КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 755/3797/25 Головуючий у суді першої інстанції - Бірса О.В.
Номер провадження № 33/824/2373/2025 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Яворського М.А., за участю секретаря судового засідання Русан А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 18 березня 2025 року щодо притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання - АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 19 лютого 2025 року серії ЕПР1 № 251303, 19 лютого 2025 о 12-20 год., керуючи транспортним засобом «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1 , виїжджаючи з прилеглої території вулиці Сверстюка, 19, в місті Києві, не врахував дорожню обстановку, не надав дорогу транспортному засобу «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_2 , водій ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснив зіткнення, що призвело до пошкодження ТЗ, завдання матеріальних збитків.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п.п. 2.3.б, 10.2 Правил дорожнього руху і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 березня 2025 рокуОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, відповідно до якої вказує, що оскаржувана постанова не відповідає фактичним обставинам справи, відтак, просив апеляційний суд оскаржувану постанову суду першої інстанції скасувати у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги посилається на те, що в основу прийнятого рішення судом покладено схему місця ДТП та пояснення іншого учасника.

Проте судом не враховано файл відеозапису на якому зафіксовано механізм розвитку ДТП. Даний відеозапис виконаний на відеокамеру, що встановлена в нерухомо відносно проїзної частини.

Відповідно до вказаного відеозапису та механізму виникнення ДТП був наступним: зіткнення автомобілів відбулось на перехресті вулиці Є.Свертюка та вул. О.Теманяна, зазначене перехрестя регульоване, черговість проїзду визначається сигналами світлофора, автомобіль «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_2 рухався по проїзній частині вул. Є. Сверстюка у крайній правій смузі через вказане перехрестя, а автомобіль «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1 виїхав на перехрестя з прилеглої території та рухався через проїзну частину вулиці Є. Сверстюка в напрямку проїзної частини О. Туманяна.

Вказував, що проїзна частина дороги в напрямку руху автомобіля «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_2 , розділена на три смуги, при цьому рух автомобілів дозволений лише з крайньої лівої та середньої смуг руху, а по крайній правій смузі рух дозволений лише маршрутним транспортним засобом.

Тобто, в даній дорожньо-транспортній ситуації, водій автомобіля «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_1 , виїжджаючи з прилеглої території, повинен був керуватися вимогами п. 10.2 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до відеозапису, в момент виїзду автомобіля «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_3 , з прилеглої території, на вулиці Є. Сверстюка, в напрямку проспекту Соборності та в напрямку станції метро «Лівобережна» на світлофорах ще був увімкнений сигнал, що забороняє рух, та автомобілі ще перебували з рухомому стані перед перехрестям.

Виїжджаючи з прилеглої території, він не примушував інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінювати напрямок руху або швидкість.

Крім того, під час руху автомобіля через перехрестя, він проїхавши вже умовну лінію його середини, також не примушував автомобілі, що перебували у крайній лівій та середній смугах та мали перевагу, змінювати напрямок руху або швидкість.

Таким чином вважає, в дорожньо-транспортній пригоді, в його діях, з технічної точки зору відсутні невідповідності вимогам п. 10.2 Правил дорожнього руху України.

Також вказує, що проїзна частина дороги в напрямку руху автомобіля «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_2 , розділена на три смуги руху, та, зважаючи, що рух автомобілів дозволений лише з крайньої лівої та середньої смуг руху, а по крайній правій смузі рух дозволений лише маршрутним транспортним засобам, водій автомобіля «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_3 під`їжджаючи до перехрестя, перед яким у нерухомому стані перебували інші автомобілі, зобов`язаний був зупинити свій автомобіль в середній смузі перед іншими автомобілями, що стояли попереду.

Таким чином, під`їжджаючи до вказаного перехрестя, та перестроївшись в крайню праву смугу руху, водій автомобіля «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , порушив вимоги п. 17.1 ПДР України.

Звертає увагу, що оскільки рух автомобіля «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_2 , через перехрестя дозволений лише по крайній лівій та середній смугах, а по крайній правій смузі рух дозволений лише маршрутним транспортним засобам, водій ОСОБА_4 , рухаючись по крайній правій смузі не мав переваги в русі.

У вказаній дорожньо-транспортній ситуації, вимоги дорожньої розмітки 1.2 (широка суцільна лінія), 1.24, встановлюють такий порядок руху, при якому водію автомобіля «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_5 , рух через перехрестя дозволений лише по крайній лівій та середній смугах, та такий порядок руху визначає наявність у водія автомобіля «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , технічної можливості запобігти зіткненню з автомобілем «Фольксваген» номерний знак НОМЕР_1 вказаної дорожньої розмітки.

Вважає, що виключно в діях водія автомобіля «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , з технічної точки зору вбачаються невідповідності вимогам п. 2.3 (б), п. 12.1, п. 16.5, п. 17.1 Правил дорожнього руху України, які перебувають у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

При апеляційному розгляді справи захисник ОСОБА_1 - адвокат Ратушний С.І. підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника учасника справи, який з`явивсь на розгляд справи, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 124 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення у даній справі мотивував своє рішення тим, що надаючи оцінку протоколу про адміністративне правопорушення, поясненням водіїв, схемі місця ДТП та з огляду на характер пошкоджень транспортних засобів, суд дійшов вважав доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки він допустив порушення п. 2.3 «Б», 10.2 Правил дорожнього руху, що мало наслідком пошкодження транспортних засобів.

Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 19 лютого 2025 року серії ЕПР1 № 251303, 19 лютого 2025 о 12-20 год., керуючи транспортним засобом «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1 , виїжджаючи з прилеглої території вулиці Сверстюка, 19, в місті Києві, не врахував дорожню обстановку, не надав дорогу транспортному засобу «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_2 , водій ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснив зіткнення, що призвело до пошкодження ТЗ, завдання матеріальних збитків. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п.п. 2.3.б, 10.2 Правил дорожнього руху і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.. (а.с. 2)

У вказаному протоколі в графі «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 зазначив, що він пояснення надав на окремому аркуші.

В матеріалах справи міститься схема місця ДТП, що складена за місцем пригоди та містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та інше), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, на зворотному боці схеми зазначено характеризуючі дані транспортних засобів та відомості про їх пошкодження. При цьому, зазначена інформація підтверджена підписами водіїв транспортних засобів (а.с.3).

В матеріалах справи містяться також письмові пояснення ОСОБА_1 від 19 лютого 2024 року, згідно яких він як водій транспортного засобу «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1 виїжджаючи з прилеглої території з вулиці Євгена Сверстюка, 19 на головну дорогу в напрямку вулиці Туманяна. Перед виїздом на перехрестя автомобілі стояли чекаючи зеленого сигналу світлофору на сигнал жовтого поча рухатись прямо, коли справа по крайній правій полосі руху маршрутних транспортних засобів на великій швидкості рухався автомобіль марки «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_2 перпендикулярно руху його автомобіля. Єдине, що він спробував це вивернути кермо вправо аби знизити зіткнення, це призвело до ДТП в якого він вдарив авто в праву задню древку після чого його сильно розвернуло. (а.с. 4).

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 від 19 лютого 2025 року вбачається, що він керуючи автомобілем «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_2 в м. Києві по вулиці Є. Сверстюка зі сторони вул. Р. Окіпної в сторону пр-т. Соборності їхав в середній смузі та побачив, що загорівся жовтий сигнал світлофора, перелаштувавшись в крайню праву смугу руху і проїхав стоп ліні на зелений сигнал світлофора після чого в нього в`їхав автомобіль «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1 , який виїжджав з прилеглої території Сверстюка, 19 в напрямку вул. Туманяна до зіткнення його не бачив крайня права смуга призначена для руху маршрутних транспортних засобів. (а.с.5).

Пунктом 2.3.б) ПДР визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з пунктом 10.2 ПДР, виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Диспозицією ст. 124 КУпАП визначено, що адміністративна відповідальність наступає при порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Зміст цієї норми свідчить, що саме заподіяння шкоди стороннім особам чи установам є необхідною обов`язковою складовою вказаного правопорушення.

Однак, дослідивши матеріали даної справи та докази, які в ній містяться, апеляційний суд встановив відсутність порушення ОСОБА_1 вказаних вище положень ПДР України.

В зв`язку з чим апеляційний суд прийшов до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення, складений працівниками поліції в порушення вимог ст. 256 КУпАП, а тому не може бути належним чи допустимим доказом по справі.

Так, в матеріалах справи міститься відеозапис на якому зафіксовано механізм розвитку подій дорожньо - транспортної пригоди. Вказаний відеозапис виконаний на відеокамеру, що встановлена нерухомо відносно проїзної частини.

З відеозапису вбачається, що в момент виїзду автомобіля «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1 , з прилеглої території на світлофорах ще був увімкнений сигнал, що забороняє рух та автомобілі ще перебували у нерухомому стані перед перехрестям, оскільки автомобілі перед вказаним перехрестям перебували у нерухому стані перед дорожньою розміткою, що давало водію «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 право на переїзд перехрестя в напрямку Туманяна, що ним і було зроблено.

Проїзна частина дороги в напрямку руху автомобіля «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_2 , розділена на три смуги руху та з якого вбачається, що рух автомобілів дозволений лише з крайньої лівої та середньої смуг руху, а по крайній правій смузі рух дозволений лише маршрутним транспортним засобам, тому рухаючись по крайній правій смузі автомобіль «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_2 не мав переваги у русі.

При цьому водій автомобіля «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 , проїхавши більшу частину перехрестя, відповідно до положень п. 16.5,16.8 ПДР мав право на завершення маневру по переїзду перехрестя.

З урахуванням схеми ДТП, а також відеозапису можливо визначити розташування автомобілів в момент зіткнення.

Так, аналізуючи параметри зближення автомобілів та враховуючи ширину смуг руху вул. Сверстюка то автомобіль «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1 подолав відстань, яка співставна з габаритною довжиною автомобіля, тобто приблизно 4,8 м.

Отже у зазначені дорожній обстановці водій автомобіля «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1 не мав технічної можливості запобігти зіткненню з автомобілем «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_2 .

Таким чином, апеляційний суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки доказів того, що він порушував Правила дорожнього руху матеріали справи не містять.

Суд розглядає справу на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Враховуючи зібрані по справі докази, апеляційний суд доходить висновку, що вони не свідчать про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

З огляду на викладене, враховуючи, що під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови було встановлено відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, апеляційний суд доходить висновку, що постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 18 березня 2025 року неможливо визнати законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю, у зв`язку із недоведеністю наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, а саме із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись положеннями статті 294 КУпАП, Київський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 18 березня 2025 рокускасувати та ухвалити у справі нову постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, тобто із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду М.А.Яворський