Номер провадження: 33/813/1123/25
Номер справи місцевого суду: 496/69/25
Головуючий у першій інстанції Горяєв І. М.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря Зєйналової А.Ф.к., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 18 лютого 2025 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, -

встановив:

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 18 лютого 2025 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавленням права керування транспортними засобами строком на три місяці. Звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору.

З вказаної постанови вбачається, що 17.12.2024 року о 16:10 год. в с. Вигода, по вул. Елеваторна, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ГАЗ 31105, реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи обмеженим у праві керування транспортним засобом постановою від 10.10.2023 року ВП №71292042 Біляївським відділом державної виконавчої служби Одеського району Одеської області.

Не погоджуючись з постановою Біляївського районного суду Одеської області від 18 лютого 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:

1)при винесенні постанови від 18.02.2025 року Біляївським районним судом Одеської області було порушено право ОСОБА_1 на надання пояснень щодо обставин справи, на надання суду доказів, на отримання часу для одержання правової допомоги що призвело до порушення на справедливий розгляд справи;

2)на підставі постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом від 10.10.2023 року було складено протокол відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 126 КУпАП, разом з тим, жодних доказів щодо того, що ОСОБА_1 був обізнаний про дану постанову на час скоєння правопорушення, матеріали справи не містять;

3)ОСОБА_1 проходить військову службу в лавах ЗСУ, а тому відповідно до п. 3 ч. 10 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» до нього не може бути застосовано тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами;

4)працівники поліції не роз`яснювали ОСОБА_1 його право на надання письмових пояснень, а також що він міг викласти письмово підстави своєї відмови від підписання протоколу;

5)після 17.12.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) із скаргою на дії/бездіяльність державного виконавця. 24.12.2024 року державним виконавцем Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) було винесено постанову про скасування тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами;

6)судом першої інстанції було невірно застосовано норми матеріального права;

Посилаючись на такі доводи, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Одеський апеляційний суд належним чином сповіщав ОСОБА_1 про розгляд справи на 04.06.2025 року на 11:00 год. В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив.

Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 126 КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

На думку апеляційного суду, вирішуючи справу, суд першої інстанції, всупереч ст. 251, 252 КУпАП з достатньою повнотою не дослідив та не перевірив докази у справі, що призвело до помилкових висновків в їх оцінці на предмет допустимості та достовірності, як доказів у справі та необґрунтованого притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 126 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №930714 від 17.12.2024 року, з якого вбачається, що 17.12.2024 року о 16:10 год. в с. Вигода по вул. Елеваторна, ОСОБА_1 керував автомобілем ГАЗ 31105, реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи обмеженим у праві керування транспортним засобом згідно до постанови від 10.10.2023 року ВП №71292042 Біляївського відділу державної виконавчої служби Одеського району Одеської області, чим порушив вимоги п. 2.1 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 126 КУпАП;

- постанова ВП №71292042 від 10.10.2023 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, з якої вбачається, що постановою старшого державного виконавця Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Крюковим В.С. 10.10.2023 року встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно судового наказу №496/5047/19 виданого 01.04.2020 року.

- акт вилучення посвідчення водія, з якого вбачається, що 17.12.2024 року у ОСОБА_1 було вилучено водійське посвідчення серії НОМЕР_2 від 30.09.2008 року.

Диспозиція ч. 3 ст. 126 КУпАП визначає відповідальність особи за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. Тобто, склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 126 КУпАП передбачає умисну форму вини, а саме - особа повинна усвідомлювати, що будучи тимчасово обмеженою у праві керування транспортними засобами, умисно продовжує керувати транспортним засобом.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами надсилаються рекомендованим поштовим відправленням і боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно із ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобам направляється до виконання відповідними органами після закінчення строку, визначеного ч. 5 ст. 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені.

Згідно ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Тобто відповідальна особа, яка склала протокол повинна довести та надати докази, що водій був обізнаний про встановлене тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Апеляційний суд звертає увагу, що матеріали, які були направлені до суду першої інстанції (протокол про вчинення адміністративного правопорушення, копія постанови державного виконавця про накладення обмежень в керуванні транспортним засобом) не є самі по собі доказами наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки до суду не надано доказів про інформування останнього щодо наявності щодо нього встановленого обмеження, отже відсутнє підтвердження усвідомлення ОСОБА_1 , відповідальності протиправного характеру вчинюваних дій та наявності в його діях умислу.

Із вищевикладеного вбачається, що встановлюючи наявність або відсутність вини в діях апелянта, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, суд першої інстанції повинен був перевірити наявність постанови державного виконавця про обмеження апелянта у праві керування ним транспортними засобами, факт обізнаності апелянта про наявність відносно нього постанови про обмеження у праві керування ним транспортними засобами та наявність чи відсутність постанови про скасування заходів примусового виконання рішень.

Проте, суд першої інстанції при визнанні апелянта винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 126 КУпАП, не переконався у наявності документу, який би підтверджував обізнаність апелянта про застосування відносно нього відповідного обмеження.

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції, представником ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції було надано постанову про перевірку виконавчих проваджень від 23.12.2024 року з якої вбачається, що начальником Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) при перевірці виконавчого провадження АСВП №71292042, виніс постанову про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом боржника ОСОБА_1 за виконавчим провадженням №71292042 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частин з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 26.12.2019 року і до її повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Також було надано постанову ВП №71292042 від 24.12.2024 року про скасування тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, з якої вбачається, що 24.12.2024 року Старшим державним виконавцем Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було скасовано тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами, яке було накладено постановою про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами від 10.10.2023 року №71292042, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем і відповідно до п. 3 ч. 10 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» до нього не може бути застосовано тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Отже, такі дії ОСОБА_1 свідчать про відсутність прямого умислу у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Згідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Підсумовуючи вищевикладене, апеляційний суд, враховуючи відсутність об`єктивної сторони - прямого умислу в діях апелянта, приходить до висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП. Тому, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 18 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, закрити з підстав передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова