КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №33/824/3588/25 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року суддя Київського апеляційного суду Приходько К.П., за участю представника захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - Ковальського Геннадія Віталійовича, розглянув апеляційну скаргу представника Енергетичної митниці Державної митної служби України - Носко Юлії Юріївни на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 28 травня 2025 року, якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянки України,

директора ТОВ «Західна Нафтогазова

компанія», проживаючої за адресою:

АДРЕСА_1

закрито на підставі ст.247 КУпАП, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, -

установив:

Згідно протоколу про порушення митних правил від 07 листопада 2023 року №402/90300/23, 01 січня 2023 року через митний кордон України пункт пропуску «Ягодин - Дорогуск» відділу митного оформлення №3-6 митного поста «Ягодин» Волинської митниці з Латвійської Республіки транспортним засобом р.н. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , підприємство перевізник LLC AS-TRANS на митну територію України на адресу ТОВ «Західна Нафтогазова Компанія» ввезено товар «Gasoline Premium Euro95» у кількості 26481 кг, 35,598 тис. л. при 15°С, вартістю 19610,50 USD.

Переміщення товару через митний кордон України було здійснено на підставі наступних документів: митна декларація типу «ЕЕ» від 30 грудня 2022 року №UA903000/2022/938472; міжнародна товаротранспортна накладна (CMR) від 30 грудня 2022 року №LV-ZNHK-301222/01; рахунок (invoice) від 30 грудня 2022 року №ВР772/2022 із зазначеною назвою товару як «Gasoline Premium Euro95»; сертифікат (паспорт) якості від 08 грудня 2022 року №161540_4839686; зовнішньоекономічний контракт від 21 червня 2022 року №PPZ-2106.

Згідно з відомостями, зазначеними в наданих до митних органів України під час переміщення через митний кордон документах, на митну територію України ввезено товар «Gasoline Premium Euro95».

З метою підтвердження назви товару до митних органів надано рахунок (invoice) від 30 грудня 2022 року №ВР772/2022, у якому зазначено назву товару - «Gasoline Premium Euro95».

Відповідно до умов зовнішньоекономічного контракту від 21 червня 2022 року №PPZ-2106 продавцем товару виступає кіпрське підприємство «PROLUX ENTERPRISES LTD», відправником «BALTICPETROLEUM LTD», а одержувачем та покупцем є ТОВ «Західна Нафтогазова Компанія».

Зазначений товар 02 січня 2023 року декларантом ТОВ «Західна Нафтогазова Компанія» гр. ОСОБА_2 був заявлений до митного оформлення у відділі митного оформлення «Ковель» митного поста «Західний» Енергетичної митниці та випущений у вільний обіг за митною декларацією типу «ІМ 40 ДЕ» №23UA55U0.

З метою підтвердження назви товару під час декларування до митних органів надано рахунок (invoice) від 30 грудня 2022 року №ВР772/2022, у якому зазначено назву товару - «Gasoline Premium Euro95» та рахунок (invoice) від 30 грудня 2022 року №134-36-F із зазначеною назвою товару як «Gasoline Premium Euro95».

З метою здійснення перевірки законності ввезення на митну територію України даного товару Енергетичною митницею був направлений проєкт запиту до митних органів Латвійської Республіки (лист Енергетичної митниці від 14 березня 2023 року №7.6-3/7.6-20.3/26/4/835).

Відповідно до інформації та копій документів, наданих митним органом Латвійської Республіки (лист Держмитслужби від 27 липня 2023 року №26/26-04/7.6/1862) відправником товару є кіпрське підприємство «BALTICPETROLEUM LTD», відправку товару здійснено з території вільної зони Ризького порту підприємством «SIA PARS Terminals», одержувачем та покупцем товару в Україні є ТОВ «Західна Нафтогазова Компанія».

Крім того, митними органами Латвійської Республіки надані копії документів, які були оформленні при здійсненні транзитного переміщення товару з території Латвійської Республіки в Україну, а саме митна декларація №22LV9487 та рахунок (invoice) від 30 грудня 2022 року №ВР772/2022, відповідно до яких з Латвійської Республіки в Україну переміщено саме товар «Gasoline», отже в назві (описі) товару була відсутня інформація про марку бензину, що не відповідає відомостям комерційних документів на підставі яких здійснено переміщення товару через митний кордон України.

Отже, директором ТОВ «Західна Нафтогазова Компанія» ОСОБА_1 до митних органів України був наданий рахунок (invoice) від 30 грудня 2022 року №ВР772/2022, який відрізняється від рахунку (invoice) від 30 грудня 2022 року №ВР772/2022, надісланого митним органом Латвійської Республіки в частині: назви марки товару «Gasoline».

