Справа № 477/1832/24 Головуючий у першій інстанції Козаченко О.В.
Провадження № 33/812/290/25 Доповідач апеляційного суду Лівінський І.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 липня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Лівінського І.В.,

з секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

захисника Рудика Марка Романовича

на постанову Жовтневого районного суду Миколаївської області від 10 квітня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

в с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 10 липня 2024 року серії ААД №600501, 10 липня 2024 року о 22 год. 17 хв. на автомобільній дорозі «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» 175км + 500 м, поблизу с. Шевченкове Вітовського району Миколаївської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом - мопедом «YAMAHA SOG», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі у встановленому законодавством порядку водій відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, (далі ПДР), за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 10 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Вирішено питання про судовий збір.

Не погодившись із вказаною постановою суду, захисник ОСОБА_1 Рудик М.Р. подав апеляційну скаргу, в якій просить закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду не відповідає всім істотним обставинам справи.

Апелянт зазначає, що відеозаписом, який доданий до протоколу про адміністративне правопорушення не зафіксовано рух транспортного засобу та його зупинка поліцейськими. Крім того, з відеозапису вбачається, що після того, як поліцейським не було виявлено у ОСОБА_1 будь-яких підозрілих речей, співробітник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. При цьому, співробітник поліції наголошує останньому про наявність в нього ознак алкогольного сп`яніння, зокрема: розширених зіниць, які не реагують на світло, почервоніння обличчя, що не підтверджується відеозаписом. Вказані припущення з`явились у поліцейського лише після того, як останній зрозумів, що немає відеозапису, яким би було зафіксовано керування ОСОБА_1 мопедом.

На відеозаписі не зафіксовано зіниць очей, почервоніння обличчя ОСОБА_1 , щоб давало суду підстави стверджувати про об`єктивну наявність вказаних ознак. Вказана у протоколі про адміністративне правопорушення ознака алкогольного сп`яніння як «неприродна блідість обличчя» не підтверджується відеозаписом.

Апелянт зазначає, що на звинувачення поліцейськими наявності у ОСОБА_1 ознак сп`яніння і вимогу пройти огляд щодо визначення стану сп`яніння, ОСОБА_1 у відповідь вимагав у поліцейських надати відео з доказами руху транспортного засобу. Водночас співробітники поліції розцінили це як відмову від огляду. Між тим, ОСОБА_1 не відмовлявся їхати до медичного закладу з метою проходження огляду на стан сп`яніння, а повідомив поліцейських, що він поїде в медичний заклад тільки після того, як вони наддадуть докази руху транспортного засобу.

Зазначення працівниками поліції у протоколі ознак алкогольного сп`яніння само по собі не свідчить про їх наявність у особи. Таким чином, поліцейськими не доведено факту наявності у ОСОБА_1 вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення ознак алкогольного сп`яніння.

Апелянт вважає, що направлення на огляд, не може служити беззаперечним доказом наявності вини в діях ОСОБА_1 , оскільки обставини які в ньому зазначені не відповідають встановленим дійсним обставинам справи. Крім того, вказане направлення не містить посади, найменування підрозділу УПП, спеціального звання, прізвища ім`я по батькові, підпису поліцейського, який його склав та не зрозуміло хто саме виявив ознаки сп`яніння.

Також апелянт зазначає, що суддею не взяті до уваги пояснення всіх свідків події.

Захисник вважає, що працівниками поліції не надано суду належних та достатніх доказів у підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

В судове засідання апеляційного суду особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Рудик М.Р. не з`явились, повідомлені належним чином про час і місце судового розгляду (а.с. 78-79). Клопотань про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходило. За такого, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Переглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги з дотриманням вимог частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд дійшов наступного.

За положеннями статті 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Як вбачається з диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає не тільки у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до частини 1 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №600501 від 10 липня 2024 року, вбачається, що водій ОСОБА_1 , 10 липня 2024 року о 22 год. 17 хв. на автомобільній дорозі «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» 175км + 500 м, поблизу с. Шевченкове Вітовського району Миколаївської області, керував транспортним засобом - мопедом «YAMAHA SOG», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі у встановленому законодавством порядку водій відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП. Подія фіксувалась на камеру 476624, 470075.

Від ознайомлення під підпис зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 відмовився. Від отримання копії протоколу водій також відмовився. В графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено, «Я, ОСОБА_2 транспортним засобом не керував, стояв охороняв мопед Yamaha. Під`їхав патруль і почав звинувачувати в алкогольному сп`янінні, при цьому не надають докази. На моє прохання показати докази, не додали. З 222 ст. не ознайомили». (а.с.1).

У вищевказаному протоколі зазначені посада, найменування підрозділу поліції, звання та прізвище, ім`я та по-батькові особи, яка його складала, та його підпис. Також, зі змісту протоколу встановлено, що в ньому зазначено час, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, вказаний протокол складений за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених статтею 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 7 листопада 2015 року № 1395 (далі Інструкція № 1395).

Порушень співробітниками поліції положень вказаної Інструкції при оформленні відносно ОСОБА_1 матеріалів про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП судом апеляційної інстанції не виявлено.

Згідно з частинами 1-3 статті 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також факт його відмови пройти відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, підтверджений відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, який доданий до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення серії ААД №600501.

З відеозапису, що міститься на DVD диску оглянутому в суді апеляційної інстанції, вбачається, що співробітники патрульної поліції із увімкненими проблисковими маячками синього і червоного кольорів наздоганяють мопед, який зупиняється біля закладу харчування Борщ (Video з нагрудної камери 476624 з 22.19.23 по 22:19:37 10.07.2024). Далі із відеозапису видно, що одразу після зупинки транспортного засобу, поліцейські підійшли до чоловіка, який на запитання поліцейського « чим займаєтесь?», одразу відповів, що він тільки приїхав. На запитання поліцейського «чому керували без мотошолому?» останній відповів «я думав тут бистро». З наданих чоловіком документів з застосунку Дія, було встановлено особу ОСОБА_1 . Через деякий час ОСОБА_1 почав заперечувати факт керування мопедом, сказавши, що він на ньому не їхав, що він не водій мопеду, а просто ходив по території.

Далі, під час спілкування, поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що бачить у нього ознаки сп`яніння, та запропонував останньому, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою « Алкотестера Драгер» на місці зупинки транспортного засобу або проїхати для освідування до медичного закладу, на що ОСОБА_1 попросив зробити дзвінок і почекати десять хвилин. На неодноразові пропонування співробітниками поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 не надавав чіткої відповіді, а вимагав від поліцейських відеозапис, із фіксацією керування ним транспортним засобом. Співробітниками поліції така поведінка ОСОБА_1 була розцінена як відмова від огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Після цього поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 наслідки відмови пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння шляхом складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП за порушення вимог пункту 2.5 ПДР. Також поліцейський роз`яснив водієві права та обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України та статті 268 КУпАП.

Події правопорушення, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення 10 липня 2024 року, в повній мірі відображені на відеозапису, доданому до матеріалів справи.

Отже, вказаний відеозапис зроблений працівниками поліції з дотриманням вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена Наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026), в тому числі щодо безперервності запису з моменту коли співробітник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, до моменту його відмови від проходження такого огляду та складання протоколу.

Норми законодавства про адміністративні правопорушення (КУпАП) не містять вимог щодо порядку фіксації факту керування порушником транспортними засобами, а тому ця обставина має доводитись за загальними вимогами щодо доказів (стаття 251 КУпАП).

Відеозапис, який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення у справі, сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації.

Тому цей відеозапис є належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, підтверджується також рапортом інспектора взводу№1 роти №2 батальйону УПП в Херсонській області ДПП старшого лейтенанта поліції Білоуса Р.В., з якого вбачається, що 10 липня 2024 року близько 22:17 год. на автодорозі М14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ 175+500 км. екіпажом Вежа 102 виявлено транспортний засіб мопед Ямаха, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався з порушенням ПДР України, а саме п.2.3.2. Під час перевірки документів було встановлено, що ОСОБА_1 немає відповідної категорії. Під час спілкування у водія виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Водію запропоновано у встановленому законодавством порядку пройти огляд на місці або у найближчому медичному закладі, на що водій відмовився (а.с.8).

Отже, зафіксовані на відеозаписі обставини повністю узгоджуються з даними, викладеними поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , рапортом поліцейського, які об`єктивно узгоджуються між собою і з достатньою повнотою підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом і порушення останнім вимог пункту 2.5 ПДР, чим спростовують доводи апеляційної скарги про відсутність події та складу даного адміністративного правопорушення.

При цьому апеляційний суд вважає, що відеозйомка керування транспортним засобом особою безпосередньо перед зупинкою та вимогою працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння, так саме як необхідність зупинки при цьому виключно поліцейськими, не є обов`язковими відповідно до діючих положень КУпАП, а доведеність цих обставин встановлюється на підставі аналізу всіх доказів у їх сукупності.

За такого, посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 не керував мопедом за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, спростовується вищеназваними доказами, а тому є непереконливим.

Відповідно до диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого цією нормою, виражається, зокрема, у такій формі: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Склад такого правопорушення є формальним.

Отже, з моменту відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, склад такого правопорушення є закінченим.

Тому для кваліфікації дій за вказаною нормою, достатньою є відмова водія від проходження такого огляду.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на відсутність належних доказів, які б підтверджували наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а також те, що вказані поліцейським ознаки не відповідають фактичним обставинам справи, не можуть бути достатніми для закриття провадження у справі, після відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду в закладі охорони здоров`я, є необґрунтованими, враховуючи, що поліцейський неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі, ОСОБА_1 кожного разу ухиляючись від прямої відповіді вимагав у поліцейського підтвердження доказів керування ним мопедом, тому така поведінка ОСОБА_1 була правильно сприйнята поліцейським як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, при цьому поліцейським неодноразово було роз`яснено водію про наслідки такої відмови.

Посилання захисника на неналежне оформлення поліцейським направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не спростовує правомірність дій поліцейського при оформленні відповідного протоколу стосовно ОСОБА_1 , не впливає на кваліфікацію вчиненого ОСОБА_1 правопорушення та не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови суду, оскільки із системного аналізу положень статті 266 КУпАП, Інструкції № 1452 та Порядку № 1103 вбачається, що вказане направлення оформлюється працівником поліції лише в разі погодження водія на проведення огляду у закладі охорони здоров`я. Між тим, ОСОБА_1 відмовився пройти огляд у медичному закладі з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Таким чином, сукупність досліджених в матеріалах справи доказів, а саме протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №600501 від 10 липня 2024 року, відеозапису з нагрудної камери поліцейського, рапорту поліцейського, свідчить про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення по справі щодо ОСОБА_1 .

За такого, твердження апелянта про те, що суд першої інстанції при розгляді справи допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, в ході розгляду провадження в суді апеляційної інстанції не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, в апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

ОСОБА_1 , реалізувавши своє право керувати транспортним засобом, погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, дотримано судом стандарт доведення висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у скоєнні передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП правопорушення поза розумним сумнівом. В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення. У справі, яка переглядається, належними та допустимими доказами доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівника поліції, який підтверджений. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Невизнання ОСОБА_1 своєї провини в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності та спростовується матеріалами справи.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації чи їх неналежності, апелянтом не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

З огляду на наведене, підстави для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі, як того просить апелянт, відсутні.

Керуючись статтями 283, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Рудика Марка Романовича залишити без задоволення, а постанову Жовтневого районного суду Миколаївської області від 10 квітня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду І.В. Лівінський