ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Давній В. П., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який є особою із інвалідністю другої групи, та його захисника - адвоката Кирницького Г. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Кирницького Г. І. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 20 червня 2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 20 червня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Згідно постанови районного суду та протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 300754, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 14 квітня 2025 року о 22 год 19 хв. в м. Чернівці по проспекту Незалежності, 119, керував транспортним засобом марки «Audi А6», номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому Законом порядку на місця зупинки за допомогою газоаналізатора Drager чи у лікаря нарколога м. Чернівці, вул. Олександра Маланчука, відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На вказану постанову захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвокатом Кирницьким Г. І. було подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та закрити

ЄУНСС: 727/4616/25 Головуючий у І інстанції: Калмикова Ю. О.

Номер провадження: 33/822/351/25 Головуючий суддя : Давній В. П.

провадження по справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, при цьому суд не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до дослідження та оцінки доказів по справі, що потягло за собою необґрунтоване судове рішення. Суд не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому розгляду справи.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 300754 складений з порушенням норм процесуального права.

Стверджує, що відеозапис з бодікамери працівників поліції не є безперервним, тому його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.

Вказує, що ОСОБА_1 не здійснював керування транспортним засобом марки «Audi А6», що повністю підтверджується матеріалами справи.

Апелює, що огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння працівниками поліції було проведено з порушенням вимог встановлених у ст.ст. 256, 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р., Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 р.

Вважає, що працівниками поліції не було встановлено законодавчо передбачених ознак алкогольного сп`яніння, які б давали підстави направлення водія ОСОБА_1 на огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Поверхнева перевірка на стан алкогольного сп`яніння відносно ОСОБА_1 не проводилась.

Стверджує, що відмова ОСОБА_1 від проходження обстеження належним чином не підтверджена, як і сама пропозиція пройти обстеження.

Зазначає, що працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування т. з., що також свідчить про певну упередженість з їх боку.

Вказує, що районний суд не взяв до уваги висновок про проходження обстеження у «ЧОНД» № 219 від 15.04.2025 року, відповідно до якого у ОСОБА_1 не виявлено ознак сп`яніння.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Кирницького Г. І., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав, наведених у ній, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно приписів ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Вимогами статей 245, 251, 252, 280 КУпАП встановлено, що суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Аналіз матеріалів даного провадження свідчить, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про винуватість ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП України, не дотримався зазначених вимог закону належним чином.

Як на доказ винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції посилався на: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 300754 від 14 квітня 2025 року (а. с. 1); акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а. с. 4); направлення до ОКНП «Чернівецький обласний наркологічний диспансер» на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху (а. с. 5); відеозаписи з відеореєстратора та нагрудної камери поліцейських (а. с. 7).

Вказані докази апеляційний суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи із наступного.

Так, за змістом диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП суб`єктом адміністративного правопорушення за дії, що поставлені у вину ОСОБА_1 , може бути лише особа, яка керує транспортним засобом (водій).

Положеннями п. 1. 5 ПДР України встановлено, що водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.

Відповідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення є закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись.

Отже, факт керування особою транспортним засобом, є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому для висновку про наявність складу правопорушення такий факт повинен бути встановлений та доведений доказами.

Апеляційним судом із наявного в матеріалах справи відеозапису із портативного відеореєстратора поліцейського взводу № 1 роти № 2 БУПП в Чернівецькій області ДПП капрала поліції Іоніцоя С. Е. щодо складання адміністративних матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 було встановлено, що відеозапис розпочинається з того, як працівник поліції підходить до автомобіля «Audi А6», номерний знак НОМЕР_1 і одразу починає спілкування з ОСОБА_1 , який стоїть поруч із вказаним транспортним засобом, у якого вимкнений двигун (БК № 476841 час запису 00:00:11). При цьому, на наявному в матеріалах справи відеозаписі відсутня фіксація керування вказаним транспортним засобом саме ОСОБА_1 .

Не містять матеріли справи і належних та допустимих доказів, що підтверджують факт порушення водієм ПДР, і як наслідок його законного зупинення за таке порушення.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу а швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.п. 2, 3 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 4 Розділу І Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. Ознаками алкогольного (наркотичного) сп`яніння є: - запах алкоголю з порожнини рота; - порушення координації рухів; - порушення мови; - виражене тремтіння пальців рук; - різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; - поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Розділу І зазначеної Інструкції).

Отже, оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, визначеними чинним законодавством України. Окрім того обов`язковим є доведення підстав для такого огляду особи.

Переглядаючи відеозапис, наданий працівниками поліції, апеляційним судом встановлено, що ними не доведено факту наявності у ОСОБА_1 такої ознаки алкогольного сп`яніння як «запах алкоголю з порожнини рота», при зазначених у протоколі обставинах, оскільки з наданих відеозаписів не вбачається жодних дій по її встановленню і оголошенню ОСОБА_1 .

Таким чином, підставами для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, які працівник поліції оголосив водію в ході розмови, стали такі ознаки як «поведінка, що не відповідає обстановці» та «зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя». Дані ознаки є суб`єктивними, і не обов`язково прямо свідчать про перебування особи в стані алкогольного сп`яніння, а тому повинні оцінюватися працівниками поліції в кожному конкретному випадку, виходячи з всіх супутніх обставин.

Причиною ж такої поведінки водія могло бути наявність у нього психічного розладу, внаслідок чого його визнано непридатним до проходження військової служби за статтею 17-а Положення про військово-лікарську експертизу в ЗСУ (Наказ № 402), про що ОСОБА_1 неодноразово зазначає під час розмови з працівником поліції (час запису 00:14:22), а також те, що він є особою з інвалідністю другої групи.

При цьому, будучи допитаним в судовому засіданні апеляційної інстанції, ОСОБА_1 мав таку ж манеру розмови, як і на вищенаведеному відеозаписі, та вказував на те, що у нього наявна сильна контузія.

Окрім цього, як вбачається з висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, який міститься в матеріалах справи (а. с. 25), ОСОБА_1 15.04.2025 року о 02 год 05 хв. за власною ініціативою пройшов обстеження в «ЧОНД», в присутності працівника поліції ОСОБА_2 , за результатами якого у нього не було виявлено ознак алкогольного сп`яніння, що свідчить про достовірність пояснень водія.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що працівниками поліції не було дотримано процедури оформлення результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, що вказує на недопустимість доказів, зібраних в даному провадженні.

Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП (керування в стані сп`яніння), як такий, що складений з порушенням вимог законодавства, не може вважатися допустимим доказом і бути покладеним в основу доведеності вини особи, що притягується до відповідальності. Інші докази не вказують на беззаперечне доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення в передбаченому законом порядку.

Окрім цього, у матеріалах справи відсутні належні дані, які б свідчили про відсторонення ОСОБА_1 , як водія від керування транспортним засобом, а також відсутні докази того, що транспортний засіб передавався іншій особі та вилучався відповідно до ст. 265-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Уповноваженим органом не було надано суду докази, які спростовують вищевказані твердження апелянта.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що уповноваженою особою при складенні протоколу про адміністративне правопорушення були грубо порушено вимоги КУпАП та Інструкції, а судом першої інстанції при розгляді справи на ці порушення не було звернуто уваги, що в подальшому потягло за собою прийняття незаконного рішення.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Кирницького Г. І. - задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Чернівців від 20 червня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - скасувати, а провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя

Чернівецького апеляційного суду В. П. Давній