Виходячи з вищезазначеного, директором ТОВ «Західна Нафтогазова Компанія» вчинено дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України товару «бензин» у кількості 26481 кг, 35,598 тис. л при 15°С, вартістю 19610,50 USD або 717128,53 грн. (станом на 01 січня 2023 року курс становив 1 USD = 36,5686 грн.) з приховуванням від митного контролю шляхом надання до митного органу, як підстави для переміщення документів, що містять неправдиві відомості щодо марки товару, а саме в рахунку (invoice) від 30 грудня 2022 року №ВР772/2022 (надісланого митним органом Латвійської Республіки).

Дії директора ТОВ «Західна Нафтогазова Компанія» ОСОБА_1 кваліфіковані за порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України, а саме переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо марки товару, а саме в рахунку (invoice) від 30 грудня 2022 року №ВР772/2022 (надісланого митним органом Латвійської Республіки).

Постановою судді Подільського районного суду міста Києва від 28 травня 2025 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України закрито, у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з постановою судді, представник Енергетичної митниці Носко Ю.Ю. звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Подільського районного суду міста Києва від 28 травня 2025 року та прийняти нову постанову про визнання ОСОБА_1 винною в порушенні митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил - 717128,53 грн. та застосувати до неї додаткове стягнення у вигляді конфіскації - шляхом стягнення вартості товарів - 717128,53 грн.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що оскаржувана постанова не ґрунтується на приписах чинного законодавства України, прийнята з порушенням норм матеріального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначає, що суд першої інстанції не в повному обсязі та формально дослідив зміст листа та додатки до нього, а саме не прийняв до уваги долучену митними органами Латвійської Республіки копію рахунку (invoice) від 30 грудня 2022 року № ВР772/2022, який був виданий продавцем і який переміщувався з товаром з Латвійської Республіки в Україну із зазначеною назвою товару «Gasoline», а не «Gasoline Premium Euro95», як було зазначено в рахунку (invoice) від 30 грудня 2022 року № ВР772/2022, поданому при переміщенні товару через митний кордон України.

З огляду на наведене, вважає, що ОСОБА_1 при переміщенні через митний кордон України за митною декларацією типу «ЕЕ» від 30 грудня 2022 року №UA903000/2022/938472 митним органам України подала зовсім інший документ, а саме рахунок (invoice) від 30 грудня 2022 року №ВР772/2022, в якому зазначена назва товару як «Gasoline Premium Euro95».

Також зазначає, що зазначення марки товару у товаросупровідних документах є суттєвим: для ідентифікації товару (заповнення графи № 31 митної декларації); для класифікації товару (заповнення графи 33 митної декларації). Крім того, марка має значення для нарахування митних платежів (для бензину 92/95 чи 98, тощо).

Відтак, подання неправдивих відомостей щодо марки товару в товаросупровідних документах, а саме у рахунку (invoice) є повністю доведеним, а висновки суду першої інстанції - помилковими.

Вказує на те, що викладені факти щодо подання документів, що містять неправдиві відомості щодо марки (найменування) товару складають об`єктивну сторону правопорушення, що ставиться у провину директору ТОВ «Західна Нафтогазова Компанія» ОСОБА_1 .

Зауважує, що переміщення товару «бензин автомобільний АІ 95» іншим суб`єктом ЗЕД подавався той самий сертифікат якості від 08 грудня 2022 року №686.

За результатами дослідження СЛЕД Держмитслужби встановлено, що октанове число товару складає 92,5, що є бензином марки 92.

Рахунок (invoice) від 30 грудня 2022 року №ВР772/2022, наданий митними органами Латвійської Республіки, в назві (описі) якого відсутня інформація про марку бензину, а також з урахуванням того, що за результатами лабораторних досліджень, які проводились СЛЕД Держмитслужби товару «бензин», який поставляється в Україну за сертифікатом якості від 08 грудня 2022 року №161540_4839686, октанове число становило - 92,1 - 92,8, що відноситься до бензину марки 92, свідчить про те, що до України на адресу ТОВ «Західна Нафтогазова Компанія» надійшов товар - бензин саме марки палива 92.

Посилається на те, що суд приймаючи оскаржувану постанову, порушив принципи всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, а саме: не дослідив зміст протоколу та матеріали справи, а також доказів, наданих Енергетичною митницею в підтвердження вчинення ОСОБА_1 порушення, що призвело до встановлення ним помилкових фактів та хибних висновків.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Ковальський Г.В. подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких посилаючись на те, що оскаржувана постанова місцевого суду є законною і обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги є безпідставними, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін.

Зазначає, що обвинувачення Енергетичної митниці, вказані у протоколі про порушення митних правил, ґрунтуються виключно на припущеннях, оскільки митним органом з партії товару по даній справі проби товару не відбиралися, на дослідження до СЛЕД Держмитслужби не направлялися, висновок за результатами дослідження проби товару з даної партії відсутні, тому відсутні підстави стверджувати про неправдивість відомостей щодо марки товару в документах, поданих митному органу, як підстава для переміщення товарів через митний кордон України.

Щодо розбіжностей в найменуванні товару в примірниках рахунків вантажовідправника, що були надані до митних органів Латвійської Республіки та до митних органів України, вбачається, що BALTICPETROLEUM LTD були складені два варіанти рахунків, зі скороченим найменуванням товару - Gasoline, що був наданий митним органам Латвійської Республіки та розширеним найменуванням товару Gasoline Premium Euro95 - для передання копії через перевізника вантажоотримувачу - ТОВ «Західна Нафтогазова Компанія».

У ТОВ «Західна Нафтогазова Компанія» щодо даної партії товару наявний рахунок (інвойс) продавця (сторони контракту з ТОВ «Західна Нафтогазова Компанія» ) - PROLUX ENTERPRISES LTD (Республіка Кіпр), що додавався до митного оформлення і копія якого міститься в матеріалах справи, в якому зазначено найменування товару Gasoline Premium Euro95 (інвойс № 134-36-F від 30 грудня 2022 року).

Щодо твердження представника Енергетичної митниці, про те, що ОСОБА_1 ввела в обіг на території України бензин марки 92 під виглядом бензину А-95, зазначає, що такі посилання протокол про порушення митних правил по даній справі не містить, тому такі обставини не можуть бути предметом розгляду по даній справі.

В судове засідання представник Енергетичної митниці не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Ковальський Г.В. проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушенням.

За змістом ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

За п. 43 ч. 1 ст. 4 МК України, посадові особи підприємств - керівники та інші працівники підприємств (резиденти та нерезиденти), які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов`язків відповідають за додержання такими підприємствами вимог, встановлених цим Кодексом, законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними у встановленому законом порядку.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення - сукупності юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначаються вчинене протиправне діяння як конкретне адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень ч.ч. 4 і 5 ст. 266 МК України, у разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

Особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

За змістом ст. 483 МК України, об`єктивна сторона складу даного правопорушення характеризується діями, що направлені на переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Об`єктивною стороною правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, активна поведінка (вчинок) особи.

Переміщення предметів із приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон різними шляхами, зокрема, шляхом подання до митного органу України підроблених документів, які містять неправдиві дані.

Суб`єктивна сторона передбачає наявність прямого умислу, тобто винний у скоєнні злочину чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів, предметів і речовин через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України з порушенням встановленого порядку чи вивезти з України.

При цьому, відповідно до пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» від 03 червня 2005 року №8, судам необхідно враховувати, що підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон.

Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів.

Документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності.

Згідно ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до роз`яснень, наведених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2005 року №8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» порушення митних правил, відповідальність за яке встановлена ст. 483 МК України, може бути вчинене лише умисно.

Згідно положень статті 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, при розгляді адміністративної справи органом (посадовою особою) повинно бути вжито всіх необхідних заходів для повного, всебічного і об`єктивного дослідження доказів та з`ясовано: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з правилами ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Диспозиція ст. 483 МК України містить вичерпний перелік відомостей, за неправдивість яких передбачена відповідальність.

Як на підставу для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України, митний орган посилався на інформацію та копії документів, надані митними органами Латвійської Республіки.

Проте, відповідь митних органів Латвійської Республіки, не доводить вини ОСОБА_1 в поданні митному органу, як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо марки товару.

Так, за змістом листа в.о. заступника директора Митного управління Служби державних доходів Латвійської республіки №Р021-5.3/27.5.4/7900 від 19 червня 2023 року вбачається, що митне оформлення товару «бензин неетильований» з наданням сертифікату якості №161540_4839686 від 08 грудня 2022 року в митному режимі імпорт на території Латвії не здійснювалось.

Товар, після прибуття на митну територію Латвії, був відвантажений (злитий) на території вільної зони Ризького вільного порту та поміщений на зберігання на території вільної зони ТОВ «Pars Terminals».

ТОВ «Pars Terminals» здійснило електронне оформлення транзитної процедури, приклавши сертифікат якості №161540_4839686 від 08 грудня 2022 року в системі електронної обробки митних даних, тому не пред`являло товар «бензин неетильований» митниці.

Даний товар був вивезений в Україну автомобільним транспортом.

Митне управління не володіє даними про переміщення товару в тих залізничних вагонах, про які їх запитувала українська сторона.

При цьому, таке вищевказане повідомлення митного органу Латвійської Республіки не містить посилань чи висновків, з яких можна була б встановити відношення вказаної інформації до товару, який був завезений ТОВ «Західна Нафтогазова компанія».

Як зазначав сам митний орган, сертифікат якості, який був наданий ТОВ «Західна Нафтогазова компанія», використовувався у великій кількості різних, непов`язаних між собою ні датою, ні місцем, ні суб`єктом операцій.

Крім того, митним органом були отримані документи, які мають певні розходження з тими, що були надані імпортером, при цьому при складенні протоколу митний орган беззаперечно надав перевагу першим документам над другими.

На переконання суду, підстави для такого надання пріоритету одних документів над іншими мали б бути обґрунтовані наявністю об`єктивних доказів і матеріалів справи, які б надали можливість підставно прийняти одні документи та відхилити інші.

В той же час даного обов`язку фактично здійснено не було, митний орган, безпідставно та за відсутності доказів вважав одні документи належними, а інші такими, що містять неправдиві відомості.

При цьому ні наданий імпортером сертифікат якості, ні інвойс фактично спростовані не були, належних доказів недійсності таких доказів до суду не представлено.

Так, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в одному інвойсі №ВР772/2022 від 30 грудня 2022 року зазначено вид товару «Gasoline Premium Euro 95» (Бензин Преміум Євро 95), а в іншому інвойсі №ВР772/2022 від 30 грудня 2022 року - лише «Gasoline» (Бензин).

На думку митного органу відсутність зазначеної марки бензину в одному інвойсі свідчить про відмінність викладених в таких доказах даних, що в свою чергу посвідчує недійсність наданих на митне оформлення документів.

Обов`язок же зазначення саме марки бензину в документах, які видані і використовуються поза межами України на території Євросоюзу, фактично доведено не було.

В ході розгляду справи судом не було встановлено ні ухилення від сплати або зменшення митних платежів, ні факту ввезення на територію України товарів, вилучених або обмежених в цивільному обороті, ні факту ввезення товарів з країн, відносно яких встановлені певні обмеження, і т. д.

До протоколу про порушення митних правил митним органом не долучено жодного належного доказу на підтвердження обставин, викладених в протоколі, а отже висновки митного органу ґрунтуються на припущеннях.

У справі відсутні належні та допустимі докази, що перевозився інший товар, аніж вказаний у митній декларації.

Таким чином, митний орган безпідставно дійшов висновку про порушення митних правил ОСОБА_1 , не надавши беззаперечних доказів вчинення останньою дій, що мають ознаки ч. 1 ст. 483 МК України.

Достовірних даних про наявність суб`єктивної сторони в діях ОСОБА_1 , як складової адміністративного правопорушення, матеріали справи не містять.

Відтак, доводи апеляційної скарги про те, що суд порушив принципи всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, а саме: не дослідив зміст протоколу та матеріали справи, а також доказів, наданих Енергетичною митницею в підтвердження вчинення ОСОБА_1 порушення, що призвело до встановлення ним помилкових фактів та хибних висновків, апеляційний суд вважає безпідставними.

Посилання Енергетичної митниці на те, що сертифікат якості від 08 грудня 2022 року №686 містить неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД, апеляційний суд не приймає до уваги, з огляду на те, що не було відібрано проби товару, експертиза у цій справі не проводилась, тобто відповідність товару відомостям, викладеним у митній декларації, під сумнів не ставилась, а в подальшому протокол про порушення митних правил складено лише на припущенні.

Всупереч вимогам ст. 486 МК України, провадження у справі про порушення митних правил здійснено неповно та без об`єктивного з`ясування всіх обставин.

Уповноваженою особою митного органу не встановлено достовірних беззаперечних фактичних даних в підтвердження ознак як об`єктивного, так і суб`єктивного складу адміністративного правопорушення: вчинення ОСОБА_1 умисних дій, спрямованих на переміщення товару через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості, тобто порушення митних правил, передбачених ст. 483 МК України.

Конституційний Суд України зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу (абз. 1-3 п. 4 рішення ВП КСУ у справі за конституційним поданням 59 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК від 26.02.2019 № 1-р/2019.

Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Таким чином, особу може бути визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, в тому числі у сфері митного оформлення і контролю, виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто, за наявності усіх необхідних елементів об`єктивних та суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення - у сукупності.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно дослідив надані митними органами матеріали, на підставі яких було складено протокол про порушення митних правил, та дійшов обґрунтованого висновку про не доведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах, наявних в матеріалах справи, зводяться до переоцінки доказів, які були зібрані митним органом і додані до протоколу про порушення митних правил, яким судом першої інстанції було надано належну оцінку, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та відхиляються апеляційним судом.

На підставі наведеного, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її скасування суд апеляційної інстанції не вбачає, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної постанови без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника Енергетичної митниці Державної митної служби України - Носко Юлії Юріївни залишити без задоволення.

Постанову Подільського районного суду м. Києва від 28 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду К.П. Приходько