Справа № 562/1953/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2025 року суддя Здолбунівського районного суду Рівненської області Чорний І.А., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції №6 (м.Здолбунів) Рівненського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, офіційно не працевлаштованої, жительки АДРЕСА_1 ,

за ч. 4 ст. 130, ст. 122-4, ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

13.06.2025 року о 21:55 год. в м. Здолбунів по вул. Шкільна, 38 водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки Opel Meriva державний номерний знак НОМЕР_1 та під час руху заднім ходом, не переконалась, що це буде безпечно і не створить перешкоду іншим учасникам дорожнього руху, здійснила наїзд на припаркований автомобіль Mazda 6 державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, та будучи причетною до ДТП залишила місце пригоди. Крім цього, 13.06.2025 року в м. Здолбунів по вул. Березнева, 8 водій ОСОБА_1 вжила після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 13.06.2025 о 21:55 в м. Здолбунів по вул. Шкільна, 38, за її участі алкоголь. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6820 та проведення такого огляду у медичному закладі відмовилась. Вказаними діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.п. 10.9, 2.10(а), 2.10(є), 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124, ст. 122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Постановою Здолбунівського районного суду від 30.06.2025 року матеріали адміністративних справ відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП об`єднано в одне провадження для спільного розгляду та присвоєно об`єднаним справам №562/1953/25 (провадження № 3/562/486/25).

У судовому засіданні 30.06.2025 року ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП визнала повністю, за обставин, викладених у протоколах про адміністративне правопорушення. Також просила суд провадження у справі за ч. 4 ст. 130 КУпАП відносно неї закрити, посилаючись на те, що алкоголь після ДТП вона не вживала та не погоджується з висновками, зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення, тому що вони не відповідають фактичним обставинам справи. Повідомила, що від запропонованого поліцейськими проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася, оскільки думала, що вживала після вчинення ДТП алкогоголь, проте, як з`ясувалося, і про це їй сказав батько ОСОБА_2 , який підійшов через деякий час, у той вечір він пригощав її лише безалкогольним пивом. Стверджує, що після цього вона наполягала на проведенні огляду як на місці події, так і в медичному закладі, однак поліцейські їй у цьому відмовили. Вважає, що підстав для проведення її огляду на стан алкогольного сп`яніння не було та такий було проведено всупереч передбаченому ст. 266 КУпАП порядку.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні 30.06.2025 пояснив, що після вчинення його дочкою ОСОБА_1 ДТП він пригостив її безалкогольним пивом про що й повідомив останню.

У судове засідання 08.07.2025 ОСОБА_1 не з`явилася, захисник ОСОБА_1 адвокат Волошин І.В. у судовому засіданні не заперечував щодо подальшого розгляду справи за відсутності останньої та зіславшись на обставини поданого ним письмового клопотання від 25.06.2025, просив провадження у справі за ч. 4 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити за відсутності в її діях події та складу адміністративного правопорушення. З урахуванням позиції захисника та приймаючи до уваги вимоги ст. 268 КУпАП, суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Працівник поліції Гальцов О.В. у судовому засіданні 08.07.2025 підтвердив обставини викладені у протоколах про адміністративні правопорушення. Наголосив, що під час спілкування з ОСОБА_1 за місцем її проживання, остання не заперечувала своєї вини у вчиненні адміністративних правопорушень, повідомила поліцейським, що після вчинення ДТП вжила алкоголь. Їй пропонувалося пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу газоаналізатора Драгер, однак остання відмовлялася від проведення такого огляду. У зв`язку з чим поліцейськими було запропоновано водію ОСОБА_1 провести такий огляд в закладі охорони здоров`я, на що вона також чітко відмовилася, що вбачається із долученого до матеріалів справи відеозапису та інших доказів. Також повідомив, що зазначення у графі "опис установлених даних" протоколу ЕПР1 №361128 часу керування ОСОБА_1 транспротним засотом 13.06.2025 о "23:57" є нічим іншим як технічна помилка, що сталася через збій програми, чого він вчасно не помітив у темну пору доби.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, її захисника, працівника поліції та свідка, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази, суд дійшов до наступного висновку.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозиція ч. 4 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за дії, пов`язані з вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Відповідно до пунктів 2.10(є), 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки). Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за дії, пов`язані з порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Диспозиція ст. 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за дії, пов`язані з залишенням водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до пунктів 10.9, 2.10(а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб. У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Відповідно до ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні даних правопорушень доведена матеріалами справи, дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні, які відповідно до ст. 251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №361077, 361095, 361128 від 14.06.2025 року, складеними із дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та сумнівів у їх достовірності не виникає, в яких викладені обставини вчинення правопорушень; диском із відеозаписом вчинення даних адміністративних правопорушень, з якого зокрема вбачається, що водій ОСОБА_1 повідомила працівникам поліції, що вжила алкоголь після вчинення ДТП та на пропозицію поліцейських відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою спеціального технічного пристрою та в медичному закладі; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння в КП «Здолбунівська ЦМЛ» від 13.06.2025, з яких вбачається, що у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, від проходження огляду за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest та в медичному закладі ОСОБА_1 відмовивилася, які вона сама підписала й власноруч зазначила "Від проходження медичного огляду в медичному закладі відмовляюсь", тому сумнівів не викликають; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 14.06.2025 року, які підписані нею власноруч, у яких остання підтвердила, що отримвши стрес вона по місцю свого проживання вжила алкоголь після ДТП, про що повідомила працівників поліції; рапортом ЄО за № 4684 від 13.06.2025 року; схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 13.06.2025 о 21 год 55 хв, в м. Здолбунів по вул. Шкільна, 38; письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 від 13.06.2025, а також іншими матеріалами справи.

Зазначені вище докази є узгодженими між собою, містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.

Інших доказів та доводів, які б спростовували вищевказані дані та обставини про вчинені адміністративні правопорушення, при розгляді справи не встановлено.

Що стосується твердження сторони захисту про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 361128 не зазначено жодної ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , то суд звертає увагу, що протокол складено за дії, пов`язані з вживанням останньою після ДТП за її участю алкоголю, що й відображено у вказаному процесуальному документі. Тому відсутність у протоколі вказівки на ознаки алкогольного сп`яніння водія, на що звертає увагу захист, не може свідчити про його невідповідність вимогам ст. 256 КУпАП.

Доводи захисника про невідповідність суті події зазначеного у протоколі ЕПР1 №361128 часу керування ОСОБА_1 транспротним засотом 13.06.2025 о "23:57", не заслуговують на увагу, оскільки це є технічною помилкою, яка не впливає на точність і повноту зафіксованого перебігу подій 13.06.2025 року та 14.06.2025 року і не спростовує вини останньої у скоєному адміністративному правопорушенні.

Протокол підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень та заперечень, що також підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст. 254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст. 255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Твердження сторони захисту про те, що відеозапис є недопустимим доказом по справі, позаяк не вівся безперервно, є необґрунтованими, виходячи із такого.

Зміст відеозапису не викликає сумнівів щодо події адміністративного правопорушення, та перебігу обставин щодо відмови від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 . Порушень з боку поліцейських, які б тягли за собою визнання доказів недопустимими, суд не вбачає.

Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, оскільки ним зафіксовані реальні дані, які не носять суб`єктивного характеру та дозволяють відновити послідовність подій, що дійсно відбувались, не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду вказаної справи.

Крім цього, слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР, зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП. При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Версію ОСОБА_1 про те, що що алкоголь після ДТП вона не вживалам, суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за вчинене адміністративного правопорушення.

Також суд не бере до уваги пояснення свідка ОСОБА_2 , оскільки такі спростовуються зібраним по справі доказам, яким надано правову оцінку в ході розгляду справи. Крім того, суд враховує, що свідок ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 , та вважає такі пояснення, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Покликання адвоката Волошина І.В. про те, що поліцейськими порушено порядок огляду ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння, не заслуговує на увагу, є непереконливим і необґрунтованим, оскільки матеріали провадження не містять відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.

Інші доводи ОСОБА_1 та її захисника, які перевірені судом, не спростовують правильності встановлення фактичних обставин справи і зроблених судом висновків про кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч. 4 ст.130 КУпАП, а тому ці доводи не є підставою для закриття провадження за відсутністю події та складу правопорушення, як про це просить захист.

Окрім того, суд звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За таких обставин, зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП, тобто порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, ст. 122-4 КУпАП, тобто залишення водієм транспортного засобу місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний, ч. 4 ст. 130 КУпАП, тобто вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, а тому її слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на неї адміністративне стягнення.

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При обранні адміністративного стягнення, суд виходить з вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП, згідно якої, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

При накладенні стягнення, суд, враховує санкцію статті, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, майновий та сімейний стан, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, а тому, суд дійшов висновку, що до порушника слід застосувати стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, оскільки саме таке стягнення буде відповідати рівню суспільної небезпеки вчинених правопорушень, а також, буде достатнім для запобігання вчиненню ним нових правопорушень в майбутньому і необхідним для досягнення мети адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Сума прожиткового мінімуму на 2025 рік встановлена ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19.11.2024 № 4059-IX, і становить для працездатних осіб 3028,00 грн.

Отже, слід стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Керуючись статтями 9, 23, 33, 34, 36, 40-1, 122-4, 124, ч. 4 ст. 130, 245, 251, 252, 280, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 130, ст. 122-4, ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн. (тридцять чотири тисячі гривень 00 копійок), який стягнути в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000,00 грн (шістдесят вісім тисяч гривень 00 копійок) в дохід держави та витрати на облік зазначеного правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПУО): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN): UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційним судом.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Здолбунівський районний суд Рівненської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя І.А.Чорний