Унікальний номер справи 754/4917/25
Номер апеляційного провадження 33/824/2991/2025
Суддя суду першої інстанції Л. М. Бабайлова
Суддя у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
Постанова

Іменем України

26 червня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л. Д., розглянув у судовому засіданні в залі суду в місті Києві, за участю захисника Рвачова Олексія Олександровича, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Харчука Олександра Петровича на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 15 квітня 2025 року про притягнення

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина

України, адреса місця проживання:

АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 15 квітня 2025 року накладено на ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 17 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 03.03.2025 о 13 год 20 хв керував автомобілем «Skoda», державний номерний знак НОМЕР_2 , по вул. Братиславська, 12 в м. Києві в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 а) Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді, захисник ОСОБА_1 - адвокат Харчук О. П. подав апеляційну скаргу, просить її скасувати та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки під час розгляду даної справи суд неповно з`ясував усі фактичні обставини, не дослідив і не дав належної оцінки наявним у справі доказам, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого судового рішення, висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються належними і допустимими доказами.

Захисник вказує, що ОСОБА_1 будучи тверезим погодився пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря - нарколога, здав зразки біологічного середовища, однак лікар не ознайомив його із результатами огляду та не видав копії висновку. ОСОБА_1 заперечує проти протоколу та не визнає своєї вини.

Приймаючи постанову суддя суду першої інстанції взяв до уваги недопустимий доказ у справі - висновок КНМКЛ «Соціотерапія» про результати огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, оскільки тестування зразків біологічного середовища ОСОБА_1 було здійснено методом тестування - ІХА за допомогою швидких тестів Сайтест Діагностик для діагностування in vitro, а тому у разі позитивного результату тесту обов`язковим було підтвердження наявності наркотичного засобу або психотропної речовини лабораторним дослідженням, чого зроблено не було. Разом з тим, згідно п. 7 Розділу 3 Інструкції №1452/735 визначено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Посилаючись на відповідь КНМКЛ «Соціотерапія» від 12.05.2023 року за вих №729 лікар - нарколог зобов`язаний був провести лабораторні дослідження зразків біологічного середовища ОСОБА_1 за допомогою газового хроматоргафа TRACE 1310 серінйний номер 721000192 з масспектрометричним детектором ISQ 7000, серійний номер ISQ 72108012 (виробник Thermo Fisher Scientific (Austria) на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини, а також з метою уточнення та перевірки результатів Швидких тестів Сайтест Діагностик для діагностування in vitro, що ним зроблено не було. Зауважив, що згідно приписів п. 22 Розділу 3 Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції вважаються недійсними.

Зважаючи на ту обставину, що висновок був складений не безпосередньо після огляду на стан сп`яніння, із змістом обстежувану особу не ознайомлювали, а тестування методом ІХА не було підтверджено лабораторними дослідженнями, зокрема газовим хроматоргафом TRACE 1310, сторона захисту вважає, що висновок №000791 є очевидно недопустими доказом у справі, що тягне за собою неможливість його врахування та дослідження при визначенні винуватості ОСОБА_1 .

Захисник вказує на неврахування суддею грубого порушення лікарем - наркологом вимог п. 15 Розділу з Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв трансопртних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» №1452/735, оскільки лікар не вніс до акту медичного огляду діагноз за результатами огляду на стан сп`яніння, що призвело до складення необгрунтованого висновку відносно ОСОБА_1 про перебування останнього в стані сп`яніння.

Також неналежним доказом у справі сторона захисту вважає протокол про адміністративне правопорушення, оскільки його складено пізніше ніж за 24 години з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, так як протокол складено 11.03.2025, а у його фабулі вказано, що подія керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння мала місце 03.03.2025, а висновок КМНКЛ «Соціотерапія» складено 06.03.2025. Судом не взято до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було складено без його участі у порушення вимог статей 254, 256 КУпАП України, зокрема не роз`яснено процесуальні права, не надано можливості надати пояснення, не проінформовано про суть і характер висунутого обвинувачення, чим безсумнівно порушеного права ОСОБА_1 .

