КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Справа № 760/1933/25
№ 33/824/3848/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Саліхова В.В., за участю секретаря судового засідання Алієвої Д.У.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва Кравченка Я.В. від 13 лютого 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Узбекистан, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 5 ст. 126 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №212996, 04 січня 2025 року о 21 год. 00 хв. ОСОБА_3 керував транспортним засобом «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Києві по проспекту Берестейський, 55А, будучи позбавленим права керування постановою Білоцерківського міськрайонного суду, повторно протягом року, чим порушив п. 2.1.а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.5 ст. 126 КУпАП.

Постановою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 13 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років, на підставі ч. 2 ст. 30 КУпАП, до стягнення призначеного ОСОБА_4 за даною постановою, приєднати невідбуту частину стягнення відповідно до постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2024 року у справі № 357/15522/23 та остаточно застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 9 років 9 днів. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись з такою постановою суду, 30 червня 2025 року ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 13 лютого 2025 року, визнавши причину пропуску поважною; скасувати постанову та провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП відносно нього закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Клопотання про поновлення строку мотивовано тим, що він не ознайомлений з матеріалами справи, оскаржувану постанову не отримував, тому був позбавлений можливості подати апеляційну скаргу та викласти в такій скарзі мотиви незгоди з таким судовим рішенням.

Перевіривши матеріали справи та доводи ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.

За змістом ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин. Поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження є обставини, що об`єктивно перешкоджали особі, яка має право на оскарження постанови, вчасно подати апеляційну скаргу.

Згідно зі сталою практикою Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974 256) (Aleksandr Shevchenkov. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukhv. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03).

З матеріалів справи вбачається, що до суду першої інстанції у січня 2025 року надійшли матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 .

Оскаржувану постанову Солом`янського районного суду міста Києва було винесено у судовому засіданні 13 лютого 2025 року, в якому був присутній ОСОБА_3 , що підтверджується змістом оскаржуваної постанови.

Посилання ОСОБА_1 на те, щовін не ознайомлений з матеріалами справи, оскаржувану постанову не отримував, не може бути визнано поважною причиною пропуску процесуального строку, оскільки початок строку апеляційного оскарження постанови судді обраховується з дня винесення постанови (ст. 294 КУпАП) і цей строк ніяким чином не пов`язаний з отриманням копії судового рішення або з датою ознайомлення апелянта з матеріалами справи чи повним текстом оскаржуваної постанови.

Будь-які обставини, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 , був позбавлений можливості отримати копію постанови та реалізувати своє право на апеляційне оскарження її, в строк передбачений ч.2 ст.294 КУпАП, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Крім того, ОСОБА_3 був присутній в судовому засіданні в суді першої інстанції, а відтак ознайомлений з прийнятою постановою та порядком і строками її оскарження.

З огляду на викладене, враховуючи, що у клопотанні не наведено обставин, які свідчать про обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк, а також не надано будь-яких інших доказів про поважність причин пропуску такого строку, які б об`єктивно перешкоджали ОСОБА_4 оскаржити постанову в апеляційному порядку у встановлений законом строк, апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді від 13 лютого 2025року.

Таким чином, ОСОБА_4 слід відмовити в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Солом`янського районного суду міста Києва від 13 лютого 2025 року, а апеляційну скаргу відповідно до вимог ст. 294 КУпАП повернути особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_4 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Солом`янського районного суду міста Києва від 13 лютого 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 13 лютого 2025 року - повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду В.В. Саліхов