному закладі охорони здоров`я працівниками поліції роз`яснено не було, відповідне направлення не складалось.

Наголошує про те, що прилад «Alcotest6820» №ARSA 0294, у порушення вимог закону, використовувався при огляді ОСОБА_1 , 02 квітня 2025 року з простроченим терміном обов`язкового шестимісячного калібрування.

Звертає увагу, що прав ОСОБА_1 , зокрема на захист та право скористатися правовою допомогою адвоката, не роз`яснили.

Відтак стверджує, що висновок суду першої інстанції про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є передчасним та заснованим на неналежному та неповному дослідженні всіх обставин адміністративного правопорушення та доказів, які були наявні у матеріалах справи.

Заслухавши пояснення адвоката Туза Б.М. на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі є будь-які фактичні дані, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта та інші.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції всупереч вимогам ст.ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тобто однобічно розглянув справу, без з`ясування фактичних обставин, що мають істотне значення для її розгляду, та не звернувши уваги на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що призвело до ухвалення рішення, яке підлягає скасуванню.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, однак апеляційний суд вважає, що докази, на які послався суддя місцевого суду в оскаржуваній ухвалі, не можна вважати належними, допустимими та такими, що доводять вину ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Так, положеннями статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст.266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок).

З відеозапису, який міститься в матеріалах справи (а.с.5) вбачається, що працівники поліції їхали за транспортним засобом Skoda Octavia, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та зупинили такий засіб за те, що при повороті не працював світловий показчик (габарит). Надалі, у процесі спілкування з ОСОБА_1 , поліцейські висловили підозру про керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, зокрема спитавши «згідні пройти медичний огляд?». Однак працівниками поліції не з`ясовано ознак алкогольного сп`яніння, не озвучено такі ознаки ОСОБА_1 , а лише раптово і у категоричній формі висловлено припущення про його перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Так, відповідно до вимог п.3 Розділу I «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння бо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. № 1452/735 ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

При апеляційному розгляді встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 288688 від 02.04.2025 року ознаки алкогольного сп`яніння не вказані, а у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 02.04.2025 року, зазначено, що огляд проведений у зв`язку із виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці.

Апеляційний суд ставить під обґрунтований сумнів наведені ознаки алкогольного сп`яніння, оскільки стан алкогольного сп`яніння повністю заперечується у ОСОБА_1 за обставин, наведених у протоколі апелянтом, та із оглянутого апеляційним судом відеозаписом події вбачається, що ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейськими, поводив себе адекватно, чітко відповідав на їх запитання, висловлював свої заперечення, його поведінка цілком відповідала обстановці. Зокрема із оглянутого відеозапису не вбачається тремтіння рук, мова ОСОБА_1 є чітка і зрозуміла, а його поведінка повністю відповідає обстановці.

Крім цього, згідно вимог КУпАП працівники поліції зобов`язані були роз`яснити ОСОБА_1 порядок та спосіб здійснення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому числі подальший порядок дій після проходження огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних приладів (висловити згоду, в разі висловлення незгоди прослідувати до медичного закладу для повторного проведення огляду).

Як вбачається з долучених відеозаписів працівники поліції в безальтернативній формі після огляду ОСОБА_1 з використанням приладу Драгер одразу повідомили останнього, що на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, при цьому жодним чином не роз`яснили прав ОСОБА_1 згідно ст.266 КУпАП про можливість проходження повторного огляду в медичному закладі для усунення будь-яких сумнівів перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Так, при апеляційному розгляді встановлено і матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 був не згідний із результатом огляду за допомогою технічного приладу «Драгер», оскільки не довіряв правдивості цифрових показчиків такого приладу, за обставин, викладених у протоколі.

Крім того, із роздруківки тестування Alcotest 6820, прилад №ARSA 0294 вбачається, що крайнє калібруваня приладу проводилося 02 травня 2024 року, тобто цей прилад використовувався 02 квітня 2025 року у порушення вимог п. 4 розділу II Інструкції щодо обов`язкового шестимісячного калібрування вимірювальної техніки, що породжує об`єктивний сумнів у результаті тестування

Разом з тим, у порушення вимог Інструкції, працівники поліції не роз`яснили водію ОСОБА_1 порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, наслідки відмови від проходження такого огляду, а також не забезпечили можливість проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у разі незгоди водія із результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу згідно із вимогами п.7 Розділу I Інструкції, відповідно до яких: у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Таким чином , апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 , всупереч вимог закону не вручали примірник акта огляду на стан алкогольного сп`яніння та не видавали направлення для проходження такого огляду у найближчому медичному закладі, у даному випадку у Трускавецькій міській лікарні.

При апеляційному розгляді також встановлено, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, роз`яснення при складенні протоколу ОСОБА_1 його права і обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП,.

Враховуючи зазначені порушення, які суд першої інстанції не взяв до уваги в своєму рішенні, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена поза розумним сумнівом допустимими та достовірними доказами.

За таких обставин, провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:

апеляційну скаргу представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Туза Богдана Миколайовича задоволити.

Постанову Трускавецького міського суду Львівської області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП скасувати та закрити провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.МАЛІНОВСЬКА - МИКИЧ