Справа № 443/2103/24 Головуючий у 1 інстанції: ПАВЛІВ А. І.
Провадження № 33/811/651/25 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді - Белени А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, за апеляційною скаргою захисника адвоката Шидзінського І.В. на постанову судді Жидачівського районного суду Львівської області від 23 квітня 2025 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Жидачівського районного суду Львівської області від 23 квітня 2025 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок) судового збору.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він 10.11.2024 о 11 год. 27 хв. на дорозі Н09 396км 600 м, керував автомобілем Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (почервоніння обличчя, сповільнена мова, звужені зіниці очей). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився. Такими своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На постанову судді захисник адвокат Шидзінський І.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст, 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник стверджує, що ОСОБА_3 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, проте після психологічного тиску зі сторони працівників поліції у нього з`явилися сумніви. Звертає увагу, що відеозапис є перерваний, з проміжком у 2 хвилини та саме у цей час поліцейські тиснули на ОСОБА_2 та переконували його, що поїздка у лікарню займе багато часу.

Наголошує, що ОСОБА_4 поспішав до м. Львова у пологовий будинок до дружини, і для нього було важливо прибути вчасно.

Зауважує, що з розмови поліцейських на відеозаписі вбачається, що вони самі не могли доставити ОСОБА_2 до медзакладу, оскільки перебували на службі на блокпості.

Зазначає також, що поліцейськими не було роз`яснено ОСОБА_5 його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Окрім цього вказує на те, що працівниками поліції порушено порядок фіксації адміністративного правопорушення.

Розгляд апеляційної скарги захисника після надходження справи до Львівського апеляційного суду було призначено на 26 травня 2025 року та, у зв`язку із надходженням клопотання захисника Шидзінського І.В. про відкладення розгляду справи, судове засідання було відкладено на 20 червня 2025 року.

У судове засідання 20 червня 2025 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник Шидзінський І.В., будучи належним чином повідомленими про час та місце проведення апеляційного розгляду, не з`явилися, про поважні причини суду не повідомили.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, яка ратифікована Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адмінправопорушення, у якій вона є стороною.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992).

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини та з огляду на положення Конвенції щодо обов`язку сторони цікавитися рухом справи, розгляд апеляційної без участі правопорушника та апелянта не є порушенням права особи на доступ до правосуддя.

З огляду на вимоги ч. 6 ст. 294 КУпАП, враховуючи відсутність клопотання про відкладення судового засідання, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає за можливе провести апеляційний розгляд у відсутності учасника, що не з`явився, а також без участі його захисника.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення від серії ЕПР 1 № 170314 від 10.11.2024. ОСОБА_1 підписав протокол, водночас від пояснень відмовився (а.с. 3);

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.07.2024, відповідного до якого ОСОБА_1 скеровано на огляд до КНП «ЛОМЦП та ТУ», у зв`язку з виявленими у нього ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився (а.с. 7);

рапортом поліцейського СВГ ВП ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області Миколи РАВЛИКА від 10.11.2024, відповідно до якого на контрольному пості КП-4 а/д Н-09 Мукачево-Івано-Франківськ-Львів 396 км+600м Львівського району Львівської області було зупинено автомобіль Mercedes Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 . В ході спілкування з водієм вказаного автомобіля ОСОБА_1 , в останнього були встановлені ознаки наркотичного сп`яніння (почервоніння обличчя, сповільнення мови, звужені зіниці очей, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у найближчому медичному закладі, від чого ОСОБА_1 відмовився (а.с.8).

Доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права апеляційний суд вважає безпідставними й до уваги не бере.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Працівниками поліції було дотримано вимоги закону під час проведення огляду та складання процесуальних документів.

Щодо доводів апелянта про відсутність у нього ознак наркотичного сп`яніння, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Згідно з п.2, п.3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного сп`яніння є: порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Отже поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

При цьому відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння.

Вищевказане обґрунтовує, що при скеруванні ОСОБА_1 на огляд для визначення стану сп`яніння працівник поліції не порушив вимог Інструкції, позаяк визначення ознак сп`яніння та подальше направлення на огляд здійснюється на розсуд поліцейського.

Покликання апелянта на те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, але після психологічного тиску у нього з`явилися сумніви щодо доцільності такого огляду, апеляційний суд до уваги не бере та розцінює такі як намагання уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Доводи апелянта про те, що долучений до матеріалів справи відеозапис не є безперервним не може бути підставою для скасування постанови, оскільки, як правильно зазначив в суддя у постанові, на такому зафіксовано в повному обсязі обставини, що підлягають з`ясуванню та дають можливість встановити в діях особи наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не містять достатніх підстав для скасування рішення суду першої інстанції, окрім цього такі були предметом дослідження у суді першої інстанції та таким суддя надав належну оцінку.

Апеляційний суд погоджується з висновком судді місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а також вимогам, передбаченим Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, містить усі необхідні реквізити та є належним і допустимим доказом.

Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Щодо інших доводів апелянта, то такі, на думку апеляційного суду, не впливають на факт вчинення правопорушення і не є тими істотними порушеннями законодавства, внаслідок яких судове рішення підлягає скасуванню. Також не встановлено факту допущення судом першої інстанції і інших істотних порушень законодавства, які б тягнули за собою скасування постанови.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Шидзінського Івана Володимировича залишити без задоволення.

Постанову судді Жидачівського районного суду Львівської області від 23 квітня 2025 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА