КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Справа № 752/6906/25
№ 33/824/3917/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Саліхова В.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва Коваль В.О. від 17 квітня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №827972, 03 березня 2025 року о 01 год. 50 хв. в м. Києві, наперехресті вул. Грінченка та Брожка, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродня блідість обличчя, поведінка що, поведінка що не відповідає обстановці, дуже розширені зіниці очей, які не реагують на світло. Водій відмовився проходити огляд на стан наркотичного сп'яніння у лікаря нарколога у встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 17 квітня 2025 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись з такою постановою суду, 05 червня 2025 року ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постановити та поновити його; скасувати постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 17 квітня 2025 року, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження мотивовано тим, що апелянт у розгляді справи не брав участь, про розгляд справи належним чином не повідомлявся, про прийняте рішення дізнався 21 травня 2025 року, про що свідчить відповідна заява в матеріалах справи, а тому вважає, що строки пропущені з поважних причин.

Перевіривши матеріали справи та доводи ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.

За змістом ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин. Поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження є обставини, що об`єктивно перешкоджали особі, яка має право на оскарження постанови, вчасно подати апеляційну скаргу.

Згідно зі сталою практикою Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974 256) (Aleksandr Shevchenkov. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukhv. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03).

З матеріалів справи вбачається, що 19 березня 2025 року до суду першої інстанції надійшли матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Оскаржувану постанову суддею Голосіївського районного суду міста Києва було винесено у судовому засіданні 17 квітня 2025 року, в якому ОСОБА_1 не брав участі, що підтверджується змістом оскаржуваної постанови.

Доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 був належно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи матеріали не містять.

21 травня 2025 року ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи та отримав копію постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 17 квітня 2025 року.

Отримавши 21 травня 2025 року копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не був позбавлений можливості звернутися з апеляційною скаргою у десятиденний строк, який припадає на 02 червня 2025 року, з урахуванням вихідних днів.

Разом з тим, ОСОБА_1 з апеляційною скаргою звернувся лише 05 червня 2025 року і обставини, які б свідчили про те, що він, був позбавлений можливості реалізувати своє право на апеляційне оскарження постанови, у відповідний строк, судом апеляційної інстанції не встановлено.

З огляду на викладене, враховуючи, що у клопотанні не наведено обставин, які свідчать про обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду з урахування дати отримання копії постанови, а також не надано будь-яких доказів про поважність причин пропуску такого строку, які б об`єктивно перешкоджали ОСОБА_1 оскаржити постанову в апеляційному порядку у строк, з урахуванням дати отримання копії оскаржуваної постанови, апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді від 17 квітня 2025 року.

Таким чином, ОСОБА_1 слід відмовити в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду міста Києва від 17 квітня 2025 року, а апеляційну скаргу відповідно до вимог ст. 294 КУпАП повернути особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду міста Києва від 17 квітня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 17 квітня 2025 року - повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду В.В. Саліхов