ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/3223/25

Номер провадження 3/495/1129/2025

01 липня 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Топалова А.Л., розглянувши матеріали, які надійшли від Південного регіонального управління НОМЕР_1 прикордонного загону відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) Державної прикордонної служби України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інспектора прикордонної служби 1-ї категорії - інструктора кінологічного відділення, відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " НОМЕР_1 прикордонного загону

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), суд

ВСТАНОВИВ:

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

04.05.2025 року складений протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №331198, згідно з яким ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення адмінправопорушення, передлбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП із таким формулюванням: 12.04.2025 року інспектором прикордонної служби 1-ї категорії інструктором кінологічного відділення відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (тип Б) штаб-сержантом ОСОБА_2 було отримано наказ на охорону державного кордону України, а саме: з 08:00 12.04.2025 по 08:00 13.04.2025 року в прикордонному наряді "Огляд транспорних засобів" організувати несення служби шяхом огляду транспортних засобів та вантажів з метою виявлення заборонених для перевезення через державний кордон речовин та виявлення викрадених автомобілів. В період несення служби близько 08:50 год. 13.04.2025 користувався особистим засобом мобільного зв`язку під час виконання завдань з охорони державного кордону, чим недбало поставився до виконання своїх службових обов`язків. Своїми діями порушив вимоги п.1 наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 05.03.2025 року № 607-АГ "Про використання особистих засобів мобільного зв`язку", яке виразилось в наявності особистого телефону при виконанні завдань у прикордонному наряді, чим вчинив правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, а сам: недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Адвокат Васильєв П.О., який представляє інтереси ОСОБА_1 , надав до суду клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу правопоршення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, яке мотивував відсутністю доказів, що протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №331198 складений уповноваженою особою, до того ж протокол складений через 22 дні після вчинення правопорушення, матеріали справи не містять копії будь-яких організаційно-розпорядчих документів про заборону користуватись мобільним телефоном, не долучено копію наказу про виконання ОСОБА_1 обов`язків військової служби у складі прикордонного наряду та висновку службового розслідування, яким встановлено вину ОСОБА_1 ,тощо.

У судовому засіданні ОСОБА_1 клопотання захисника ОСОБА_3 не підтримав, свою вину визнав. Пояснив, що у зв`язку із розлученням він самостійно виховує двох малолітніх доньок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які відповідно до рішення Болградського районного суду Одеської області від 13.10.2023 року перебувають на його самостійному вихованні та утриманні. У зв`язку із необхідністю підтримання постійного зв`язку із дітьми він мав при собі мобільний телефон під час несення служби в наряді по охороні державного кордону. Просив суворо не карати.

Відповідно до статті 251 Кодексу доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №331198 від 04.05.2025 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 .

Також до матеріалів справи долучено рішення Болградського районного суду Одеської області від 13.10.2023, яким розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Малолітніх дочок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , залишено проживати разом із батьком ОСОБА_1 , на його самостійному вихованні та утриманні.

У відповідності до статті 23 Кодексу метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом частини другої статті 33 Кодексу при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Оцінивши докази та матеріали, надавши правову оцінку встановленим обставинам, суд дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Разом з тим, згідно із статтею 22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому зазначена норма закону не містить будь-якого переліку умов або обставин, наявність яких дозволила би судити про малозначність правопорушення, а також застережень щодо неможливості її застосування до цього складу адміністративного правопорушення.

Одним із загальнолюдських вимірів права є пропорційність відповідальності вчиненому правопорушенню.

Принцип пропорційності спрямований на забезпечення у правовому регулюванні розумного балансу приватних і публічних інтересів, відповідно до якого цілі обмежень прав мають бути істотними, а засоби їх досягнення обґрунтованими і мінімально обтяжливими для осіб, чиї права обмежуються; дозволяє досягти розумного співвідношення між цілями державного впливу та засобами їх досягнення. Мета процесуальних дій має бути суспільно вагомою, для досягнення певної мети органи влади не можуть накладати на громадян зобов`язання, які перевищують установлені межі необхідності, а засіб досягнення суспільно вагомої мети має бути найменш обтяжливим для людини в конкретних умовах.

У рішенні від 25 січня 2012 р. № 3-рп/2012 (справа № 1-11/2012) Конституційний Суд України зазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип пропорційності, який у сфері соціального захисту означає, зокрема, що заходи, передбачені в нормативно-правових актах, повинні спрямовуватися на досягнення легітимної мети та мають бути співмірними з нею.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні "Ісмаїлов проти Росії" від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄКПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

На підставі викладеного, дотримуючись принципу законності, верховенства права, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, виходячи із засад гуманності, враховуючи характер і обставини скоєного правопорушення, беручи до уваги, що одним із загальнолюдських вимірів права є пропорційність відповідальності вчиненому правопорушенню, , суд вважає за можливе у даному випадку застосувати статтю 22 Кодексу - звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням, провадження у справі закрити.

На переконання суду, застосування такого заходу, як усне зауваження, буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної статтею 23 Кодексу мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до ст.284 КУпАП, при оголошенні усного зауваження, органом (посадовою особою), який уповноважений розглядати справу, виноситься постанова про закриття справи.

Керуючись статтями 22, 33, 172-20 ч.3, 280, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

постановила:

звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з його малозначністю та оголосити йому усне зауваження.

Провадження у справі 495/3223/25 закрити.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Анна ТОПАЛОВА