Справа №591/473/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сорока М. Р.
Номер провадження 33/816/182/25 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 липня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 591/473/24 за апеляційною скаргою захисника ШПАКОВА А. О. на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 11.07.2024, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

захисника адвоката Шпакова А. О.,

установив:

У поданій апеляційній скарзі захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвокат ШПАКОВ А. О. просить скасувати постанову судді суду першої інстанції, а провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, оскільки протокол складений не в день вчинення правопорушення, висновок щодо результатів медичного огляду є недопустимим доказом, так як діагноз станом на 31.12.2023 ще не був встановлений.

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 11.07.2024 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування т/з строком один рік. Стягнуто з ОСОБА_2 605,60 грн судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_2 30.12.2023 о 23 год. 36 хв. у м. Сумах по вул. Харківська, біля будинку 1 керував т/з Daewoo Matiz н. з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння з позитивним результатом огляду (1,01 проміле) проведеного на місці зупинки т/з за допомогою технічного приладу газоаналізатора Alcotest Drager 6820, ARHE 0214, що проводився за згодою водія та підтверджується тестом № 1176 від 30.12.2023. ОСОБА_2 не погодився. Огляд проводився у найближчому закладі охорони здоров`я КНП СОР «ОКМЦСНЗ», згідно висновку лікаря-нарколога № 1812 від 31.12.2023, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР.

Вислухавши доводи захисника Шпакова А. О., який підтримав свою апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 698523 від 11.01.2024, суддя суду першої інстанції дійшла правильного висновку, що ОСОБА_2 керував т/з в стані алкогольного сп`яніння, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується доказами у справі, а саме:

- висновком КНП Сумської обласної ради «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань» № 1812 від 31.12.2023 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння, згідно якого ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп`яніння;

- відеозаписами з технічних засобів поліцейських, якими підтверджуються обставини керування т/з ОСОБА_2 , виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння та проходження ним відповідного огляду в закладі охорони здоров`я;

- актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1812 від 31.12.2023, згідно якого ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп`яніння;

- результатом дослідження № 41 від 03.01.2024, згідно якого при хіміко-токсикологічному дослідженні біологічного матеріалу ОСОБА_2 виявлений етиловий спирт в кількості 1,2 г/л.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.9а ПДР, згідно яких водієві забороняється керувати т/з у стані алкогольного сп`яніння, а сама процедура огляду на стан сп`яніння закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

У разі наявності підстав вважати, що водій т/з перебуває у стані сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в розділу I «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», така особа підлягає огляду на відповідний стан сп`яніння.

Згідно визначеної процедури огляд, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється.

Тобто, водій т/з, який висловив незгоду з результатом його огляду на стан сп`яніння на місці зупинки т/з, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (п. 6 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду»).

Відеозапис подій є об`єктивним доказом у справі і не залежить від суб`єктивного сприйняття будь-якою особою певних подій, а засвідчує, що у даній справі мала місце належна правова процедура та законний алгоритм дій поліцейських і працівників закладу охорони здоров`я, у тому числі і щодо забезпечення можливості проходження ОСОБА_2 огляду на стан алкогольного сп`яніння. При цьому із самого відеозапису є очевидним, що він здійснений поліцейськими, які оформлювали адміністративні матеріали, а той факт, що зафіксовані на них події за участю ОСОБА_2 мали місце та стосуються саме цієї справи, ніким не оспорюється.

Вищенаведене підтверджує не лише факт перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння під час керування т/з, а й дотримання поліцейськими самої процедури відповідного огляду, що повністю відповідає вимогами законодавства України про адміністративні правопорушення, які водій т/з зобов`язаний виконувати (п. 2.9а ПДР), так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди; ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), а кожний т/з, який знаходиться в русі, повинен мати водія, який повинен контролювати свій т/з таким чином, щоб бути завжди у змозі належним чином їм управляти, бути ознайомленим з правилами дорожнього руху, приписами в області безпеки дорожнього руху, а також з такими факторами, які можуть вплинути на його поведінку (п. 1, 5 і 6 ст. 8 Конвенції про дорожній рух (Відень, 08.11.1968) та положень Європейської угоди, яка доповнює цю Конвенцію (Женева, 01.05.1971).

Одночасно необхідно зауважити, що відповідно ЗУ «Про дорожній рух» Правила дорожнього руху України встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України; інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація т/з окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил; учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил (п. 1.1, 1.3), а на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог ПДР, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність т/з; в) дати можливість оглянути т/з відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану т/з, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю (п. 2.4 ПДР), тому вимога поліцейських до водія про зупинку т/з і проходження огляду на стан сп`яніння відповідає легітимній меті та завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, якими є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП), а застосування уповноваженими на те посадовими особами Національної поліції заходів адміністративного впливу провадилось в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ч. 3 ст. 7 КУпАП), внаслідок чого доводи апеляційної скарги з цього приводу задоволенню не підлягають.

Твердження апеляційної скарги відносно того, що висновок щодо результатів огляду на стан сп`яніння складений до заповнення відповідного акта огляду не заслуговують на увагу, оскільки не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи.

Згідно п. 8, 15, 16 розділу ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду.

Зокрема, ОСОБА_2 , який не був згоден з результатом його огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного на місці зупинки т/з, був направлений поліцейським у передбачений законом спосіб до закладу охорони здоров`я 30.12.2023 о 23 год. 55 хв., а о 00 год. 10 хв. 31.12.2023 лікар почав заповнювати висновок щодо результатів медичного огляду та акт медичного огляду під одним номером № 1812. При цьому всі подальші записи в акті медичного огляду заповнювались лікарем послідовно, відповідно до проведених дій під час медичного огляду ОСОБА_2 , який виявляв клінічні ознаки алкогольного сп`яніння.

Далі, о 01 год. 43 хв. 31.12.2023 у ОСОБА_2 відібрали зразки біологічного середовища, які надійшли в лабораторію 01.01.2024, а саме дослідження проводилося 03.01.2024. За результатами огляду на стан сп`яніння та проведеними лабораторними дослідженнями 03.01.2024 встановлений діагноз, який внесений до акта медичного огляду, на підставі якого у свою чергу і виданий висновок, складання якого почалося ще 31.12.2023.

Вказаний перебіг подій об`єктивно узгоджується із вказаними вище документами, що наявні у матеріалах справи.

Порушень з боку працівників закладу охорони здоров`я положень «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» апеляційним судом не виявлено. При цьому згідно п. 11, 13 вказаного Порядку лікар, що проводить огляд, повинен ознайомитися з документами, які посвідчують особу водія (паспорт, посвідчення водія та інші документи). Лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія т/з, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акту медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції видається на підставі акту медичного огляду.

Апеляційний суд в межах даної справи позбавлений можливості надавати будь-яку оцінку кваліфікації, компетенції й фаховій відповідності працівникам закладу охорони здоров`я вимогам професійних стандартів, оскільки відповідність таким вимогам зас-відчують певні документи (диплом державного зразка про медичну освіту; сертифікат лікаря-спеціаліста, виданий вищим медичним навчальним закладом, закладом післядип-ломної освіти III-IV рівнів акредитації; посвідчення про присвоєння (підтверд¬ження) відповідної кваліфікаційної категорії за спеціальністю тощо), а рішення про надання права на професійну діяльність в Україні таким особам ухвалює МОЗ. При цьому лікар, який провів огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння є більшим фахівцем, ніж поліцейський, водій чи суддя, і під час огляду особи на стан сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в закладі охорони здоров`я може виявити ще й інші ознаки сп`яніння у водія, ніж були виявлені поліцейськими після зупинки т/з.

З наведеного слідує, що порядок огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння порушений не був, всі його суттєві умови і правила дотримані, а встановлені деякі розбіжності у датах вказаних документів зумовлені виключно особливостями встановленої процедури огляду та жодним чином не свідчать про недійсність отриманих результатів чи недопустимість доказів.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що право водія на оскарження висновку за результатами медичного огляду передбачене у п. 14 наведеного вище Порядку, але ОСОБА_2 не скористалася цією нормою, висновок лікаря щодо результатів медичного огляду з підстав його неповноти, недостовірності або неправильності не оскаржив, як не оскаржив і самі дії працівників закладу охорони здоров`я щодо проведеного ними огляду в межах встановленого законом 90 денного строку зберігання біосередовища, повторне дослідження якого може бути забезпечине закладом охорони здоров`я за визначеною процедурою.

Доводи апеляційної скарги захисника про недопустимість як доказу протоколу про адміністративне правопорушення з огляду на те, що він був складений з порушенням вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП, апеляційний суд вважає такими, що не ґрунтується на вимогах закону та суперечать його точному змісту.

Виходячи з визначення початку строку для складення протоколу, передбаченого ст. 254 КУпАП, а саме не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, такі строки не були порушені, оскільки скласти протокол відносно особи працівники поліції можуть тільки тоді, коли до Управління патрульної поліції надійшов висновок із закладу охорони здоров`я із результатами медичного дослідження, на що об`єктивно потрібен час для здійснення лабораторних досліджень і тільки після того, як працівник поліції отримав цей висновок, підтвердилась така ознака об`єктивної сторони правопорушення як «керування т/з в стані алкогольного сп`яніння». При цьому вказаний вище протокол про адміністративне правопорушення містять всі обов`язкові елементи, які закон встановлює до змісту протоколу (ст. 256 КУпАП), зокрема суть правопорушення (об`єктивна сторона) керування особою т/з у стані алкогольного сп`яніння, конкретний пункт ПДР 2.9а і нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП), тому послідовність викладення в диспозиціях наведених правових норм завдань дає підстави для висновку, що застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів адміністративного судочинства, визначених законодавцем як пріоритетні, охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, сумлінного виконання своїх обов`язків.

Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, одержаній унаслідок істотного порушення прав та свобод людини, тобто імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини.

Відтак, у кожному з вищезазначених випадків простежується чіткий зв`язок правил допустимості доказів з фундаментальними правами і свободами людини, гарантованими Конвенцією та/або Конституцією України, тому вирішуючи питання про вплив будь-яких порушень порядку проведення огляду на стан сп`яніння на доказове значення отриманих у його результаті відомостей чи допущення недоліків при складанні протоколу про адміністративні правопорушення (інших процесуальних документів), суд повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень і недоліків на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні порушення/недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.

Суддя суду першої інстанції не вийшла за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 11.07.2024 відносно ОСОБА_3 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ШПАКОВА А. О. на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов