ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/3757/24 Головуючий в 1 інст. Дмитрюк О.В.
Провадження №33/807/88/25 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2025 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою захисника останнього адвоката Дічка Д.В. на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 06 червня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою суду, 07 квітня 2024 року о 22 год. 30 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «SKODA FABIA», д.н. НОМЕР_1 , в районі будинку №64 по пр.Моторобудівників в м.Запоріжжі, при зміні напрямку руху, не переконався у безпеці, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, та допустив наїзд на перешкоду на урну біля магазину, чим порушив п.10.1 та п.12.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, травмованих осіб немає.

Крім того, 08 квітня 2024 року о 21 год. 35 хв. ОСОБА_1 , в районі будинку №76 по вул.Магістральній в м.Запоріжжі, керував транспортним засобом «SKODA FABIA», д.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови та координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України. Від керування транспортним засобом відсторонений. Під час скоєння правопорушення та складання протоколу велась відеофіксація на БК 471418, 471240.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Дічко В.С. просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та закрити провадження в цій частині у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що з відеозапису події убачається, що ОСОБА_1 погоджувався на проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, але поліцейський йому в цьому відмовив, посилаючись на те, що протокол про адміністративне правопорушення вже складений, проте це не відповідає дійсності, адже протокол про адміністративне правопорушення на момент згоди ОСОБА_1 пройти медичний огляд ще не був складений.

Зауважує, що поліцейські жодним чином не оглядали очі ОСОБА_1 та не перевіряли за допомогою ліхтарика реакцію його очей на світло. З відеозапису події у ОСОБА_1 не вбачається ані порушення мови, ані порушення координації рухів, він розмовляє чітко та рухається без похитувань.

Крім того, сторона захисту зазначає, що наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 ніхто не роз`яснював та про права не повідомляв.

В судове засідання, призначене на 20 червня 2025 року особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , не з`явився, про день та час судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки до суду апеляційної інстанції не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання від останнього до суду також не надходило.

В попередньому судовому засіданні від 14 квітня 2025 року було заслухано ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, за клопотанням останнього переглянуто відеозапис, долучений до протоколу, також ОСОБА_1 були надані певні документи на підтвердження доводів, викладених в апеляційної скарги, та останнім було заявлено клопотання про допит свідка, прибуття якого у судове засідання ОСОБА_1 зобов`язався забезпечити особисто, через що судове засідання було відкладено на 20 червня 2025 року на 10-00 годину.

В матеріалах цієї справи міститься розписка ОСОБА_1 про його обізнаність про відкладення розгляду справи саме на 20 червня 2025 року на 10-00 годину.

Проте, як зазначалось вище, у призначене судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про день, час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки до суду апеляційної інстанції не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання від останнього до суду також не надходило.

Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції враховує практику Великої Палати Верховного суду, викладеній у постанові від 23 серпня 2018 року у справі №11-237сап18 згідно з якою, право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката встановлене ч.1 ст.268 та ч.6 ст.294 КУпАП, не є абсолютним.

Верховним Судом в п.34 постанови від 12 березня 2019 року по справі №910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» (Заява №3236/03, п.41) від 03 квітня 2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження».

Суд не зобов`язаний сам з`ясовувати причини неявки належно сповіщених учасників справи, оскільки обов`язок повідомити про ці причини і надати докази поважності неявки покладається на учасників справи.

Судом апеляційної інстанції було вжито всіх можливих заходів за для забезпечення ОСОБА_1 права на його особисту участь під час апеляційного розгляду справи.

Проте, подальше відкладення апеляційного розгляду через неявку ОСОБА_1 може затягнути цей розгляд на невизначений час.

З урахуванням викладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_1 , що узгоджується з положеннями ст.294 КУпАП.

Що стосується участі в апеляційному розгляді захисника адвоката Дічка Д.В., яким подано апеляційну скаргу, то згідно з довідкою помічника судді, адвокат Дічко Д.В. в телефонному режимі повідомив, що він вже не здійснює захист ОСОБА_1 . Сам ОСОБА_1 в одному з попередніх судових засідань просив розглядати справу без участі захисника.

У зв`язку з викладеним суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглядати справу у відсутність адвоката Дічка Д.В., який належним чином повідомлявся про день, час і місце апеляційного розгляду.

Перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суд першої інстанції в цілому дотримався при розгляді справи.

Постанова суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, ніким не оскаржується, у зв`язку з чим вказана постанова в зазначеній частині не переглядається апеляційним судом на підставі вимог ст.294 КУпАП.

Переглядаючи оскаржувану постанову суду в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена відомостями, що містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №645987 від 08 квітня 2024 року, складеному щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, згідно з яким, 08 квітня 2024 року о 21 год. 35 хв. ОСОБА_1 , в районі будинку №76 по вул.Магістральній в м.Запоріжжі, керував транспортним засобом «SKODA FABIA», д.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови та координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України. Від керування транспортним засобом відсторонений. Під час скоєння правопорушення та складання протоколу велась відеофіксація на БК 471418, 471240;

- у направленні на огляд водія транспортного засобу до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08 квітня 2024 року;

- відеозаписом, який узгоджується із обставинами, вказаними в протоколі та доданих до нього матеріалах.

Вказані докази узгоджуються з відомостями з рапорту інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №3 УПП в Запорізькій області ДПП лейтенанта поліції Мандик А., згідно з яким, останній доповідає, що під час несення служби в Шевченківському районі 08 квітня 2024 року в м.Запоріжжя біля буд.46 було зупинено транспортний засіб «SKODA FABIA», д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 у останнього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря-нарколога водій ОСОБА_1 відмовився. Стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії за ч.1 ст.130 КУпАП. Вилучено посвідчення водія. Видано тимчасовий дозвіл. Від керування транспортним засобом ОСОБА_1 відсторонений. Про повторність попереджений. Подія фіксувалась на бодікамеру 471418, 471240.

Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними і допустимими.

Як зазначено в оскаржуваній постанові суду, при розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 участі не брав.

Його захисник-адвокат Дічко В.С. на адресу суду першої інстанції надіслав письмові заперечення щодо складеного на ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення. У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Дічко В.С. не заперечував проти обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення від 07 квітня 2024 року, вину ОСОБА_1 у порушенні ним п.п.10.1, 12.1 Правил дорожнього руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, визнав. Письмові заперечення, подані на протокол про адміністративне правопорушення від 08 квітня 2024 року, підтримав у повному обсязі, з підстав, в них викладених, просив закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Як було зазначено вище, в судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки до суду апеляційної інстанції не повідомив, клопотання про відкладення апеляційного розгляду від останнього до суду також не надходило.

На думку суду апеляційної інстанції, доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника-адвоката Дічка Д.В., правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Оцінюючи доводи захисника-адвоката Дічка Д.В., викладені в апеляційній скарзі, про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а навпаки погоджувався на проходження такого огляду, проте працівник поліції йому в цьому відмовив, посилаючись на те, що протокол про адміністративне правопорушення вже складений, хоча, як стверджує сторона захисту, це не відповідає дійсності, адже протокол про адміністративне правопорушення на момент згоди ОСОБА_1 пройти медичний огляд ще не був складений, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735(в подальшому Інструкція), згідно з якими, водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Розділом 2 вказаної Інструкції встановлено порядок проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів.

Пунктом 12 Розділу 2 Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я, що і мало місце у цьому випадку.

З відеозапису події убачається, що у працівників поліції виникла підозра про перебування водія ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, про що останньому повідомлено. У зв`язку із цим, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі у лікаря-нарколога, на що останній відповів, що зараз він лікується у психіатра, п`є таблетки, очі в нього червоні після операції. На повторну пропозицію працівників поліції щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, ОСОБА_1 відповів, що не буде проходити такий огляд. Далі, працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Після роз`яснення наслідків відмови від проходження огляду, ОСОБА_1 , дійсно, надав згоду на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та запропонував поїхати до лікарні. Через певний час працівники поліції знову запитали у ОСОБА_1 , чи буде він їхати до лікаря-нарколога, на що останній категорично відповів, що не буде нікуди їхати. Працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 , що в такому разі стосовно нього буде складено протокол за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, на що ОСОБА_1 зазначив, щоб складали протокол, а він сплатить штраф. В свою чергу, працівники поліції пояснювали ОСОБА_1 , що якщо він нічого не вживав, то краще проїхати на огляд, і що це займе пів години часу, на що ОСОБА_1 наголосив на тому, щоб складали протокол, огляд проходити він не бажає, оскільки йому наступного дня необхідно лягати до лікарні. Далі, ОСОБА_1 було повідомлено про складання стосовно нього протоколу та розпочато процедуру оформлення адміністративних матеріалів. В подальшому, вказаним відеозаписом зафіксовано, що вже після закінчення процедури оформлення адміністративних матеріалів та під час ознайомлення ОСОБА_1 зі складеним стосовно нього протоколом, останній, спілкуючись по телефону зі своєю дружиною, заявив працівникам поліції про своє бажання пройти огляд в медичному закладі у лікаря-нарколога, на що ОСОБА_1 було роз`яснено те, що йому неодноразово було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі у лікаря-нарколога, проте він від такого огляду відмовився, при цьому, поліцейський наголосив, що наразі стосовно ОСОБА_1 вже складений протокол за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку.

Отже, на думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано вимог законодавства про адміністративні правопорушення та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння №1452/735 та після виявлення у водія ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, останнього було направлено на огляд до відповідного медичного закладу.

Проте, огляд ОСОБА_1 в медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння не проводився у зв`язку з відмовою останнього, що підтверджується доказами, долученими до матеріалів справи.

Те, що у ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, підтверджується не тільки відомостями з протоколу, а й направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та відеозаписом події, а також зазначеним вище відеозаписом.

Зокрема, у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08 квітня 2024 року зазначено, що працівниками поліції у ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів. Огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу не проводився у зв`язку з виявленими ознаками наркотичного сп`яніння. В результатах огляду зазначено, що огляд не проводився у зв`язку з відмовою.

З відеозапису убачається, що виявлені ознаки сп`яніння сам ОСОБА_1 пояснював тим, що він проходить лікування та переніс операцію на очах.

Отже, у працівників поліції були обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом перебував з явними ознаками наркотичного сп`яніння.

Статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В цьому випадку ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що є окремим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, наявними в справі доказами поза розумним сумнівом підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а доводи сторони захисту про протилежне є безпідставними та суперечать фактичним обставинам справи.

Доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі, про те, що ОСОБА_1 не роз`яснювались його права, спростовуються наявними в справі доказами.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення убачається, що ОСОБА_1 під час складання протоколу роз`яснювались його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, та повідомлено коли та яким судом буде здійснюватися розгляд справи, що підтверджується підписом самого ОСОБА_1 .

Більше того, відеозаписом події також зафіксовано, що працівниками поліції були роз`яснені ОСОБА_1 його права та обов`язки під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

При апеляційному розгляді ОСОБА_1 мав можливість реалізувати всі свої процесуальні права, серед іншого і право на захист, проте висновки суду першої інстанції стороною захисту не спростовані.

На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за № 1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року № 1395.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП в цілому складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не убачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.

У зазначеному протоколі міститься підпис самого ОСОБА_1 без жодних зауважень.

Даних про те, що ОСОБА_1 оспорював відомості, зазначені у протоколі, в матеріалах справи відсутні.

Всі докази, додані до протоколу, узгоджуються між собою та істотних суперечностей не мають.

Достовірність цих доказів стороною захисту у встановленому законом порядку не спростовано.

При дослідженні матеріалів справи, в т.ч. при перегляді відеозапису, порушень з боку поліцейських, які оформлювали адміністративний матеріал, серед іншого і упередженого ставлення до ОСОБА_1 не встановлено.

Доводи захисника в апеляційній скарзі з зазначеного приводу не є слушними, оскільки суперечать матеріалам справи.

Вина ОСОБА_1 підтверджується як відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, так і доданими до протоколу доказами, які дослідив суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Відомості з наданих ОСОБА_1 при апеляційному розгляді документів копії довідки про безпосередню участь останнього у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, копії довідки щодо здавання крові ОСОБА_2 як донором, копії задовільної службової характеристики щодо ОСОБА_1 , копії відповіді на звернення ОСОБА_2 з Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» Запорізької обласної ради про те, що 24 січня 2025 року останній був оглянутий лікарем-психіатром та йому рекомендоване певне лікування; копії постанови Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 08 травня 2024 року, якою іншу справу щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрито за відсутністю події і складу правопорушення, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують та не свідчать про відсутність події і складу правопорушення, вказаного в оскаржуваній постанові.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, та є належним чином вмотивованою.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, з урахуванням положень ст.36 КУпАП.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу захисника-адвоката Дічка В.С. залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 06 червня 2024 року стосовно ОСОБА_1 за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 336/3757/24