Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.07.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю захисника-адвоката Кузьми-Чепурнової К. І., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/298/24, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.01.2024.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 412881 від 17.10.2023 та постанови судді від 15.01.2024 вбачається, що 17.10.2023 о 22 год 11 хв в м. Ужгороді по вул. Боженка, 2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Audi A 6», н. з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку зі згоди водії за допомогою приладу «Драгер» на відеозапис на підставі ч. 2 ст. 266 КУпАП. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанови судді від 15.01.2024 скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про те, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, а його огляд проведено з грубим порушенням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2025 за № 1452/735. Посилається на те, що ні в оскаржуваній постанові, ні в протоколі про адміністративне правопорушення не наведено клінчіних ознак, які вказують на стан сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, для встановлення висновку «Стан сп`яніння внаслідок вживання алкоголю». В інструкції по експлуатації газоаналізаторів вказано, що однією зумов проведення вимірювання є використання нового мундштука, який слід вийняти з

-2-

індивідуальної упаковки і відразу вийнявши з автомобіля його використовувати не можна. Привести до невірних показань можуть залишки алкоголю в роті, які можуть залишитися після вживання ароматичних напоїв (наприклад, фруктових соків), аерозолів для освіження рота на спиртовій основі, ліків і крапель. Також зазначає, що відсутня повторна проба (через 20 хвилин) видихуваного повітря з використанням технічного засобу для визначення наявності або вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі. Суть вчиненого правопорушення з кваліфікацією його дій є сумнівною. Також просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, оскільки такий пропущено з поважних причин. Посилається на те, що не брав участі в розгляді справи, оскільки не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а про наявність постанови дізнався 02.04.2024.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 на розгляд справи щодо нього не з`явився. Останній судову кореспонденцію отримував, до суду не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП. Також приймається до уваги думка захисника, яка не заперечувала проти розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника-адвоката Кузьми-Чепурнової К. І., яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, клопотання, апеляційний суд вважає, що клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а його апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова судді винесена без участі ОСОБА_1 , при цьому матеріали справи не містять жодних відомостей, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи 15.01.2024 та отримав копію оскаржуваної постанови в інший строк, ніж той, на який вказує він - 02.04.2024.

Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили ОСОБА_1 своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову суду від 15.01.2024, а тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та захист, причини пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, визнаються поважними, у зв`язку з чим, клопотання про поновлення строку визнається обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, а строк поновленню.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

-3-

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 412881 від 17.10.2023, зміст якого відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Вказаним протоколом про адміністративне правопорушення встановлено, що 17.10.2023 о 22 год 11 хв в м. Ужгороді по вул. Боженка, 2, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Audi A 6», н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився за допомогою приладу «Drager» під час безперервної відеофіксації, результат огляду позитивний 1,72%. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

-4-

Також, вина ОСОБА_1 підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та чеком з спеціального технічного засобу «Drager» від 17.10.2023, якими встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння 1,72 ‰, копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАТ № 7961535, розпискою ОСОБА_1 , відеозаписом на DVD-R диску.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та наявним у матеріалах справи доказам, є необгрунтованими. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 412881 від 17.10.2023 зазначено: дату і місце його складення; посаду, прізвище, ім`я та по батькові працівника поліції, який склав протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; а також зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, чим скористався ОСОБА_1 , відмовившись від надання пояснень з приводу обставин події.

Матеріали справи не містять доказів про порушення інспектором взводу 2 роти 2 батальйону УПП в Закарпатській області законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки поліцейським дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 412881 від 17.10.2023 складено відповідно до вимог, встановлених ст. 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставилось йому за провину.

Також поліцейським у акті огляду зазначено, що огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення координації рухів. Результат огляду на стан сп`яніння 1,72 проміле. ОСОБА_1 під відео фіксацію відмовився від підпису акту огляду та роздруківки результатів тестування. Із записів нагрудних камер, наданими працівниками поліції встановлено, що ОСОБА_1 17.10.2023 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Alcotest Drаger-6820».

Апеляційний суд врахоує, що результат тесту ОСОБА_1 , проведеного працівниками поліції, а саме 1,72 проміле, значно перевищує гранично допустиму норму (0,2%) та беззаперечно вказує на перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, виключаючи можливу технічну похибку.

-5-

При цьому, з відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 заперечував факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та бажав пройти такий огляд у медичному закладі.

Як вбачається з відеозапису, поліцейські роз`яснили ОСОБА_1 , що у разі незгоди з результатами тесту є можливість пройти такий у закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 відмовився.

У зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного сп`яніння, а його огляд проведено із грубим порушенням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2025 за № 1452/735, апеляційний суд відхиляє як безпідставні, такі, що не знаходять свого підтвердження, оскільки спростовуються наявними в матеріалах доказами, а отже спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ні в оскаржуваній постанові, ні в протоколі про адміністративне правопорушення, не наведено клінчіних ознак, які вказують на стан сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, для встановлення висновку «Стан сп`яніння внаслідок вживання алкоголю», апеляційний суд визнає такими, що жодним чином не спростовують факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та не свідчать про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння відображені в акті огляду та оголошені йому після зупинки транспортного засобу, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук та порушення координації рухів.

Всупереч доводів апеляційної скарги, апеляційний суд констатує, що у випадку керування особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння за, що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення не є обов`язковим зазначення ознак алкогольного сп`яніння, з якими особа керувала транспортним засобом, оскільки ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, яке в свою чергу підтверджено відповідними доказами.

Із цих підстав, як неспроможні і такі, що не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, а відтак і не свідчать про відсутність у його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про відсутність повторної проби (через 20 хвилин) видихуваного повітря з використанням технічного засобу для визначення наявності або вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі, а також про те, що інструкції по експлуатації газоаналізаторів вказано, що однією з умов проведення вимірювання є використання нового мундштука, який слід вийняти з індивідуальної упаковки і відразу вийнявши з автомобіля його використовувати не можна, а привести до невірних показань можуть залишки алкоголю в роті, які можуть залишитися після вживання ароматичних напоїв (наприклад, фруктових соків), аерозолів для освіження рота на спиртовій основі, ліків і крапель.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд звертає увагу на те, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння було проведено за допомогою приладу «Драгер» з використанням нового мундштука, який перед використанням був запакований як і передбачено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

-6-

Судом першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставилось йому за провину, що свідчить про те, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суть вчиненого правопорушення з кваліфікацією його дій є сумнівною, спрямовані виключно на ухилення його від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення. На будь-які інші обставини та докази, які б свідчили про незаконність оскаржуваної постанови суду першої інстанції, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не вказується.

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Також, судом першої інстанції з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що хоч і є суворим, проте безальтернативним видом стягнення.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і уважає, що з врахуванням наведених обставин, а саме те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, таке порушення правил дорожнього руху є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.

При цьому, апеляційний суд враховує, що в рішенні у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008) Європейський суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 відповідає характеру вчиненого правопорушення, встановлене у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для його зміни, навіть з урахуванням даних про її особу, не вбачається.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

-7-

При прийнятті рішення враховуються положення нормативно-правових актів про те, що сторони провадження в справах про адміністративні правопорушення є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; та те, що стороною захисту жодних доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги надано не було.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.01.2024.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.01.2024 щодо ОСОБА_3 ,- без змін.

Постанова оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя