ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єдиний унікальний номер №943/703/25

Провадження №3/943/406/2025

04 липня 2025 року м. Буськ

Суддя Буського районного суду Львівської області Журибіда Б.М., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника ВП №2 Золочівського РВП ГУ НП України у Львівській областіпро притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, гр. України, місце праці не встановлено, жителя АДРЕСА_1

за ст. 130 ч.1, ст. 130 ч.1 КпАП України, -

встановив :

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 306283 від 20.04.2015 року, вбачається, що 20.04.2025 року о 14.30 год в м. Буську на площі Майдан Незалежності, 1, Золочівського району Львівської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки Мазда, н/з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та у медичному закладі, відмовився під відеозапис, чим порушив п. 2.5 ПДР України, що передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.

Крім того, 20.04.2025 року о 15.03 годна автодорозі О 140203 в с. Яблунівка Золочівського району Львівської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки Мазда, н/з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та у медичному закладі, відмовився під відеозапис, чим порушив п. 2.5 ПДР України, що передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП (протокол серії ЕПР1 № 306307 від 20.04.2025 року) Відповідальність за дане порушення передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Буського районного суду від 20.06.2025 року дані адмінматеріали об`єднані в одне провадження.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за вказаним у протоколі місцем його проживання. Забезпечив явку представника Скоробогатого М.В., який заперечив вину водія ОСОБА_1 у інкримінованому йому порушенні, мотивуючи тим, що поліцейськими проведено огляд водія з порушенням прав останнього, просив провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю в діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, про що подав письмове клопотання. В обґрунтування свого клопотання зазначив, що на відеозаписі чітко зафіксовано, що ОСОБА_1 на запитання працівника поліції повідомляє, що є військовослужбовцем, приїхав з зони ведення бойових дій, зафіксовано, що водій перебуває в формі. Тому за приписами ч.3 ст. 266-1 КУпАП міг бути підданий огляду тільки посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів відповідно до порядку, встановленого ч. 2-7 ст. 266-1 КУпАП. Цей установлений законом порядок працівниками поліції не був дотриманий.

Зважаючи на сповіщення водія про розгляд адміністративних матеріалів, такий скористався правом на залучення захисника у справі, судом вирішено провести розгляд справи у відсутності водія, що не суперечить правовим приписам ч.2 ст.268 КУпАП.

Вислухавши думку захисника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 КпАП України, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, по справам, які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. В даному випадку ст. 130 ч.1 КпАП України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно законодавства України.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п.2.5 «Правил дорожнього руху», водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 3 цієї статті у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Згідно з п. 7 Розділу І цієї Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується:

- протоколами про адміністративне правопорушення від 20.04.2025, яким зафіксовано обставини вчиненого правопорушення;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння до медичного закладу, в якому зазначено, що водій відмовився;

- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, на місці зупинки автомобіля, з відміткою, що водій відмовився;

- постановою (копія) серії Ена № 4544418 від 20.04.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, оскільки водій не подав сигнал світловим показчиком повороту відповідного напрямку, що слугувало причиною зупинки транспортного засобу;

- відеозаписом з нагрудних камер поліцейського, де зафіксовано, що працівником поліції озвучено ознаки алкогольного сп`яніння, запропоновано водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, неодноразово, на що водій відмовився. На 5 хвилині відеозапису водій запропонував поліцейським вирішити мирно дану ситуацію, вказав, що вчора випив з побратимом. Дану фразу озвучено водієм ОСОБА_1 на 5.16 хв та 7.15 хв відеозапису. Записом також чітко зафіксовано неодноразові пропозиції поліцейським водію пройти огляд на стан сп`яніння, та відмову водія пройти такий огляд, зокрема пропозиція пройти огляд на місці зупинки автомобіля за допомогою приладу Драгер, в подальшому в лікарні, на 7.50 хв водій відмовився.

Після цього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 ч.1 КУпАП. Також ОСОБА_1 працівником поліції було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу.

Доводи захисника ОСОБА_1 , адвоката Скоробогатого М.В. про те, що огляд водія на стан сп`яніння проведений із порушенням вимог чинного законодавства, оскільки останній є військовослужбовцем, був в форменному одязі, говорив про це працівникам поліції, огляд на стан сп`яніння проведений у порушення вимог ст. 266-1 КУпАП без присутності посадової особи, уповноваженої на те начальником Військової служби правопорядку ЗСУ, тому такий огляд є недійсним, не мають під собою правового підґрунтя, оскільки працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального приладу, на що водій відмовився без зазначення причин. Також водій відмовився проходити огляд і в медичному закладі. Отже ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду як на місці зупинки так і у медичному закладі.

