Номер провадження: 33/813/1376/25
Номер справи місцевого суду: 502/709/25
Головуючий у першій інстанції Маслеников О. А.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Булацевської Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кілійського районного суду Одеської області від 20.05.2025 року по адміністративному правопорушенню передбаченим ч. 2 ст. 172-18 КУпАП стосовно ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад обставин справи

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 332459 від 04.04.2025 року встановлено, що 22.03.2025 року під час несення служби п/п в період з 21 години 00 хвилин 21.03.2025 р. по 4 годину 00 хвилин 22.03.2025 р. ОСОБА_1 спільно з штаб-сержантом ОСОБА_2 та солдатом ОСОБА_3 здійснив порушення правил несення прикордонної служби в умовах особливого періоду /воєнного стану/, що виразилося у неналежному спостереженні і прослуховуванні місцевості, що спричинило незаконний перетин ДКУ о 03:00 22.03.2025 р. громадянином України, який розпочав свій рух за допомогою човна з українського берега р. Дунай з району п/зн 1421 у напрямку румунського берега, де був затриманий прикордонною поліцією Румунії в районі п/зн 1420-1421, тобто неналежним чином не виконав вимоги абз. 4 та 5 п.15 ст. 5 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів ДПСУ затвердженої наказом МВС від 19.10.2015 р. № 1261, чим вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-18 КУпАП. Своїми діями ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачене ст.172-18 ч.2 КпАП України, тобто порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинене в умовах особливого періоду.

Оскаржуваною постановою визнано винним ОСОБА_1 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 - у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень., стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн..

Короткий виклад вимог та доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаною постановою 29 травня 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив, що з протоколу не встановлюється які саме конкретні порушення правил несення прикордонної служби допустив ОСОБА_1 та яким шляхом таке порушення мало місце відповідно до ситуації, визначеної у самому протоколі про адміністративне правопорушення.

Вважав, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження тих обставин, що ОСОБА_1 мав реальну можливість виконати ті чи інші обов?язки, але через недбале чи не сумлінне ставлення до них, їх не виконав.

Зазначав, що підставою для проведення службового розслідування та у подальшому складанні даного протоколу стала інформація, надана представниками Прикордонної поліції Румунії про те, що о 05:20годині 22.03.2025 року прикордонні поліцейські Румунії виявили плавзасіб з громадянином України, який перетнув кордон від українського берега до румунського берега в районі п/зн N?1420/1421. Але ж скаржник наполягав на тому, що в наряді ніс службу до 04.00 години 22.03.2025 року тобто перетин кордону був не під час несення ним служби, крім того як потім стало відомо, що порушник перетинав Державний кордон на підводному гідро скутеру з використанням термокостюму, а не на човні. Проте у висновку службового розслідування, з посиланням на даний лист (Румунської сторони), не міститься анкетних даних про особу, яка перетнула державний кордон на зазначеній ділянці, а також матеріали справи не містять письмових пояснень вказаної особи, з яких б вбачалось ким, коли та де саме було здійснено незаконне перетинання державного кордону України. Тобто вважав, що наявний лист представництва Румунії не являє собою самостійний та належний доказ вчинення ним адміністративного правопорушення.

Враховуючи зазначене вище, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять обсягу переконливих доказів на підставі яких суд мав би можливість прийти до неспростовного висновку про наявність в моїх діях, складу пред?явленого правопорушення.

Явка в судове засідання

Сторону захисту було належним чином повідомлено про час, дату та місце судового засідання, крім того було задоволено клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференцзв`язку із Кілійським районнм судом Одеської області.

Позиція апеляційного суду

В судовому засіданні апеляційної інстанції, що проводилось в режимі відеоконференції, ОСОБА_1 підтримав доводи поданої апеляційної скарги, просив апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі.

Відповідно до приписів ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За вимогами статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Як вбачається з положень ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є сержантом ДПСУ НОМЕР_1 прикордонного загону ІПС 1 категорії фельдшером прикордонної застави « ІНФОРМАЦІЯ_2 » впс « ІНФОРМАЦІЯ_3 », а отже така особа є суб`єктом адміністративної відповідальності.

Відповідно до оскаржуваної постанови суду, остання обґрунтована тим, що 22.03.2025 року під час несення служби п/п в період з 21 години 00 хвилин 21.03.2025 р. по 4 годину 00 хвилин 22.03.2025 р. ОСОБА_1 спільно з штаб-сержантом ОСОБА_2 та солдатом ОСОБА_3 здійснив порушення правил несення прикордонної служби в умовах особливого періоду /воєнного стану/, що виразилося у неналежному спостереженні і прослуховуванні місцевості, що спричинило незаконний перетин ДКУ о 03:00 22.03.2025 р. громадянином України, який розпочав свій рух за допомогою човна з українського берега р. Дунай з району п/зн 1421 у напрямку румунського берега, де був затриманий прикордонною поліцією Румунії в районі п/зн 1420-1421, тобто неналежним чином не виконав вимоги абз. 4 та 5 п.15 ст. 5 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів ДПСУ затвердженої наказом МВС від 19.10.2015 р. № 1261, чим вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 доводиться письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме:

- протоколом серії ПдРУ № 332459 від 04.04.2025 року про адміністративне правопорушення про скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-18 КУпАП України;

- поясненнями ОСОБА_1 про скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-18 КУпАП України;

- висновком службового розслідування 01.04.2024 р.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Під час розгляду справи апеляційний суд виходив з наступного.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він містить: об`єкт; об`єктивну сторону; суб`єкт; суб`єктивну сторону.

Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Під час розгляду справ про адміністративні правопорушення необхідно дотримуватися принципів диспозитивності, свободи в поданні учасниками справи суду доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення права на захист, верховенства права, а також прецедентної практики Європейського суду з прав людини, спрямованої на додержання положень ст. 6 Конвенції, відповідно до якої стандарти та вимоги кримінального провадження поширюються на провадження у справах про адміністративні правопорушення ( справа "Надточій проти України" рішення від 15.05.2008 року, справа Озтюрк проти Німеччини " рішення від 21.02.1984 року, «Маліге проти Франції» рішення від 23.09.1998 року, «Гурепко проти України » від 08.04.2010 року).

Частиною 2 ст. 172-18 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, в умовах особливого періоду.

Стаття 172-18 КУпАП є бланкетною нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму ст. 172-18 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період діє в Україні від 24 лютого 2022 року, після оприлюднення Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який неодноразово був продовжений та триває по сьогоднішній час.

Відповідно до п. 3 ч.1 розділу I «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України» прикордонним нарядом є одна або кілька озброєних чи спеціально екіпірованих уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України, які безпосередньо виконують завдання з охорони державного кордону України або здійснюють інші повноваження у випадках, передбачених Законом України "Про Державну прикордонну службу України". До несення служби в прикордонних нарядах допускається особовий склад органів Державної прикордонної служби України, який пройшов відповідну підготовку, здав заліки та допущений до несення служби наказом начальника органу охорони державного кордону.

Виходячи з протоколу серії ПдРУ № 332459 від 04.04.2025 року, в діях ОСОБА_1 виявлено порушення вимог абз.4. та 5 п.15 гл. 5 розідлу ІІ Інструкції «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України»

Відповідно п.15 гл. 5 розділу ІІ Інструкції «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України» встановлено:

Секрет - прикордонний наряд у складі двох та більше прикордонників, який призначений для прихованої охорони певної ділянки на імовірному напрямку (маршруті) руху правопорушників, недопущення раптового нападу на особовий склад та об`єкти Державної прикордонної служби України.

Секрет несе службу на місці переважно в нічний час (в умовах обмеженого бачення) і посилюється залежно від умов обстановки та місцевості різноманітними технічними засобами, зброєю, бронетехнікою, кінологом із розшуковим собакою.

Секрет під час несення служби зобов`язаний:

після отримання наказу приховано висунутись до місця несення служби, яке б забезпечувало круговий огляд і раптовість затримання правопорушників, а також унеможливлювало непомітний обхід розташування наряду;

вести спостереження і прослуховувати місцевість, бути готовим до затримання правопорушників;

доповідати про появу осіб і транспортних засобів старшому зміни прикордонних нарядів (начальнику підрозділу охорони кордону) та надалі діяти за його командою;

не виявляти себе під час руху поблизу місця його розміщення інших прикордонних нарядів, а якщо місце розташування секрету було розкрито - залишити його та приховано займати інше місце на тому ж напрямку, продовжуючи виконувати завдання.

Тобто ОСОБА_1 порушив вимоги абз.4. та 5 п.15 гл. 5 розділу ІІ Інструкції «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України» а саме, секрет під час несення служби зобов`язаний: після отримання наказу приховано висунутись до місця несення служби, яке б забезпечувало круговий огляд і раптовість затримання правопорушників, а також унеможливлювало непомітний обхід розташування наряду;вести спостереження і прослуховувати місцевість, бути готовим до затримання правопорушників.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, що з протоколу не встановлюється які саме конкретні порушення правил несення прикордонної служби допустив ОСОБА_1 та яким шляхом таке порушення мало місце відповідно до ситуації, визначеної у самому протоколі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає безпідставним, оскільки, наявний в матеріалах справи, протокол про адміністративне правопорушення ПдРУ № 332459 від 04.04.2025 року за своєю формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства, містить у собі усі необхідні дані щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП, та особи-порушника.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-18 КУпАП полягає в порушенні правил несення прикордонної служби, а саме ОСОБА_1 були порушені правила несення прикордонної служби, адже він під час несення служби прикордонному наряді секрет, не виконав покаладені на нього обов`язки визначені абз 4 та 5 п.15 гл. 5 розділу ІІ Інструкції «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України», а саме після отримання наказу приховано висунутись до місця несення служби, яке б забезпечувало круговий огляд і раптовість затримання правопорушників, а також унеможливлювало непомітний обхід розташування наряду; вести спостереження і прослуховувати місцевість, бути готовим до затримання правопорушників, що призвело до незаконного перетину ДКУ о 03:00 год 22.03.2025 року громадянином України, який розпочав свій рух за допомогою човна з українського берега р. Дунай з району п/зн 1421 у напрямку румунського берега, де був затриманий прикордонною поліцією Румунії в районі п/зн 1420-1421 .

Доводи апеляційної скарги, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження тих обставин, що ОСОБА_1 мав реальну можливість виконати ті чи інші обов?язки, але через недбале чи не сумлінне ставлення до них, їх не виконав, апеляційний суд вважає не слушними, адже на ОСОБА_1 були покладені відповідні обов`язки визначені вищевказаною Інструкцією, які останнім не було виконано належним чином, що призвело до наслідків у вигляді незаконного перетину ДКУ о 03:00 год 22.03.2025 року громадянином України, який розпочав свій рух за допомогою човна з українського берега р. Дунай з району п/зн 1421 у напрямку румунського берега, де був затриманий прикордонною поліцією Румунії в районі п/зн 1420-1421, що узгоджується з наявними в матеріалах справи доказами, окрім цього апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_1 не надано апеляційному суду доказів оскарження проведеного відносно нього службового розслідування, що позбавляє апеляційний суд задовольнити такі доводи.

Щодо доводів апеляційної скарги, що наявний лист представництва Румунії не являє собою самостійний та належний доказ вчинення ним адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає необґрунтованим, з огляду на те, що такий доказ у сукупності з іншими наявними доказами у справі в повній мірі доводить склад інкримінованого адміністративного правопорушення.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що скаржник в наряді ніс службу до 04.00 години 22.03.2025 року тобто перетин кордону був не під час несення ним служби, та те, що порушник перетинав Державний кордон на підводному гідро скутеру з використанням термокостюму, а не на човні, апеляційний суд вважає не слушними, так як виходячи із висновку службового розслідування (а.с.4-14) встановлено наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення, доказів оскарження висновку службового розслідування апеляційному суду надано не було, а тому такі доводи є лише припущеннями та задоволенню не підлягають.

Узагальнюючі доводи апеляційною скарги, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять обсягу переконливих доказів, апеляційний суд також вважає не слушними, з огляду на вищевикладене та те, що скаржником належним чином та відповідними доказами не спростовано висновку розслідування по факту можливого недбалого ставлення виконання службових обов`язків військовослужбовцями відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б).

З огляду на зазначене, викладені в обґрунтування поданої апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності висновків суду першої інстанції та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з остаточним висновком суду.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

На переконання апеляційного суду, фактичні обставини справи суддею першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, а вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, доведена повністю.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн, накладене на ОСОБА_1 , відповідно до санкції ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, є безальтернативним.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст. ст. 7, 252, 280, 283, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Кілійського районного суду Одеської області від 20.05.2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 04 липня 2025 року.

Суддя Одеського апеляційного суду: В.В.Кострицький