Окремо звернуто увагу на розгляд справи за відсутності сторони обвинувачення, що, на думку захисника, є порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник Рвачов О. О. підтримав подану апеляційну скаргу, просив задовольнити з викладених у ній доводів та з урахуванням пояснень, наданих суду апеляційної інстанції. Також просив урахувати Інструкцію до мед. виробу Швидкий тест на виявлення в сечі 18 видів наркотичних речовин (виробник Сайтест Діагностик, Інк).

Переглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, дослідивши зібрані по справі докази апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до вимог статей 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Розділом 2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 року за №1306 передбачено обов`язки водіїв транспортних засобів.

Пунктами 1.3 та 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Так, приписами частини першої статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення, проходження та направлення водіїв транспортних засобів на огляд, зокрема щодо стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння, визначена Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735; Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103 та ст. 266 КУпАП.

Згідно приписів ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Вказані положення Кодексу повністю кореспондуються з положеннями Правил дорожнього руху, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.12. Розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» визначають, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 Розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п.9 Розділу ІІ Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до п.п. 3,4 Розділу ІІІ Інструкції, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. (п.п. 7,8 Розділу ІІІ Інструкції від 09 листопада 2015 року № 1452/735).

Згідно з пунктами 15-22 Розділу ІІІ Інструкції від 09 листопада 2015 року №1452/735, за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акту медичного огляду.

Зокрема відповідно до п.п. 16, 17, 19, 20, 21 Розділу ІІІ Інструкції висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 09 листопада 2015 року №1452/735, видається на підставі акта медичного огляду.

Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я.

Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Відповідно до п.п. 10-14Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`япроводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальнихтехнічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність).

Лікар, що проводить огляд, повинен ознайомитися з документами,які посвідчують особуводія (паспорт, посвідчення водія та інші документи). Відсутність документів не може бути причиною для відмови в проведенні огляду.

У разі коли врезультаті дорожньо-транспортної пригоди водіядоставлено у лікувальний заклад,в обов`язковому порядку проводиться дослідження з метою виявлення в його організмі алкоголю,наркотичних чи інших речовин, що знижують увагу та швидкість реакції.

Лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ.

Відповідно до пункту 5 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я висновок про його результати долучається до протоколу про адміністративне правопорушення (у разі підтвердження стану сп`яніння).

Так, правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності до вимог статей 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчинення правопорушення та прийняв постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Так, переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги захисника, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні ним п. 2.9 а) Правил дорожнього руху та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованою, висновки викладені у ній підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: рапортом інспектора роти № 2 батальйону №4 полку № 2 (з ОЛБ) УПП у м. Києві ДПП про те, що 03.03.2025 о 13 год 20 хв по вул. Братиславській, 12 в м. Києві за порушення правил дорожнього руху було зупинено транспортний засіб «Skoda» під керуванням водія ОСОБА_1 , під час спілкування з яким, у останнього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме виражене тремтіння пальців рук, порушення мови, неприродна блідість обличчя; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_1 до медичного закладу було доставлено працівниками поліції; протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №268281 від 11.03.2025, складеним відносно ОСОБА_1 , у якому зазначено, що останній керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, згідно висновку КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» №000791 від 06.03.2025 ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння (опіоїди (метадон), під впливом психотропних препаратів (седативні або снодійні, бензодіазепіни), галюциногени (фенциклідин, кетамін); повідомленням про запрошення до підрозділу поліції; направленням на огляд водія транспортного засобу; копією постанови від 03.03.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП; розпискою ОСОБА_3 , що підтверджує відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортними засобами; відеозаписом з нагрудної камери інспектора поліції, на якому зафіксована вказана подія, що підтверджують обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові судді.

Усім зазначеним доказам суддя суду першої інстанції надав належну оцінку та законно визнав ОСОБА_1 винним у порушенні пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху та вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи захисника Харчука О. П. про те, що результати медичного огляду, проведеного відносно ОСОБА_1 , на стан наркотичного сп`яніння вважаються недійсними, є неспроможними з огляду на наступне.

Згідно з пунктами 7, 8, 10-13, Розділу ІІІ Інструкції від 09 листопада 2015 року №1452/735, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів.

За збереження та транспортування ємностей з біологічним середовищем до іншого закладу охорони здоров`я, цілісність пломбування відповідає заклад охорони здоров`я, у якому проводився відбір біологічного середовища.

Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Згідно Порядку № 1103 від 17 грудня 2008 року, лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ. Висновок складається в трьох примірниках: по одному - для поліцейського та водія транспортного засобу, а третій залишається в закладі охорони здоров`я. Висновок може бути оскаржений водієм транспортного засобу у встановленому законодавством порядку.

З висновку КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» встановлено, що огляд ОСОБА_1 та зразок біологічного середовища для лабораторного дослідження проведено та, відповідно, відібрано в строки встановлені ч. 4 ст. 266 КУпАП, а тому враховуючи час, необхідний для проведення лабораторного дослідження та заповнення висновку за його результатами, доводи апеляційної скарги щодо недійсності висновку з огляду на його оформлення лише 06.03.2025, тоді як огляд проводився 03.03.2025, є необґрунтованими.

З викладеного вбачається, що 03.03.2025 при проведенні огляду ОСОБА_1 лікарем було встановлено у нього ознаки наркотичного сп`яніння, що зафіксовано у акті медичного огляду, на підставі якого, а також результатів лабораторних досліджень, які є в даному випадку обов`язковими, 06.03.2025 надано відповідний висновок.

У ході розгляду справи про адмінстартивне правопорушення суддею суду першої інстанції, захисником Харчуком О. П. було надано копії відповідей на адвокатські запити КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» №729 від 12.05.2023, № 392 від 14.03.2025 на надання інформації, копію відповіді на адвокатський запит Міністерства охорони здоров`я України №24-04/17232/2-24 від 24.04.2024, копію відповіді на адвокатський запит ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» №01/10/901 від 26.09.2024, та копії документів, а саме: акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, № 000791 від 03.03.2025.

Згідно із відповіддю КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» № 392 від 14.03.2025, лабораторне дослідження біологічного середовища (сечі) ОСОБА_1 на визначення наркотичного засобу або лікарської речовини (морфін (опіати), марихуана (канабіноїди), кокаїн, амфетамін (фенілалкіламіни), метамфетамін (фенілалкіламіни), 1,4 бензодіазепін, метадон, барбітурати, МДМА (екстазі), фенциклідін, бупренорфін, трамадол, кетамін, синтетична марихуана (К2), мефедрон НСІ, 3,4-метилендіоксиппіровалерон, меткатінон, альфа- піролідинопентіофенон (а-PVP) проведено у клініко-діагностичної лабораторії КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» методом імунохроматографічного аналізу (ІХА) із застосуванням медичних виробів для діагностики in vitro «Швидкі тести Сайтест діагностик дл діагностики in vitro» на виявлення 18 видів наркотичних речовин (виробник Сайтест діагностик Інк. Канада).

З долученого до відповіді копії акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, № 0007916 від 03.03.205 вбачається, що ОСОБА_1 перебував у стані сп`яніння внаслідок поєднаного вживання опіоїдів (метадон), седативних або снодійних (бензодіазепіни), та психотропних препаратів (міртазапін MTZ), галюциногени (фенциклідин, кетамін).

ОСОБА_1 або його захисникдізнавшись про складений відносно водія протокол мали право заявити клопотання про проведення лабораторного дослідження за зразками, які залишилися на зберіганні в лабораторії. Однак, заявляючи судді суду першої інстанції клопотання про закриття провадження у справі, захисник ОСОБА_1, заперечуючи проти висновку КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» №000791 від 06.03.2025, правом заявити клопотання про проведення лабораторного дослідження за зразками, які залишилися на зберіганні в лабораторії не скористався.

Щодо посилання адвоката на те, що Швидкі тести Сайтест діагностик для діагностики in vitro не є лабораторним дослідженням, як того вимагає п.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, слід зазначити, що імунохроматографічний аналіз є одним із методів лабораторної діагностики, тобто є лабораторним дослідженням.

При цьому, даний вид швидких тестів класифікується як медичні вироби для діагностики in vitro (технічний регламент затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №754 від 03.10.2013 року), дозволені МОЗ і є сертифікованими. Результати швидких тестів фіксуються в акті медичного огляду з метою виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, які не відображаються на паперових носіях.

За таких обставин посилання захисника, що швидкий тест Швидкі тести Сайтест діагностик для діагностики in vitro не є лабораторним дослідженням спростовується вищевикладеним.

Твердження захисника про те, що тестування методом ІХА не було підтверджено іншим методом дослідження, відхиляються апеляційним судом, виходячи з такого.

Відповідно до п.9 розділуІІІ Інструкції використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Доказів того, що лабораторне дослідження біологічного середовища на визначення наркотичного засобу або лікарської речовини (морфін, марихуана, кокаїн, амфетамін, метамфетамін, метадон, барбітурати, бензодіазепін), було проведено у клініко-діагностичній лабораторії КПН «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соцiотерапiя» методом імунохроматичного аналізу (IXA) із застосуванням медичних виробів Швидкі тести Сайтест діагностик для діагностики in vitro, на застосуванняякого не було отримано відповідногодозволу МОЗ, матеріали справи немістять.

У свою чергу відповідно до п. 8 Розділу ІІІ Інструкції лабораторне дослідження біологічного середовища не встановлює стан сп`яніння, а проводиться з метою виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння і вид наркотичної речовини, що спричинила у особи стан сп`яніння. При цьому лікар-нарколог визначає стан водія по виявленим при його огляді ознакам наркотичного сп`яніння, а вже після отримання результатів лабораторних досліджень було встановлено, що в сечі ОСОБА_1 виявлено наркотичні засоби у поєднанні із психотропними речовинами та седавтивними засобами, що повністю узгоджується з висновком лікаря-нарколога про перебування водія в стані наркотичного сп`яніння, в результаті чого лікарем-наркологом складено відповідний висновок щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння. Таким чином, стан наркотичного сп`яніння водія було встановлено у передбаченому законом порядку.

Будь-яких заперечень з приводу порушення лікарем порядку відібрання аналізів або предмету дослідження біологічного середовища для проведення лабораторного дослідження на визначення наркотичного засобу, ОСОБА_1 не висловлював.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що висновок щодо результатів медичного огляду було складено лише 06 березня 2025 року, а не одразу після проведеного огляду, тобто з порушенням порядку, у зв`язку з чим зазначений висновок не може бути належним доказом, апеляційний суд до уваги не приймає. Факт складення висновку через декілька днів після огляду зумовлений необхідністю затрати часу на проведення лабораторних досліджень на визначення стану алкогольного сп`яніння (кількості проміле) в обстежуваної особи.

Крім того, право водія на оскарження висновку за результатами медичного огляду передбачене п. 14 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року.

Однак з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та його захисник Харчук О. П. висновок лікаря - нарколога від 06.03.2025 не оскаржували та дії працівників медичного закладу у встановленому законом порядку не оспорювали.

Відтак висновок КНМКЛ «Соціотерапія» про результати огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння від 06.03.2025 №000791 є належним доказом, що підтверджує перебування ОСОБА_1 03.03 2025 у стані наркотичного сп`яніння, який не спростований ні особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ні його захисником. Даний висновок повністю відповідає вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МОЗ та МВС від 09.11.2015 року №1452/732.

