Номер провадження: 33/813/1087/25
Номер справи місцевого суду: 501/1058/25
Головуючий у першій інстанції Тордія Е. Н.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Слаблюка Василя Миколайовича

розглянувши апеляційну скаргу захисника Слаблюка Василя Миколайовича

на постанову судді Іллічівського міського суду Одеської області від 27 березня 2025 року

встановив:

Постановою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 27 березня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік. Вирішено питання щодо судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 березня 2025 року о 10:50 год.

ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем «Scania», державний номер НОМЕР_1 , по вул. Транспортна 21 в м. Чорноморську, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук) від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник Слаблюк В.М. просить скасувати постанову судді Іллічівського міського суду Одеської області від 27 березня 2025 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

За доводами апеляційної скарги у порушення вимог ст. 268 КУпАП, суд першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_1 , останній не був повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ст. 277-2 КУпАП, чим порушено його права, зокрема приймати участь у розгляді справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, отримати професійну правничу допомогу, що є істотним порушенням норм процесуального права та суперечить ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Матеріли справи не містять доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 допустив будь-які порушення вимог ПДР, які б слугували підставою для зупинки його транспортного засобу, тому у ОСОБА_1 не виникало виконувати усі подальші вимоги поліцейських, а складені відносно нього процесуальні документи не можуть вважатися належними та допустимими доказами. З відеозапису не убачається, що поліцейський вручав ОСОБА_1 письмове направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я, відсутні відомості про таке вручення або відмову від отримання цього документа. Тому зі сторони ОСОБА_1 не відбулося порушення вимог п.2.5 ПДР, оскільки правоохоронцями порушено порядок направлення водія для проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, будь-які докази, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого правопорушення відсутні. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціальних технічних засобів складено з порушеннями, оскільки цей документ складено поліцейським, який огляд не проводив, в акті не вказано, яким чином було зафіксовано відмову від проходження огляду, сам акт складено лише в одному примірнику, тому такий доказ не може вважатись належним та допустимим. Направлення водія на огляд складене 04 березня 2025 року о 10:50 год, цей час відповідає тому, що зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення, що на думку захисника свідчить про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено поліцейськими з особистої неприязні до ОСОБА_1 , оскільки ця обставина вказує на те, що направлення було виписано в момент керування водієм транспортним засобом. У правоохоронців були відсутні підстави для складання направлення, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду. Фіксація поліцейськими посвідчення водія здійснювалася за допомогою власного (приватного) телефону, що суперечить вимогам Інструкції. Долучений до справи відеозапис не є належним та допустимим доказом, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відмітки про долучення до нього диску. На технічному носію інформації відсутні відомості про підписання файлів за допомогою цифрового електронного підпису автора або особи, уповноваженої на виготовлення відповідної копії для суду.

В судовому засіданні захисник Слаблюк В.М. підтримав вимоги апеляційної скарги, надав пояснення за доводами апеляційної скарги.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи не з`явився.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд, врахувавши фактичні обставини справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Вислухавши захисника Слаблюка В.М. за доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду та таке.

Перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду та таке.

Із тексту апеляційної скарги убачається, що захисником не оспорюється та обставина, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у часі та місці, зафіксованих у протоколі про адміністративне правопорушення, як і те, що на вимогу поліцейських він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і у закладі охорони здоров`я, захисник також не оспорює, тому з огляду на положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, ці обставини апеляційним судом не перевіряються.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N 1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч. 2 ст. 266 КУпАП).

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч. 3 ст. 266 КУпАП).

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч. 5 ст. 266 КУпАП).

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП).

Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено Постановою КМУ від 17.12.2008 року N 1103 (далі Порядок).

Пунктом 6 Порядку передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Згідно із пунктом 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Також порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів, регламентовано розділом II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року N 1452/735 (далі -Інструкція).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я) (п. 7 розділу I Інструкції).

Наведені вище вимоги законодавства при складенні протоколу про адміністративне правопорушення були дотримані.

Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема, до таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, відеозапис, інші документи.

Приймаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого

ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення на нього стягнення у розмірі 17000 грн, суд першої інстанції виходив із того, що його вина підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, направленням водія на огляд, актом огляду та відеозаписами, долученими поліцейськими до матеріалів справи.

З такими висновками суду, апеляційний суд погоджується, з огляду на таке.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №261781 від 04 березня 2025 року, складеного відносно ОСОБА_1 , правоохоронцями зафіксовано, що: «04 березня 2025 року о 10:50 год в м. Чорноморськ, вул. Транспортна, 21, керував транспортним засобом «Сканія» д/з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, тремтіння пальців рук, від проходження медичного огляду водій для встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці за допомогою алкотестера драгер також у медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився, зафіксовано на бодікамеру, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР».

У графі технічний засіб відеозапису поліцейським зазначено «В7169».

Протокол про адміністративне правопорушення без зауважень підписано

ОСОБА_1 , як особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З відеозапису, долученого правоохоронцями до матеріалів справи убачається, що поліцейськими зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , під час спілкування з яким, поліцейським у нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння очей) у зв`язку з чим запропоновано водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу (алкотестеру), так і у закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 відмовився (10:49:17 10:49-20 час вказаний на відеозаписі). При цьому на запитання поліцейського, ОСОБА_1 підтвердив, що він розуміє правові наслідки, а саме те, що у такому разі відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення (10:49:25 час вказаний на відеозаписі). На запитання ОСОБА_1 щодо можливості вирішення питання у позапроцесуальний спосіб, поліцейський повідомив водія про кримінальну відповідальність за пропозицію неправомірної вигоди. У подальшому відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та відсторонено його від керування транспортним засобом.

Установивши та зафіксувавши, що водій транспортного засобу, з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у порядку, встановленому законом, поліцейськими підставно складено відносно

ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи захисника щодо відсутності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а відтак і підстав для проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння, апеляційний суд оцінює критично та відхиляє, з огляду на таке.

Як свідчать відеозаписи з місця події, ОСОБА_1 не заперечував факт наявності у нього такої ознаки алкогольного сп`яніння, як запах алкоголю з порожнини рота, на запитання поліцейського підтвердив, що востаннє вживав алкоголь позавчора. Ця обставина захисником не спростована.

На спростування двох інших ознак алкогольного сп`яніння (тремтіння пальців рук, почервоніння очей), захисником надані медичні довідки, які апеляційний суд не приймає до уваги, зважаючи на таке.

Так, як убачається з довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Покровської міської ради Дніпропетровської області» від 01 травня 2025 року,

ОСОБА_1 знаходиться на «Д» обліку з діагнозом: вегето-судинна дистонія по змішаному типу. Тремор рук.

У відповідності до іншої довідки, виданої цього ж дня, тобто 01 травня 2025 року, цим самим закладом охорони здоров`я, ОСОБА_1 встановлено діагноз: алергічний блефарокон`юктивіт обох очей хронічний (гіперемія кон`юктивна повік та очного яблука, свербіж очей)

Апеляційний суд зауважує, що події, за яких відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, відбулися 04 березня 2025 року, а медичні документи, надані захисником датовані 01 травня 2025 року, тобто містять інформацію, датовану після складання поліцейськими адміністративних матеріалів відносно

ОСОБА_1 .

Стосовно посилань захисника про недопустимість та неналежність відеозапису, що міститься в матеріалах справи як доказу у справі, апеляційний суд зауважує про таке.

Статус доказів, перелік джерел, правила їх допустимості визначаються виключного національним законом. Конвенційне право та його тлумачення ЄСПЛ залишає правила допустимості доказів на розсуд держав, з поправкою на вимогу загальної справедливості судового провадження.

Національний припис закону ст. 251 КУпАП встановлює абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі "будь - які фактичні дані". Також, на відміну від правил кримінального провадження, КУпАП не містить критеріїв недопустимості доказів.

Аргументи захисника про те, що відеозаписи, які містяться на оптичному диску не засвідчені електронним підписом поліцейського, відхиляються апеляційним судом, оскільки під час розгляду справи про адміністративне правопорушення оцінка доказів здійснюється за правилами КУпАП, а не КАС України, тому відсутність електронного підпису на оптичному диску, що міститься у справі, не свідчить про недопустимість відеозапису, як джерела доказу.

Доводи апеляційної скарги про те, що у встановленому законом порядку водія не було направлено на проходження огляду на стан сп`яніння до закладу охорони здоров`я у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не було вручено письмове направлення на проходження огляду, чим порушено вимоги законодавства, апеляційний суд відхиляє, оскільки положення профільного законодавства не містять обов`язку поліцейського вручати цей документ (направлення) водієві у письмовій формі з метою проходження ним огляду.

Окрім того, посилання захисника на те, що водієві не вручалося письмове направлення на огляд у закладі охорони здоров`я, апеляційний суд також відхиляє, оскільки у цій справі, водій відмовився від проходження медичного огляду, а тому факт не вручення йому цього документа не спростовує наявність у його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Аргументи захисника про те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 поліцейськими складено з мотивів особистої неприязні не підтверджено будь-якими засобами доказування, ґрунтується виключно на припущеннях захисника, натомість з відеозаписів, долучених до справи не убачається підстав, які б викликали сумнів у об`єктивності та неупередженості поліцейських.

Апеляційний суд зауважує, що сама по собі незгода водія із причинами зупинки транспортного засобу або не надання працівниками поліції доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, не звільняє водія від обов`язку, на вимогу правоохоронців, надати документи, перелік яких визначено законом та у разі необхідності пройти огляд на стан сп`яніння.

Крім того, правомірність інших дій правоохоронців, окрім як дотримання процедури щодо складення та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, не стосується предмету розгляду цієї справи, і не свідчить про неправомірні дії правоохоронців.

Сама по собі фотофіксація поліцейськими посвідчення водія за допомогою власних технічних засобів (мобільного телефону) не має правового значення, оскільки це фотозображення, як джерело доказу, суд не приймав до уваги при прийнятті оскаржуваної постанови.

Щодо доводів апеляційної скарги про розгляд справи судом без участі

ОСОБА_1 , апеляційний суд зауважує про таке.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у справі на всіх етапах розгляду, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду прав людини від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії").

Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі "Каракуця проти України", заява N 18986/06, від 16 лютого 2017 року).

Як убачається з матеріалів справи ОСОБА_1 підписав заявку про отримання судової повістки в електронній формі за допомогою SMS-повідомлення, вказавши номер засобу мобільного зв`язку за яким просив надсилати повідомлення (а.с. 5).

За вказаним вище номером мобільного телефону, 19 березня 2025 року

ОСОБА_1 був повідомлений про дату, час та місце судового засідання, призначеного на 27 березня 2025 року (день прийняття оскаржуваної постанови) (а.с. 16).

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За висновком ЄСПЛ з огляду на принцип, згідно з яким Конвенція покликана гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними, право на справедливий суд не може вважатися ефективним, якщо клопотання та зауваження сторін не будуть справді "заслухані", тобто належним чином розглянуті судом. У рішеннях судів і трибуналів мають бути належним чином наведені підстави, на яких вони ґрунтуються. Цей обов`язок обґрунтовувати рішення не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, висунутий скаржником, а передбачає, що сторони судового провадження можуть розраховувати на отримання конкретної та чіткої відповіді на аргументи, які є вирішальними для результату цього провадження. Ступінь застосування цього обов`язку обґрунтовувати рішення може змінюватися залежно від характеру рішення та має визначатися з огляду на обставини справи (див. рішення у справі "Мазахір Джафаров проти Азербайджану" (Mazahir Jafarov v. Azerbaijan), заява N 39331/09, пункти 34 і 35, від 02 квітня 2020 року з подальшими посиланнями).

Переглядаючи цю справу апеляційний суд враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема рішення у справі справі "Серявін та інші проти України", де ЄСПЛ зазначав: "ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті".

Апеляційний суд враховує, що цю справу про адміністративне правопорушення суддею першої інстанції розглянуто за відсутності ОСОБА_1 водночас, це не вплинуло на правильність висновку судді про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості захищати свої інтереси у суді, шляхом подання апеляційної скарги з наведенням мотивів і доводів в обґрунтування власної правової позиції захисту, і це право йому було забезпечено апеляційним судом, шляхом проведення судового засідання за участі захисника Слаблюка В.М.

Апеляційним судом створено ОСОБА_1 умови з метою забезпечення реалізації права особисто надати пояснення у судовому засіданні під час апеляційного перегляду справи, однак особа, яка притягається до адміністративної відповідальності в судове засідання не з`явився, тим самим нівелював можливість надати пояснення особисто.

Отже, апеляційним судом забезпечено ОСОБА_1 реалізацію права бути "почутим", тим самим дотримано гарантії справедливого розгляду справи.

Іншими доводами апеляційну скаргу захисник не обґрунтовує.

Отже апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порушень судом першої інстанції норм КУпАП під час з`ясування обставин по справі апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, відсутні підстави для закриття провадження у справі, і висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП є вірним.

Підсумовуючи наведене вище апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі за п. 1 ст.247 КУпАП, з мотивів наведених у скарзі.

Керуючись ст. 294 КУпАП

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Слаблюка Василя Миколайовича залишити без задоволення.

Постанову судді Іллічівського міського суду Одеської області від 27 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко