Справа №295/9188/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2025 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Кузнецов Д.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.2 ст. 173-2, ч.1 ст.173-8,ч. 2 ст. 173-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 041848 від 29.06.2025, ВАВ № 037422 від 28.06.2025, ВАВ № 037423 від 30.06.2025.

ОСОБА_1 28.06.2025 близько 16 год 30 хв. за адресою АДРЕСА_2 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_2 , а саме виражалася словами нецензурної лайки.

Також вона же 29.06.2025 близько 11 год 45 хв. погрожувала своєї матері ОСОБА_2 фізичною розправою, чим могла завдати шкоди психологічному здоров`ю та порушила вимоги термінового заборонного припису АА511585 від 28.06.2023.

Крім цього вона же 30.06.2025р. близько 18 год 30 хв. по АДРЕСА_2 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно матері ОСОБА_2 , а саме ображала її словами нецензурної лайки, чим порушила вимоги тимчасового заборонного припису АА 511585.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала та пояснила, що вона проживає в приватному будинку на два господаря поруч із своєю матір`ю, з якою у неї складні відносини та її матір постійно провокує сварки і одразу викликає поліцію. Проте вона не вчиняла домашнього насильства психологічного чи фізичного характеру, нікому не погрожувала та матір не ображала. Лише в ході словесної перепалки із матір`ю могла підвищити тон чи інтонацію. Термінові приписи також не порушувала і в будинок до матері не заходила.

Суддя, допитавши ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі внаслідок відсутності складу правопорушення з наступних підстав.

Так, ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.173-2, ч.1 ст.173-8, ч.2 ст.173-8 КУпАП, а саме: вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_2 , тобто умисне вчинення діянь психологічного та фізичного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а також неповідомлення особою, стосовно якої винесено терміновий заборонний припис, згідно з яким вона повинна залишити місце спільного проживання (перебування) з постраждалою особою, у встановлений законом строк уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування, а також невиконання вимог термінового заборонного припису.

Так, положеннями статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно диспозиції ч. 3 ст. 173-2 КУпАП вчинення повторно протягом року домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до диспозиції частини 1 статті 173-8 КУпАП неповідомлення особою, стосовно якої винесено терміновий заборонний припис, згідно з яким вона повинна залишити місце спільного проживання (перебування) з постраждалою особою, у встановлений законом строк уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування.

Частина 2 статті 173-8 КУпАП передбачає відповідальність за невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 статті 1 вказаного Закону передбачено, що психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 3 ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

На обґрунтування вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 173-2, ч. 1 ст. 173-8, ч. 2 ст. 173-8КУпАП, матеріали справи містять лише заяву та пояснення потерпілої ОСОБА_2 1963 р.н., на основі яких складено протоколи про адміністративне правопорушення.

При цьому у письмових поясненнях ОСОБА_1 вказувала, що зайшла забрати свою доньку від батьків, які проживають в другій половині будинку, та будь-якого насильства не здійснювала, лише мали незначний словесний конфлікт. Також вона має на своєму утриманні дитину з інвалідністю 2021 року народження, яка інколи відвідує свою бабусю та діда, від яких вона потім забирає дитину до себе додому та не має умислу спеціально заходити в їх будинок чи порушувати терміновий заборонний припис.

З огляду на наведені пояснення ОСОБА_1 , наданих безпосередньо в судовому засіданні, вбачається, що зазначені особи перебувають в стані тривалого сімейного конфлікту з приводу способу життя та догляду за дитиною з інвалідністю, через це виникають словесні конфлікти.

При цьому, можливі нецензурні висловлюванні та образи в межах конфлікту, який склався 28.06.2025 між ОСОБА_1 та її матір`ю ОСОБА_2 , за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному або фізичному здоров`ю потерпілої не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 28.06.2025, 29.06.2025, 30.06.2025 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 173-2, ч. 1, 2 ст.173-8 КУпАП, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Також суд звертає увагу, що дії, визначені у пункті 14 частини першої статті 1 Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (фізичне насильство) становлять склад правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, лише за умови, що в наслідок їх вчинення така шкода настала (що може підтверджуватись відповідними медичними документами, висновком експерта). В іншому ж випадку (за відсутності таких даних) доказуванню підлягає реальність сприйняття відповідних дій кривдника постраждалою особою як таких, що посягають на їх безпеку чи безпеку третіх осіб, створюють емоційну невпевненість, нездатність захистити себе. Ці дані можливо встановити і на підставі пояснень постраждалої особи та кривдника, але вони обов`язково мають бути зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення (які саме дії, бездіяльність, висловлювання кривдника призвели до яких конкретно наслідків для постраждалої особи) і, відповідно, відображені у постанові судді.

Більше того, в адміністративному протоколі, складеному відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-8 КУпАП, взагалі не відображено формулювання складу, передбаченого диспозицією даної статті, правопорушення у вигляді неповідомлення особою про місце свого тимчасового перебування, натомість помилково вказано про вчинення домашнього насильства, що не відповідає змісту ч. 1 ст. 173-8 КУпАП, та є підставою для закриття справи за даним правопорушенням.

З урахуванням того, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є одним із джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі, суд вважає, що складені стосовно ОСОБА_1 протоколи не можуть бути визнані належними та допустимим доказом наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 173-2, ч.1, 2 ст.173-8 КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Дослідивши наявні матеріали, вислухавши позицію ОСОБА_1 , суд дійшов до переконання про відсутність належних, достатніх і переконливих доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували, що ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство відносно ОСОБА_2 , не повідомила про місце свого тимчасового перебування, чи порушила вимоги термінового заборонного припису, тому провадження у справі підлягає закриттю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Таким чином, суд вважає необхідним об`єднати матеріли про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в одне провадження.

Керуючись ст.280, 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Об`єднати в одне провадження три справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 (295/9188/25, 3/295/2373/25) за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП України, (295/9189/25, 3/295/2374/25) за ч. 2 ст. 173-8 КУпАП України та (295/9190/25, 3/295/2375/25) за ч. 1 ст. 173-8 КУпАП України і присвоїти об`єднаній справі єдиний номер 295/9188/25, 3/295/2373/25.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2, ч. 1 ст. 173-8, ч. 2 ст. 173-8 КУпАП України закрити через відсутність складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з моменту її винесення.

Суддя: Д.В. Кузнецов