07.07.2025 Справа № 756/8557/25
Справа № 756/8557/25
Провадження № 3/756/3259/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 липня 2025 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду м. Києва Жук М.В., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від УПП у м. Києві ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 23.05.2025 приблизно о 15 год. 35 хв. у м. Києві по вул. Левка Лук`яненка, 14 відмовився виконувати законну вимогу інспектора поліції про пред`явлення посвідчення водія необхідної категорії, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП - злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, просив закрити адміністративне провадження за відсутні в його діях складу адміністративного правопорушення, зазначивши про недоведеність та відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, зокрема вказавши на те, що ним правила дорожнього руху не порушувались, а тому працівник поліції не мав права вимагати у нього посвідчення водія.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст. 245 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як роз`яснено у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, а також, що адміністративна відповідальність за ст. 185 КУпАП настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи.

З об`єктивної сторони злісна непокора виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень або вимог працівника поліції, або в непокорі, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну неповагу до органів та осіб, які охороняють громадський порядок. Відмова правопорушника проявляється у недвозначній формі словами, жестами, мовчанням тощо.

У судовому засіданні установлено, що як вбачається із дослідженого відеозапису з нагрудної камери поліцейського автомобіль Honda M-NV, д.н.з. НОМЕР_2 , був припаркований на вул. Левка Лук`яненка, 14 у м. Києві з порушенням правил дорожнього руху, а саме в межах дії знаку 3.34 «Зупинка заборонена». Інспектор патрульної поліції, підійшовши до транспортного засобу Honda M-NV, д.н.з. НОМЕР_2 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 , представився та з підстави знаходження ОСОБА_1 у місці вчинення правопорушення, з метою проведення розгляду справи про адміністративне правопорушення неодноразово висловив вимогу ОСОБА_1 про пред`явлення водійського посвідчення чи документів, що підтверджують його особу, яку ОСОБА_1 не виконав, мотивував свою відмову протиправністю дій співробітника поліції.

Указане також підтверджуються відеозаписом, наданим ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у випадку якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події.

Згідно ч. 2 ст. 62 Закону України «Про національну поліцію» законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.

За усталеною практикою Верховного Суду невиконання вимоги працівника поліції, яка, очевидно, входить до кола його повноважень, не може бути визнано правомірним, якщо особа, виходячи зі своєї оцінки ситуації, вважає таку вимогу безпідставною (справа № 444/2115/17, провадження № 51-8311км18)

Враховуючи, що ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу, Honda M-NV, д.н.з. НОМЕР_2 , що йому не належав та був припаркований з порушенням правил дорожнього руху, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський, який виявив це правопорушення під час виконання ним службових обов`язків, мав обґрунтовані підстави для вимоги про пред`явлення ОСОБА_1 документів, що посвідчують його особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, оскільки він перебував у місці вчинення правопорушення.

Така вимога поліцейського в момент її пред`явлення за встановлених обставин очевидно відносилася до кола його службових повноважень.

З відеозапису події вбачається, що інспектором поліції неодноразово роз`яснювалось ОСОБА_1 правомірність підстави висунутої до нього вимоги про пред`явлення документів, а також йому надавався для перегляду відеозапис на якому зафіксовано порушення правил стоянки транспортного засобу всупереч вимогам ПДР.

Таким чином, з урахуванням неодноразової відмови ОСОБА_1 від виконання законної вимоги поліцейського про пред`явлення документів, в його діях вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП № 524467, записом з портативного відеореєстратора 472701 та наданим ОСОБА_1 записом, що узгоджуються між собою.

При цьому, за встановлених судом обставин суд виключає із зазначеного у протоколі формулювання вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення посилання на порушення ним правил вимог дорожнього знаку 3.3.4 та те, що відмова мала місце у грубій формі, оскільки це не охоплюється диспозицією ст. 185 КУпАП.

Крім того, суд відхиляє доводи ОСОБА_1 про те, що формулювання вчиненого ним проступку, зазначеного у протоколі вказує на вчинення ним адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 126 КУпАП як помилкові, оскільки указана норма встановлює відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії.

Характер та спосіб вчинення ОСОБА_1 адміністративного проступку, а саме неодноразова відмова у пред`явленні документів на повторні законні вимоги працівника поліції вказує на їх вірну кваліфікацію при складенні протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП.

З огляду на встановлені обставини, суд не має правових підстав для закриття провадження по справі за клопотанням ОСОБА_1 .

Таким чином, дії ОСОБА_1 , що виразились у відмові виконувати законну вимогу інспектора поліції, кваліфікуються судом за ст. 185 КУпАП, як злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, його ставлення до скоєного, вважаю, що ОСОБА_1 слід піддати адміністративному стягненню у виді штрафу у максимальних межах санкції ст. 185 КУпАП, оскільки за встановлених обставин цей вид стягнення є необхідним та достатнім для досягнення мети, установленої ст. 23 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 279, 283-285 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ст. 185 КУпАП у виді штрафу у розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн. 60 коп., в дохід держави.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва.

Строк пред`явлення до виконання постанови три місяці з дня винесення постанови.

Суддя