При цьому, для вручення даного висновку, ознайомлення з результатом проведеного огляду, а також складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 було викликано до підрозділу поліції, проте останній не з`явився.

Крім того безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки був складений поліцейськими пізніше 24 годин з моменту виявлення особи, яка на думку поліцейських вчинила правопорушення, виходячи з такого.

Так, для складання лікарем - наркологом медичного висновку необхідно було отримати результати лабораторного дослідження, а тому лікарем було повідомлено, що висновок буде складений після отримання таких результатів, після цього працівниками поліції було складено, за узгодженням з ОСОБА_1 повідомлення про запрошення останнього до підрозділу поліції 11 березня 2025 року о 09 год 00 хв для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

У повідомленні про запрошення до підрозділу поліції ОСОБА_1 у графі «повідомлення отримав» поставив свій підпис. Також підписався у графі «у разі моєї відсутності в зазначений день та час прошу протокол про адміністративні правопорушення складати без моєї участі».

11 березня 2025 року працівниками поліції було оформлено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №268281 без участі ОСОБА_1 , який будучи належним чином повідомленим про складення 11.03.2025 о 09 год 00 хв працівниками поліції відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, проте на запрошення до підрозділу поліції не з`явився.

Таким чином, беручи до уваги необхідність отримання висновку щодо результатів медичного огляду, який був готовий 06 березня 2025 року, а також наявність повідомленням про запрошення ОСОБА_1 до підрозділу поліції 11 березня 2025 року о 09 год 00 хв для складання протоколу про адміністративне правопорушення, наявність розписки ОСОБА_1 у запрошенні до підрозділу поліції про складення протоколу про адміністративне правопорушеннябез його участі у разі його неявки до підрозділу, причини за яких протокол про адміністративне правопорушення було складено 11 березня 2025 року, є поважними.

Отже, за обставинами цієї справи складання протоколу про адміністративне правопорушення є обов`язковим, однак складення його на місці вчинення правопорушення було неможливим до проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та отримання висновку щодо результатів медичного огляду особи щодо виявлення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння, що видається безпосередньо після огляду особи на підставі акта медичного огляду.

Разом з тим, сторона захисту не обґрунтувала яким чином недотримання строку складання протоколу про адміністративне правопорушення спростовує наявність самої події адміністративного правопорушення та може свідчити про незаконність прийнятої суддею постанови щодо ОСОБА_1 та бути підставою для закриття провадження у справі. Результати медичного огляду, проведеного 06.03.2025 в КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» не спростовані.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника про те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено без участі ОСОБА_1 , якому не було роз`яснено процесуальних прав, не надано можливості надати пояснення, що,на думку захисника, є грубим порушенням вимог ст. 254, 256 КУпАП, з огляду на наступне.

Згідно даних відеозапису знагрудної камери поліцейського, після проведення огляду в закладі охорони здоров`я, працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 , що він може самостійно з`явитись для отримання висновку, або отримати його з`явившивсь на запрошення до підрозділу поліції. При цьому, працівник патрульної служби виписав повідомлення про запрошення до підрозділу поліції для складання протоколу про адміністративне правопорушення на 11.03.2025. Крім того, роз`яснив ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, вручив останньому повідомлення під особистий підпис.

Разом з тим, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не з`явився, Кодексом України проадміністративні правопорушення не передбаченопривід такої особи, узв`язку з чим, протоколбуло складененоу відсутність ОСОБА_1 .

Щодо посилань захисника на те, що до протоколу внесені неправдиві відомості про роз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та повідомлено про місце розгляду адміністративної справи у Деснянському районному суді м. Києва, при тому що ОСОБА_1 не був присутній при складанні зазначеного протоколу, апеляційний суд зауважує, що ці графи протоколу є частиною його затвердженої форми.

Доводи апеляційної скарги щодо неповноти дослідження обставин справи не ґрунтуються на матеріалах справи, із яких вбачається, що усі обставини справи суддею були досліджені всебічно, повно і об`єктивно, висновки судді ґрунтуються як на матеріалах справи, так і на вимогах закону. Апеляційним судом встановлено відсутність обставин, що виключають розгляд справи, протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою особою, оскільки від імені органів Національної поліції оформляти справи про адміністративні правопорушення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень, протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали свідчать про подію та склад адміністративного правопорушення, про осудність особи, яка вчинила протиправну дію.

З долученого відеозапису вбачається, що поліцейським було роз`яснено ОСОБА_1 його права та ознайомлено з тим, що у разі відсутності ОСОБА_1 в зазначений день та час, протокол буде складено без участі останнього.

З огляду на викладене, доводи захисника спростовуються матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписом, висновком КМНКЛ «Соціотерапія», що є належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАПза керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, всупереч п. 2.9 а) Правил дорожнього руху.

За таких обставин, судом апеляційної інстанції не встановлено порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки дії особи, уповноваженої на складання адміністративного протоколу, відповідають вимогам ст. 266 КУпАП, а також Інструкції та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого Постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103.

До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час огляду та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

ОСОБА_1 не було заявлено клопотання про призначення судово-медичної експертизи з метою перевірки достовірності даних, що містяться у висновку КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» та встановлення чи спростування факту керування ним транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння 03 березня 2025 року.

Таким чином, апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

Так, відеозапис є одним із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення, на них зафіксована подія правопорушення та підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Skoda», державний номерний знак НОМЕР_2 . Суд оцінює вказаний відеозапис в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Skoda», державний номерний знак НОМЕР_2 у стані наркотичного сп`яніння.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, тому відсутні будь - які сумніви у їх достовірності та істинності.

Апеляційний суд вважає, що відеозаписом із нагрудної бодікамери працівника поліціі зафіксовано обставини, викладені в протоколі і такий відеозапис є доказом, що підтверджує факт вчинення водієм ОСОБА_1 правопорушення, що йому інкримінується.

Дії поліцейських жодним чином не призвели до звуження чи обмеження конвенційних та/або конституційних прав водія чи його основоположних свобод, не обмежили водія в можливостях ефективно використати свої права, та не ставить під сумнів походження доказів, їх надійність та достовірність.

Долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудних камер працівників поліції є належним та допустимим доказом, оскільки на даному відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.

ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

У апеляційного суду відсутні підстави ставити під сумнів достовірність даних, зафіксованих на відеозаписах, наданих працівниками поліції.

Суддя суду першої інстанції вірно вважав, що при оформленні матеріалів про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП поліцейськими не було допущено порушень вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції та Порядку, що призвели б до порушення основоположних/фундаментальних прав особи, які у свою чергу потягли за собою визнання здобутих доказів недопустимими.

Апеляційний суд вважає, що у матеріалах справи містяться докази, які беззаперечно доводять порушення водієм ОСОБА_1 п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог статті 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З аналізу положень вказаної статті вбачається, що у даній справі протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ - акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху на всій території України (ст.ст.254, 255 КУпАП), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів) та в силу положень ст.251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, складений, відповідно до ст.255 КУпАП, уповноваженою на те особою, в ньому зазначена дата і час його складення, обставини вчинення адміністративного правопорушення (суть правопорушення, результати проходження огляду на стан сп`яніння), з посиланням на конкретний пункт ПДР та статтю КУпАП, порушення якого інкримінується ОСОБА_1 відповідальність за вчинення якого, передбачена КУпАП.

Частиною 2 статті 19 Конституції України декларовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до пункту 11 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Уповноважені підрозділи органів Національної поліції наділені владними управлінськими функціями, та вжиттям відповідних заходів, а тому оскарження їх дій та прийнятих ними рішень носить публічно-правовий характер та має розглядатись адміністративним судом в порядку визначеному КАС України.

Перевіркою матеріалів справи не встановлено порушень працівниками поліції Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції. Всі матеріали справи зібрані працівниками патрульної поліції, які діяли в межах своїх повноважень, протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Доказів оскарження дій працівників поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення у встановленому законом порядку ОСОБА_1 та його захисником апеляційному суду не надано.

Будь - яких порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які б стали підставою для скасування постанови судді суду першої інстанції апеляційним судом не встановлено.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.cт.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, апеляційний суд, оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, вважає їх належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність є достатньою, що обгрнутовано покладено суддею суду першої інстанції в основу постанови щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б не були предметом дослідження в суді першої інстанції, або порушень судом вимог матеріального або процесуального закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, не заслуговують на увагу. Таку позицію сторони захисту слід розцінювати, як намагання ОСОБА_1 уникнути установленої законом відповідальності за скоєне.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд вважає, що суддею суду першої інстанції належним чином були досліджені докази, що містяться у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, яким суддя надав належну правову оцінку, з такою оцінкою доказів погоджується і суд апеляційної інстанції.

Отже, апеляційний суд вважає, що будь-яких порушень при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, які б стали підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції апеляційним судом не встановлено.

Будь - яких істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки судді суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній постанові, про доведеність вини ОСОБА_1 та могли б бути підставою для її скасування або зміни, захисником не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено. Такі доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди сторони захисту та особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, із прийнятою суддею постановою, проте висновків судді не спростовують.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону та повністю доводять вину водія ОСОБА_1 у порушенні ним п. 2.9 а) Правил дорожнього руху та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст 130 КУпАП.

Застосування принципу «поза розумним сумнівом» у даній справі є доречним, оскільки у суду апеляційної інстанції відсутній будь - який розумний сумнів у винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Встановлені судами першої і апеляційної інстанції обставини справи повністю доводять вину водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що йому інкримінується.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають.

У відповідності дост. 23 КУпАПметою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Також підлягають відхиленню доводи апеляційної скарги про те, що суддя суду першої інстанції перебрав на себе функцію обвинувачення, що є порушенням вимоги безсторонності та є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Обставини даної справи не вказують на те, що відсутність сторони обвинувачення в справі викликає обґрунтовані сумніви щодо об`єктивної неупередженості цього судді чи іншим чином впливає на справедливість провадження.

Зокрема, відсутні відомості що суд першої інстанції, за відсутності сторони обвинувачення, вжив заходів, які можна було б витлумачити як взяття на себе ролі сторони обвинувачення, таких як, наприклад, зміна сукупності доказів на шкоду заявнику, витребування з власної ініціативи нових викривальних доказів, що суд за власною ініціативою змінив обвинувачення, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, або що він обробив докази таким чином, щоб припустити, що тягар доказів було передано заявнику.

За цих обставин, узятих у цілому, не можна вважати, що суд першої інстанції взяв на себе роль сторони обвинувачення або був поставлений у положення, яке вимагає від нього виконання ролі сторони обвинувачення.

За відсутності посилання на жодні конкретні обставини, які могли б змусити засумніватися в неупередженості суду першої інстанції, відсутні підстави для твердження про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

Крім того, зідно з ч. 5ст.7 КУпАПпрокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Положення ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287 КУпАПкореспондують з положеннямиЗакону України «Про прокуратуру», згідно з якими однією із функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян (п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прокуратуру»).

Апеляційний суд звертає увагу, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачає обмеженням особистої свободи громадян й відповідно обов`язкової участі прокурора у розгляді даної справи.

Відповідно дост. 250 КУпАПучасть прокурора є обов`язковою у розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 1724- 1729, 1729-2 цього Кодексу.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддею суду першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи, а тому постанова судді Деснянського районного суду м. Києва від 15 квітня 2025 року щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою. Підстави для її скасування та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, про що заявляються вимоги в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргузахисника ОСОБА_1 - адвоката Харчука Олександра Петровича залишити без задоволення.

Постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 15 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Л. Д. Поливач