Крім того, особа, яка виявила бажання пройти огляд у медичній установі, доставляється до такої установи у супроводі працівника поліції, а отже і з направленням на такий огляд відповідно до вимог п. 9 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у медичному закладі, тому не був доставлений працівником поліції до медичної установи, відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Направлення на огляд у медичному закладі надається не особисто особі, яка підлягає огляду, а медичному працівнику, який проводить означений огляд особи з ознаками алкогольного сп`яніння.

Щодо доводів захисника про те, що огляд на стан сп`яніння проведений у порушення вимог ст. 266-1 КУпАП без присутності посадової особи, уповноваженої на те начальником Військової служби правопорядку ЗСУ, тому такий огляд є недійсним, суддя не приймає їх до уваги з наступних підстав.

Стаття 266-1 КУпАП регламентує огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У порядку ст. 266 КУпАП оглядаються водії транспортних засобів при керуванні ними транспортними засобами з ознаками сп`яніння.

У порядку ст. 266-1 КУпАП оглядаються особи, які є військовозобов`язаними, резервістами під час проходження зборів, а також військовослужбовцями ЗСУ при виконанні своїх службових обов`язків. Натомість ОСОБА_1 керував власним транспортним засобом, і під час зупинки транспортного засобу не виконував службових обов`язків.

Військовослужбовці, крім іншого, є суб`єктами адміністративного правопорушення за ст. 172-20 КУпАП у разі виявлення у них ознак чи стану сп`яніння, та у вказаному випадку слід розмежовувати поняття суб`єкта правопорушення, а саме першочергово - особа, яка керує транспортним засобом спочатку визначається як водій (загальний суб`єкт), а при умові виконання ним ще й службових обов`язків, пов`язаних із проходженням служби в ЗСУ (керуючи транспортним засобом) як військовослужбовець (спеціальний суб`єкт).

У другому випадку, є доцільним вирішення питання про притягнення військовослужбовця до адміністративної відповідальності за ст. 172-20 КУпАП, та саме у цьому випадку, при огляді військовослужбовця на стан сп`яніння діють норми ст. 266-1 КУпАП. А тому в даному випадку положення ст.266-1 ч.3 КУпАП не підлягають застосуванню, огляд проводився працівником поліції відповідно до ст. 266 КУпАП.

Крім того, суд звертає увагу на те, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів. Таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, стягнення накладається в межах, установлених цим Кодексом. При накладенні стягнення враховуються характер правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При розгляді справи враховую характер вчиненого правопорушення, а саме вчинення правопорушення на транспорті, що за своєю природою носить досить високий рівень суспільної небезпеки, так як транспорт є підвищеним джерелом небезпеки, особу ОСОБА_1 , відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність винного, відсутність альтернативних стягнень, передбачених ст.130 ч.1 КУпАП. Приходжу до висновку, що ОСОБА_1 від проходження, відповідно до встановленого законом порядку, огляду на стан сп`яніння відмовився, що підтверджується дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Жодних порушень прав ОСОБА_1 , у тому числі і права на захист та справедливий суд, ні під час складання і оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, ні під час розгляду адміністративної справи судом, не встановлено.

Враховуючи викладене, беручи до уваги обставини справи, вважаю, що за вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 130 ч.1 та ст. 130 ч.1 КУпАП слід, з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП, застосувати до останнього адміністративне стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, яке є необхідне та достатнє для попередження нових правопорушень.

Крім того, в порядку ст. 40-1 КУпАП з правопорушника ОСОБА_1 , на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 605,60 гривень.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження даної постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у строк, встановлений статтею 307 КУпАП, стягнення накладається у подвійному розмірі відповідно до ст. 308 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 36, 38, 40-1, 276-280, 283, 307-308 КпАП України, суддя -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КпАП України та, із застосуванням ст. 36 КпАП України, та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

У задоволенні клопотання адвоката Скоробогатого Миколи Вікторовича, відмовити.

Відповідно до ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області.

Суддя Б. М. Журибіда