Провадження № 3/127/3409/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2025 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Романчук Р.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з відділення поліції № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ст. 173 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 13.04.2025 о 19 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: вул. Келецька біля буд. 136 у м. Вінниці, вчиняв хуліганські дії, а саме висловлювався нецензурною лайкою, штовхав, вчиняв конфлікт та в подальшому заприскав перцевим балончиком учасників події.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що вину у вчинені адміністративного правопорушення не визнає. Адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не вчиняв. 13.04.2025 він повертався додому та проходячи по тротуару біля будинку № 136 по вул. Келецькій, почув, що позаду нього сигналить автомобіль, який їхав біля будинку. Коли він озирнувся, водій крикнув йому щоб він швидше рухався, тому що він не може проїхати. Після цього водій почав нецензурно висловлюватися до нього та, здійснивши подальший рух, зачепив його переднім бампером. Він відмахнувся ногою по водійській дверці. Після цього, водій автомобіля вийшов з автомобіля, накинувся на нього та завдав декілька ударів по голові. Він упав та його продовжували бити, після цього, піднявшись він був змушений бризнути балончиком. Після чого з машини вибігли водій та ОСОБА_2 , повалили його на землю та почали бити. Коли все припинилось, він викликав швидку та працівників поліції. Так, діями водія та ОСОБА_3 йому було завдані тілесні ушкодження у виді забою грудної клітки зліва, забою ділянки лівого ліктьового суглобу, забою попереку, забою, садна правої гомілки, забою, садна правої стопи. Він звернувся в лікарню та лікувався. Він не висловлювався нецензурною лайкою в громадських місцях, не вчиняв образливого чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Враховуючи, що в матеріалах справи про адміністративну відповідальність відсутні належні та допустимі докази вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, просив провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Опольська Н.М. пояснила, що ОСОБА_1 вину у вчинені адміністративного правопорушення не визнає. Адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 не вчиняв. Викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення за об`єктом (відсутнє порушення громадського порядку, оскільки поведінка ОСОБА_1 мала захисний характер і була викликана провокацією з боку іншої особи, а тому виключає мету порушення громадського прядку) не відповідає дійсним обставинам справи, також у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності відсутні ознаки неповаги до суспільства або оточуючих. Обставини події не свідчать про прагнення особи на порушення громадського порядку та вчинення адміністративного правопорушення, а тому в діях ОСОБА_1 відсутні склад та подія адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. Діями водія та ОСОБА_3 . ОСОБА_1 було завдані тілесні ушкодження у виді забою грудної клітки зліва, забою ділянки лівого ліктьового суглобу, забою попереку, забою, садна правої гомілки, забою, садна правої стопи. ОСОБА_1 звернувся в лікарню та лікувався. На підтвердження викладених обставин до матеріалів справи додається відеозапис події, який підтверджує, що дії ОСОБА_1 мали характер самооборони. Враховуючи, що в матеріалах справи про адміністративну відповідальність відсутні належні та допустимі докази вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, просила провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що 13.04.2025 він їхав додому автомобілем. За кермом був його тесть ОСОБА_4 , а він сидів на передньому пасажирському сидінні. Також в автомобілі, на задньому сидінні сиділи його дружина та донька. Коли вони рухались по вул. Келецькій, у дворі будинку № 136, по центру вулиці йшов невідомий їм на той час чоловік - ОСОБА_1 . У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 перешкоджав руху їхнього автомобіля, тесть вирішив посигналити, щоб ОСОБА_1 відійшов з дороги, однак ОСОБА_1 на сигнал автомобіля відреагував неадекватно та у відповідь показав рукою непристойний жест, який супроводжувався нецензурною лайкою в їх сторону. Вподальшому, ОСОБА_1 вдарив ногою по бамперу автомобіля. Після цього, його тесть зупинив автомобіль та вийшов з автомобіля, а за ним вийшов і він. З часом словесна перепалка переросла у штовханину і бійку. Коли ОСОБА_1 почав наносити тестю удару, він підбіг до них та завдав ОСОБА_1 декілька ударів, щоб захистити тестя. Після цього він з тестем сіли в автомобіль та намагалися поїхати, однак не встигли, оскільки до них підбіг ОСОБА_1 , відкрив водійські дверцята та заприскав у салон автомобіля газовим балончиком. Вони всі вибігли з автомобіля і між ними продовжилася бійка.

Згідно ч. 2 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на державний або громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законодавством передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до вимог ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 173 КУпАП визначено, що адміністративна відповідальність наступає за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 19 від 22.12.2006 «Про судову практику у справах про хуліганство» дрібне хуліганство це умисне порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке не супроводжується особливою зухвалістю за винятковим цинізмом.

Суд бере до уваги те, що громадський порядок це обумовлена потреба суспільства, система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами, система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, підприємств, установ та організацій.

Об`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян. При цьому дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка вчиняє таке правопорушення, усвідомлює, що своїми діями порушує громадський порядок і спокій громадян, та бажає чи свідомо припускає прояв неповаги до суспільства.

Суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Умисний прояв винним явної неповаги до оточуючих головний момент, що визначає зміст і сенс поведінки хулігана. За відсутності такого мотиву не може бути дрібного хуліганства.

Таким чином, дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 15 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 р. № 1376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 р. за № 1496/27941, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Як встановлено в судовому засіданні, з пояснень особи щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 вину у вчиненні дрібного хуліганства не визнає, зазначає, що адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не вчиняв, а його дії носили лише характер самооборони. Просить провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши обставини справи та наявні у справі докази, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення від 28.04.2025 серії ВАД № 669880, письмові пояснення свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , згідно з якими вони повідомляли про обставини вчиненого правопорушення та відеозаписи з камер відеоспостереження, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та потерпілого ОСОБА_3 в судовому засіданні, врахувавши позицію захисника ОСОБА_1 - адвоката Опольської Н.М., суд дійшов висновку, що, винуватість ОСОБА_1 не підтверджується зібраними по справі та дослідженими судом доказами.

Проаналізуваши зміст протоколу суд дійшов висновку, що зазначені у протоколі обставини не відповідють диспозиції ст. 173 КУпАП, що інкримінується ОСОБА_1 .

Так, хоча в протоколі і містяться формальні відомості щодо того, що 13.04.2025 о 19 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: вул. Келецька біля буд. 136 у м. Вінниці, висловлювався нецензурною лайкою, штовхав, вчиняв конфлікт та в подальшому заприскав перцевим балончиком учасників події, однак в порушення вимог ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, він не містить обов`язкові дані, передбачені вказаною статтею, а саме відсутні ознаки суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, - як мотив вчинення і направленість умислу, котрі є основними критеріями, які відрізняють дрібне хуліганство від суміжних правопорушень та кримінальних правопорушень, тому не є основним джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу порушника.

Фактичні обставини справи свідчать, що конфлікт між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виник раптово, на ґрунті особистих непорозумінь.

Обставини, встановлені в судовому засіданні, підтверджують відсутність у ОСОБА_1 умислу на вчинення дрібного хуліганства, зокрема на порушення громадського порядку та спокою громадян.

Щодо інших наданих суду доказів, то слід зазначити, що вони також не містять будь-якої інформації про те, що саме ОСОБА_1 порушував громадський порядок та спокій громадян, а тому іх не можна вважати доказами винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Так, надані на розгляд адміністративні матеріали, у тому числі і письмові пояснення свідків, не містять доказів на підтвердження ознак дрібного хуліганства, вчиненого саме з метою порушення громадського порядку та спокою громадян.

Щодо відеозапису, долученого працівниками поліції до матеріалів справи, в якості доказу вини ОСОБА_1 , який оглянутий в судовому засіданні, суд зазначає, що відеозапис також не підтверджує порушення громадського порядку з боку ОСОБА_1 , натомість підтверджує показання ОСОБА_1 щодо характеру його дій, а саме те, що його дії носили характер самооборони. Таким чином, наданий відеозапис не підтверджує вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Будь-яких інших доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, суду не надано.

Таким чином, будь-яких фактичних даних, на основі яких можна було б дійти висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, яке посягає на громадський порядок і спокій громадян, тобто вчинив дрібне хуліганство, під час судового розгляду не встановлено, а встановлені судом обставини у своїй сукупності переконливо свідчать про відсутність прямого умислу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на порушення громадського порядку та спокою громадян.

Слід підкреслити, що умисел особи має бути спрямований саме на порушення громадського порядку, а не на конкретний конфлікт з іншою особою.

Аналізуючи надані у справі докази, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_1 у даному випадку не можуть бути кваліфіковані за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. А обставини, вказані в протоколі про адміністративне правопорушення про те, шо ОСОБА_1 вчинив дрібне хуліганство, не відповідають дійсності та спростовуються дослідженим в судовому засіданні доказами.

Чинне адміністративне законодавство не передбачає можливості органу, який розглядає адміністративну справу, самостійно визначати правову кваліфікацію складу вчиненого правопорушення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України також відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.

У рішенні від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Суд зазначає, що згідно ст. ст. 245, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Таким чином, оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. ст. 283, 284, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Скаргу на постанову може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя