ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1206/25 Справа № 202/666/25 Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г. О. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за участю:

Особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Круглого В.В.

апеляційну скаргу, з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження, захисника Круглого В.В. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2025 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

яку визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень, з конфіскацією предметів торгівлі згідно протоколу огляду від 23.12.2024 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Відповідно до встановлених судом обставин, 23 грудня 2024 року о 16 годині 20 хвилин ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: м. Дніпро, пров. Вільний 2а, в магазині Capucino, здійснювала продаж алкоголю, без дозвільних на те документів, а саме за відсутності ліцензії на продаж алкоголю, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Круглий В.В. просить постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2025 року скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Обгрунтовуючи необхідність поновлення строку апеляційного оскарження вказує, що повний текст оскаржуваного рішення він отримав на електронну пошту лише 29.03.2025 року, а тому вважає, що вказаний строк пропущено з поважної причини.

В обґрунтування своїх доводів по суті оскаржуваної постанови вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту судового розгляду. Зазначає, що судом не взято до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення не містить усіх відомостей на підтвердження саме факту торгівлі ОСОБА_1 товарами, що підлягають ліцензуванню, не встановлено особу покупця, кількість й найменування проданого товару та розмір отриманої виручки за нього.

Крім того вказує на відсутність осіб, які б засвідчили факт купівлі-продажу, у зв`язку із чим у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні показання свідків. Також відсутні фото чи відео фіксація продажу продукції, розрахункові документи, які б підтвердили факт купівлі-продажу товару (розрахункова квитанція, фіскальний чек). Тобто взагалі відсутні докази продажу ОСОБА_1 будь-яких товарів, в тому числі тих, на торгівлю якими необхідна відповідна ліцензія.

Крім того зазначає, що в матеріалах справи є копія повідомлення ГУ ДПС в Дніпропетровській області від 23.12.2024 року про анулювання ліцензії, але не зазначено підстав її анулювання.

Вказує, що ліцензія № 2407073, видана ТОВ «Рітейл Макс» на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями за адресою: м. Дніпро, АНД район, пров. Вільний, 2а КАФЕТЕРІЙ, не була анульована у встановленому порядку, оскільки відповідне повідомлення податковим органом не надсилалося.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши захисника Круглого В.В. та ОСОБА_1 , які апеляційну скаргу підтримали з викладених у ній підстав, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Вирішуючи питання про поновлення строку апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що повний текст постанови захисник отримав 29 березня 2025 року (а.с. 50). При цьому даних про належне направлення стороні захисту повного тексту судового рішення у межах строку апеляційного оскарження матеріали справи не містять. Враховуючи, що необізнаність про мотиви судового рішення об`єктивно унеможливлювала своєчасне складання апеляційної скарги, з метою забезпечення стороні захисту доступу до правосуддя, вважаю за необхідне повити строк апеляційного оскарження.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги по суті оскарженої постанови, суд апеляційної інстанції зважає на те, що відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Апеляційним переглядом встановлено, що в порушення зазначених вимог закону судом першої інстанції належним чином не були з`ясовані обставини вчинення ОСОБА_2 інкримінованого їй адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, оскільки викладені в постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам КУпАП і не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Так, згідно із диспозицією ч.1 ст. 164 КУпАП адміністративна відповідальність настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об`єктом правопорушення є суспільні відносини, що регулюються у сфері господарської діяльності.

Об`єктивна сторона цього правопорушення полягає у здійсненні господарської діяльності, що містить ознаки підприємницької, без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності, або здійснення без ліцензії видів господарської діяльності що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

Господарською діяльністю відповідно до п. 1. 32 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» є будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі, коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Згідно ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 № 481/95-ВР імпорт, експорт і оптова торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами можуть здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензій.

З положень ст. 17 зазначеного закону слідує, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення та оскарженої постанови, ОСОБА_1 обвинувачувалася та була визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, у зв`язку із тим, що остання 23.12.2024 року за адресою: м. Дніпро, пров. Вільний 2а, в магазині Capucino, здійснювала продаж алкоголю без дозвільних на те документів, а саме за відсутності ліцензії на продаж алкоголю, яка була анульована 19.12.2024 року.

На підтвердження обвинувачення до протоколу про адміністративне правопорушення було додано повідомлення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 23.12.2004 р. про те, що ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольним напоями у кафетерії по пров. Вільному, 2а у м. Дніпро була анульована 19.12.2024 року (а.с. 7).

Разом із тим, на переконання суду апеляційної інстанції, сам по собі факт прийняття вказаного рішення не свідчить про наявність у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Так, згідно із ст. 15 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального від 19.12.1995 року, чинного на час скоєння інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин, а для малих виробників виноробної продукції алкогольних напоїв без додавання спирту: вин виноградних, у тому числі ігристих, газованих, вин плодово-ягідних, напоїв медових), тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на один рік.

Ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) розпорядження про її анулювання в електронній формі засобами електронного зв`язку.

Питання електронного документообігу між податковими органами та суб`єктами господарювання врегульовані ст. 42 Податкового кодексу України, згідно із якими документ, надісланий контролюючим органом в електронний кабінет, вважається врученим платнику податків або фінансовому агенту, якщо він сформований з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" та є доступним в електронному кабінеті.

Датою вручення платнику податків або фінансовому агенту документа є дата, зазначена у квитанції про доставку у текстовому форматі, що відправляється з електронного кабінету автоматично та свідчить про дату та час доставки документа платнику податків/фінансовому агенту. У разі якщо доставка документа відбулася після 18 години, датою вручення документа платнику податків/фінансовому агенту вважається наступний робочий день. Якщо доставка відбулася у вихідний чи святковий день, датою вручення документа платнику податків/фінансовому агенту вважається перший робочий день, що настає за вихідним або святковим днем.

У разі неотримання контролюючим органом квитанції про доставку документа в електронний кабінет протягом двох робочих днів з дня його надіслання такий документ у паперовій формі на третій робочий день з дня відправлення з електронного кабінету надсилається за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків/фінансового агента рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручається платнику податків/фінансовому агенту (його представнику).

З наведених положень закону вбачається, що видана суб`єкту господарювання ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями є анульованою не з моменту прийняття відповідного рішення уповноваженим органом, а з моменту одержання суб`єктом господарювання розпорядження про її анулювання в електронній формі засобами електронного зв`язку, яке у свою чергу має підтверджуватись належним засобом доказування - квитанцією про доставку у текстовому форматі, що відправляється з електронного кабінету автоматично та свідчить про дату та час доставки документа платнику податків/фінансовому агенту.

Зважаючи на те, що сторона захисту у межах апеляційного розгляду факт отримання такого повідомлення заперечувала, а підтвердження цієї обставини в матеріалах справи відсутнє, апеляційним судом неодноразово направлялися до ГУ ДПС у Дніпропетровській області запити з метою отримання квитанції про доставку ОСОБА_1 розпорядження про анулювання ліцензії у текстовому форматі, що відправляється з електронного кабінету автоматично та свідчить про дату та час доставки документа платнику податків/фінансовому агенту, або відомостей про направлення ОСОБА_1 вказаного розпорядження рекомендованим листом, втім отримані відповіді витребуваної інформації не містили.

Зважаючи на викладене суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що у межах цього провадження не доведено, що станом на 23.12.2024 року ОСОБА_1 отримала розпорядження про анулювання ліцензії в електронній формі засобами електронного зв`язку. Відтак не доведено і те, що станом на вказану дату ліцензія № 2407073, видана ТОВ «Рітейл Макс» на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями за адресою: м. Дніпро, АНД район, пров. Вільний, 2а КАФЕТЕРІЙ, дійсно була анульована у встановленому порядку та вважалася недійсною.

Крім того, навіть за умови формального анулювання ліцензії, факт невручення рішення та відсутність інформації про це у ОСОБА_1 унеможливлює визнання її винною у вчиненні правопорушення, яке потребує наявності умислу або хоча б обізнаності щодо незаконності своїх дій.

Це узгоджується з практикою Верховного Суду, згідно з якою особу не можна притягнути до відповідальності без доказів її обізнаності щодо зміни правового статусу (постанова ВС від 17.11.2020 у справі № 420/16602/19).

Належить окремо зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення було складено щодо обставин, якій мали місце 23.12.2024 року, через короткий час після прийняття 19.12.2024 року рішення про анулювання відповідної ліцензії, що об`єктивно дає підстави для сумнівів у інформованості ОСОБА_1 про таке рішення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не забезпечив справедливий розгляд справи, формально поставився до перевірки відомостей, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, та прийшов до хибного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, що знайшла своє відображення зокрема у рішення у справах "Надточій проти України", "Енгель та інші проти Нідерландів", "Озтюрк проти Німеччини" та "Лутц проти Німеччини", частина правопорушень, що переслідуються у межах провадження у справах про адміністративні правопорушення на підставі положень КУпАП, мають ознаки та критерії, достатні для віднесення їх до проваджень кримінально-правового характеру, а отже процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності за ними підпадає під визначення «кримінальної» у розумінні ст. 4 Протоколу № 7 Конвенції та підлягає здійсненню із дотриманням відповідних гарантій, зокрема в частині забезпечення права на захист, доведеності винуватості поза розумним сумнівом, відсутності у суду повноважень щодо виходу за межі пред`явленого особі обвинувачення тощо.

Сукупність вказаних обставин свідчить про обґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо недоведеності події і складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, оскільки обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, заперечуються стороною захисту і не підтверджуються наданими доказами за стандартом поза розумним сумнівом, тому на підставі наявних матеріалів справи апеляційний суд позбавлений можливості дійти безсумнівного висновку щодо винуватості особи, щодо якої складено протокол, що виключає адміністративну відповідальність ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що викладені в постанові висновки не відповідають фактичним обставинам справи, а тому постанова судді підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

У зв`язку із прийняттям такого рішення речі, вилучені згідно із протоколом огляду від 23 грудня 2024 року, підлягають поверненню за належністю.

Керуючись ст. ст. 251, 252, 280, 283, 294 КУпАП апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Строк апеляційного оскарження поновити.

Апеляційну скаргу захисника Круглого В.В. задовольнити.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КупАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця