Справа №534/932/25
Провадження №3/534/245/25
П О С Т А Н О В А

09 липня 2025 рокум. Горішні Плавні

Суддя Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області Комарова Д.Ю., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайська Харківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області 02.04.2025 надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №398736, складений 02.04.2025 відносно ОСОБА_1 .

Так, 02.04.2025 близько 11 год 00 хв ОСОБА_1 , неналежно виконував обов`язки опікуна відносно малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо контролю його дозвілля та кола спілкування, внаслідок чого останній залишив місце проживання, чим, як зазначено в протоколі, вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, надіслав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази з точки зору їх належності та допустимості, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши всі обставини справи у їх сукупності, суд встановив наступне.

Статтею 184 ч.1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, зокрема за ухилення від виконання обов`язків опікуна.

Отже, об`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення належного виконання обов`язків щодо виховання та нагляду за дітьми.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному чи необережному невиконанні обов`язків щодо виховання дітей, що призвело до певних негативних наслідків, таких як протиправні дії дитини.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Для встановлення події та складу правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.184 КУпАП, необхідно з`ясувати, чи дійсно особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушила обов`язки опікуна, передбачені законодавством, і чи призвело це до протиправних дій малолітньої чи неповнолітньої особи.

Згідно зі ст.249 Сімейного кодексу України та ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», опікун зобов`язаний дбати про виховання, здоров`я, фізичний, психічний і духовний розвиток підопічного, а також контролювати його дозвілля та коло спілкування.

У матеріалах справи міститься протокол про адміністративне правопорушення, рапорт працівника поліції та інші документи. Однак зазначені докази не містять достатньої інформації, яка б підтверджувала, що дії ОСОБА_1 спричинили вчинення його підопічним протиправних дії або що залишення дитиною місця проживання було безпосереднім наслідком неналежного виконання ОСОБА_1 обов`язків опікуна. Крім того, відсутні докази, які б свідчили про систематичне невиконання обов`язків опікуна чи наявність у його діях вини.

Згідно з п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про охорону дитинства» та ст.150 Сімейного кодексу України, обов`язки щодо виховання дітей включають забезпечення їх безпеки та належного нагляду, але для притягнення до відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП необхідно довести причинно-наслідковий зв`язок між діями (бездіяльністю) опікуна та негативними наслідками для дитини, що не підтверджено матеріалами справи.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає, щоб судді не починали розгляд справи з упередженої думки про вину особи, а всі сумніви щодо її винуватості тлумачилися на користь цієї особи.

Крім того, практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Малофєєва проти Росії» від 30.08.2013 (п.п.117-120), встановлено, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, викладену в протоколі, або самостійно відшукувати докази винуватості особи, оскільки це порушує принцип незалежності суду та ст.6 Конвенції.

Оскільки усі сумніви щодо доведеності вини мають тлумачитися судом на користь особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, суддя впевнився, що з досліджених у судовому засіданні доказів випливає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, через недоведеність причинно-наслідкового зв`язку між його діями (бездіяльністю) та залишенням малолітнім місця проживання.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, викладене вище надає обґрунтовані підстави дійти висновку про недоведеність матеріалами справи складу адміністративного правопорушення, інкримінованого ОСОБА_1 та передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, оскільки у відповідності до вимог ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.283, 285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Копію постанови протягом трьох днів вручити або вислати особі, щодо якої її винесено.

Суддя Д.Ю. Комарова