Справа № 206/3581/25
Провадження № 3/206/1378/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

09.07.2025 м. Дніпро

Суддя Самарського районного суду міста Дніпра Нестеренко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Каландакша, Мурманської області, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який працював у Головному управлінні Держпраці у Дніпропетровській області головним державним інспектором відділу нагляду у будівництві, підйомними спорудами за об`єктами котлонагляду, транспорту та зв`язку управління гірничого нагляду, нагляду в промисловості і на об`єктах підвищеної небезпеки (до 30.11.2022),

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , припинивши діяльність, пов`язану з виконанням функцій місцевого самоврядування у зв`язку зі звільненням 30.11.2022 з посади головного державного інспектора відділу нагляду у будівництві, підйомними спорудами за об`єктами котлонагляду, транспорту та зв`язку управління гірничого нагляду, нагляду в промисловості і на об`єктах підвищеної небезпеки Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, в порушення вимог абз. 2 ч. 2 ст. 45, п. 2-7 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону, несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік, (після звільнення) а саме - 13.06.2024 о 14 год. 42 хв., чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), за наступних обставин.

Відповідно до наказу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області № 813-к від 07.12.2020 «Про переведення ОСОБА_1 » - ОСОБА_1 з 07.12.2020 переведено на посаду головного державного інспектора відділу нагляду у будівництві, підйомними спорудами за об`єктами котлонагляду, транспорту та зв`язку управління гірничого нагляду, нагляду в промисловості і на об`єктах підвищеної небезпеки Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області.

Відповідно до відомостей, наданих Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області в трудовій книжці ОСОБА_1 , зазначено, що Присягу державного службовця складено 17.07.2006 в Теруправлінні Держпромгірнагляду по Дніпропетровській області та присвоєно йому 6 ранг державного службовця 02.07.2018 в Головному управлінні Держпраці у Дніпропетровській області.

Відповідно до наказу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області № 808-K від 30.11.2022 «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 » - ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади з 11.12.2022 за угодою сторін. Відповідно до п. п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» державних службовців віднесено до суб`єктів на яких поширюється дія вказаного закону.

Отже ОСОБА_1 , обіймаючи посаду головного державного інспектора відділу нагляду у будівництві, підйомними спорудами за об`єктами котлонагляду, транспорту та зв`язку управління гірничого нагляду, нагляду в промисловості і на об`єктах підвищеної небезпеки Головного управління Держпраці y Дніпропетровській області, згідно з п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону є державним службовцем та відповідно суб`єктом декларування згідно зі ст. 1 Закону.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні право порушення визнав беззаперечно, визначення йому стягнення покладав на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи про корупційне адміністративне правопорушення, заслухавши особу яка притягається до відповідальності суддею встановлено.

Положеннями п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII передбачено, що суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 2 ст. 45 Закону № 1700-VII особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування визначена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до примітки до ст. 172-6 КУпАП суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до змісту диспозиції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП з об`єктивної сторони протиправний намір цього адміністративного правопорушення реалізується у формі дії (несвоєчасне подання декларації) та бездіяльності (неподання декларації). При цьому, характеризуючою ознакою вчинення особою такого проступку є саме відсутність поважних причин несвоєчасного подання нею декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави.

При встановленні наявності у діях особи складу адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, такими суб`єктами повинні обов`язково з`ясовуватися обставини щодо віднесення суб`єкта адміністративного правопорушення до осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», щодо несвоєчасності подання ним декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а також обставини щодо наявності або відсутності у такої особи поважних причин несвоєчасної подачі декларації.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП підтверджується: листом ДСР НП України (№ 21638-2024 від 29.1 1.2024); запитом УСР в Дніпропетровській області ДСР НП України (вих. № 74584/103-2024 від 18.12.2024); листом ГУ Держпраці у Дніпропетровській області (вх. № 16637-2025 від 01.05.2025); поясненням ОСОБА_2 ; рапортом долучення відомостей; витягом з Положення про УСР в Дніпропетровській області ДСР НП України; іншими документами.

На переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, суду не надано.

Таким чином, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, доведена у повному обсязі.

Доводи ОСОБА_1 суд приймає як додаткові підтвердження доведення його вини за даними матеріалами про корупційне адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , з метою виховання правопорушника та попередження наступних правопорушень, суд дійшов висновку про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б підтверджували звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 35, 176-6, 251, 280, 283-285, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. на користь держави.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Т.В. Нестеренко