ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 602/189/25Головуючий у 1-й інстанції Холява Л.І.
Провадження № 33/817/298/25 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.5 ст.126 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2025 р. м.Тернопіль

Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Парубія М.М.,

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Лановецького районного суду Тернопільської області від 07 травня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Лановецького районного суду Тернопільської області від 07 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.

Як визнав суд, 17 лютого 2025 року о 01 годині 30 хвилин ОСОБА_1 , повторно протягом року, по вул. Грушевського, 1 в м. Ланівці Кременецького району Тернопільської області керував транспортним засобом марки ВАЗ 21130 д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керувати таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 а Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вважає, що, вирішуючи справу, суд першої інстанції виніс постанову незаконно, необґрунтовано, не вивчивши в повному обсязі матеріали адміністративного правопорушення, крім того її прийнято з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, що потягло за собою однобічне та неповне з`ясування усіх фактичних обставин справи, їх неналежне дослідження та ненадання їм належної оцінки, також місцевим судом проігноровано практику ЄСПЛ.

Апелянт вказує, що судом першої інстанції при розгляді адміністративних матеріалів було порушено право особи на доступ до правосуддя, яке виразилось у позбавлені можливості виступу та наданні своїх пояснень, доводів щодо протиправності дій поліцейських, так як рішення судом приймалось без участі ОСОБА_1 та його захисника.

Зазначає, що суд першої інстанції під час розгляду адміністративних матеріалів не був безсторонній та неупереджений, безпідставно відмовив та залишив без розгляду ряд клопотань сторони захисту, зокрема у проведенні безпосередньо у судовому засіданні дослідження письмових та електронних доказів; про зміну територіальної підсудності; про залучення в якості сторони обвинувачення прокурора; про допит свідків; про повернення протоколу про адміністративне правопорушення від 17.05.2025 на доопрацювання та дооформлення.

Звертає увагу, що в протоколі щодо ОСОБА_1 вказано, що власником транспортного засобу марки ВАЗ 21130 д.н.з. НОМЕР_1 , яким начебто керував ОСОБА_1 , був ОСОБА_2 , однак адміністративні матеріали не містять жодних доказів, що ОСОБА_3 являється власником, володільцем чи користувачем вищезгаданого автомобіля, тому висновки працівника поліції про те, що ОСОБА_3 передав ОСОБА_1 право керування даним транспортним засобом є безпідставні.

Посилається також і на те, що в салоні транспортного засобу ВАЗ 21130 д.н.з НОМЕР_1 , на момент зупинки, окрім ОСОБА_1 , знаходились ще троє осіб, які надали свої усні пояснення в ході спілкування з працівниками поліції, однак графі Протоколу жодних відомостей про осіб свідків події не зазначено, вказано, що не залучались, і більше того в матеріалах справи відсутні будь-які письмові пояснення цих очевидців події.

Вказує, що в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази того, що ОСОБА_1 на протязі останнього року вчинив повторність правопорушення за ст.126 КУпАП, а саме: відсутня належно посвідчена копія постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 в період з 17.04.2024 по 17.02.2025 за частинами 2-4 ст.126 КУпАП, які набрали законної сили і були чинними, а також відсутні довідки від правоохоронного органу про те, що із відомостями про вчинення ОСОБА_1 таких правопорушень останній ознайомлений.

Сторона захисту вважає, що відсутність таких належних і допустимих письмових документів вказують на безпідставність складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП відносно ОСОБА_1 , оскільки не доведено в належний спосіб про наявність в його діях ознак інкримінованого йому правопорушення.

Крім цього, вказує, що в матеріалах справи відсутні відомості про те, чи ОСОБА_1 дійсно був позбавлений права керування транспортними засобами, чи не отримував він взагалі посвідчення водія і не мав права керування транспортними засобами.

Зазначає, що в протоколі щодо ОСОБА_1 відсутні відомості коли і ким саме ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, вважає, що відсутність в протоколі таких відомостей вказує на недостатність обґрунтувань в пред`явленому ОСОБА_1 обвинуваченні за ч.5 ст.126 КУпАП.

Апелянт стверджує, що працівниками поліції було грубо порушено права ОСОБА_1 , йому не було роз`яснено його прав, проігноровано його клопотання щодо залучення захисника, чим порушено право на захист.

Враховуючи вищенаведене, апелянт просить скасувати постанову Лановецького районного суду Тернопільської області від 07 травня 2025 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.5 ст.126 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП або направити протокол про адміністративне правопорушення від 17.02.2025 разом із додатками та усіма адміністративними матеріалами повернути в ВП №1 (м. Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області на доопрацювання та дооформлення.

Також просить скасувати постанови Лановецького районного суду від 31.03.2025 та 07.05.2025, якими було відмовлено у зміні підсудності, відмовлено в об`єднанні в одне провадження адміністративних справ щодо ОСОБА_1 , відмовлено у клопотанні щодо залучення до справи прокурора, в якості сторони обвинувачення.

Одночасно просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Лановецького районного суду Тернопільської області від 07 травня 2025 року відносно ОСОБА_1 , мотивуючи тим, що він та його захисник не були присутні в судовому засіданні під час розгляд справи судом першої інстанції, а про оскаржувану постанову їм стало відомо лише 15 травня 2025 року.

Крім цього, просить викликати та допитати в якості свідка - інспектора ВП №1 м.Ланівці Кременецького РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 та повторно дослідити усі докази, наявні в матеріалах справи.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Парубія М.М., які підтримали подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просять скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до положень ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк, за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Рішення суду, яке оскаржується апелянтом, постановлено судом першої інстанції 07 травня 2025 року.

Останнім днем подачі апеляційної скарги є 17 травня 2025 року, який припав на вихідний день - суботу.

За загальним правилом, яке регламентовано приписами ст.120 КАС України, ст.115 КПК України, ст.245 ЦПК України і, на переконання суду, може бути застосовано у даному провадженні по аналогії права, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Судом встановлено, що апеляційна скарга на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 травня 2025 року подана 19 травня 2025 року, що стверджується відміткою на поштовому відправленні.

За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження апелянтом не пропущено і підстави для вирішення питання про його поновлення відсутні.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 №248994 від 17 лютого 2025 року, 17 лютого 2025 року о 01 годині 30 хвилин ОСОБА_1 , повторно протягом року, по вул. Грушевського, 1 в м. Ланівці Кременецького району Тернопільської області керував транспортним засобом марки ВАЗ 21130 д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керувати таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 а Правил дорожнього руху.

В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст. 254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується:

протоколом про адміністративне правопорушення від 17 лютого 2025 року серії ЕПР1 № 248994;

рапортом інспектора СРПП відділення поліції № 1 (м.Ланівці) Кременецького районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області від 21 лютого 2025 року;

копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №271192 від 26 липня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.126 та ч.5 ст.121 КУпАП;

копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №249002 від 17.02.2025, складеного відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП;

довідкою виданою відділенням поліції №1 (м.Ланівці) Кременецького районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області, з якої вбачається, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП є відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Так, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського зафіксовано, що працівниками поліції було виявлено факт керування ОСОБА_1 17 лютого 2025 о 01 год. 30 хв. в м. Ланівці, по вул. Грушевського, 1, транспортним засобом марки ВАЗ 21130, номерний знак НОМЕР_1 , який був зупинений працівниками патрульної поліції під час дії комендантської години. Після цього працівник поліції попросив пред`явити документи, які підтверджуються право на керування автомобілем, право власності на автомобіль, на що ОСОБА_5 повідомив, що він за кермом не сидів та в нього є документи, які підтверджують право користування даним автомобілем, а саме довіреність від власника, при цьому він заперечував виконання функції водія в зазначений в протоколі час та місце. На запитання поліцейського «хто керував автомобілем?», ОСОБА_5 та одна з пасажирів ВАЗ 21130 Дар`я відповіли, що «водієм був ОСОБА_6 , тобто ОСОБА_1 », а надалі під час спілкування з ОСОБА_1 працівниками поліції були виявлені у останнього явні ознаки алкогольного сп`яніння,

В подальшому, ОСОБА_1 відмовився пред`явити будь-який з документів, які посвідчують особу або підтверджують право керування автомобілем, у зв`язку з чим був затриманий та доставлений до відділення поліції, про що свідчить протокол про адміністративне затримання серії АЗ №163196. (а.с. 5)

Прибувши до відділу поліції, під час спілкування з ОСОБА_1 працівниками поліції було повторно зазначено, що у останнього явні ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим працівники поліції запропонували йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820, на що ОСОБА_1 погодився.

В подальшому, відеозаписом зафіксовано процедуру проходження ОСОБА_1 огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння та складання адміністративних матеріалів щодо нього, в тому числі і за ч.5 ст.126 КУпАП.

Стосовно доводів апелянта про те, що відеозапис, який знаходиться в матеріалах справи є не безперервним, то апеляційний суд зазначає, що для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою нагрудної відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне. Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів чи їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду

Також судом були допитані в якості свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_3 .

Вважаю правильним критичну оцінку суду першої інстанції наданих у судовому засіданні показань вищенаведених свідків, оскільки показання свідків наданих в судовому засіданні місцевого суду суперечать зафіксованим на відеозаписах обставинам справи, не підтверджуються іншими доказами.

Апеляційний суд погоджується з висновок місцевого суду, що оскільки вказані свідки є друзями особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, то вони можуть бути упередженими та зацікавленими у виправданні ОСОБА_1 та ухваленні судом рішення на його користь, тому доводи апелянта, що суд першої інстанції безпричинно критично оцінив показання ОСОБА_7 та ОСОБА_3 не заслуговують на увагу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 5 ст. 126 КУпАП необхідно встановити факт керування особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, і що таке керування є повторним протягом року.

Така кваліфікуюча ознака, як повторність, доводиться наявністю постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування транспортним засобом (ч.2 ст. 126 КУпАП), за яке протягом одного року її вже було піддано адміністративному стягненню.

На підтвердження цих обставин апеляційний суд звертає увагу на долучену до матеріалів справи постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №271192 від 26 липня 2024 року, відповідно до якої 26 липня 2024 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом спростовуються переглянутими відеозаписами із нагрудних камер поліцейських, та іншими доказами, наявними в матеріалах справи.

Такі доводи сторони захисту були предметом детального дослідження суду першої інстанції і отримали належну правову оцінку з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Зокрема, із матеріалів відеофіксації вбачається, що після зупинки транспортного засобу, водій ОСОБА_1 пересів на заднє сидіння автомобіля з метою уникнення відповідальності, однак в ході спілкування з пасажирами вищевказаного автомобіля, останні під запис на портативний нагрудний відео реєстратор повідомили, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем на момент зупинки працівниками поліції.

Дані обставини дають суду підстави вважати, що саме ОСОБА_1 був водієм вищезазначеного транспортного засобу.

З огляду на викладене, доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував є безпідставними і надуманими.

Таким чином, заперечення апелянтом факту керування транспортним засобом розцінюються апеляційним судом як обраний спосіб захисту з метою уникнення від відповідальності.

Таким чином, наявність зазначеної вище постанови серії ББА №271192 від 26 липня 2024 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності свідчить про те, що останній притягався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та в подальшому повторно протягом року вчинив порушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, висновок викладений у постанові Лановецького районного суду від 07 травня 2025 року про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, та підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що співробітниками поліції не були роз`яснені ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, в тому числі обмежено право на залучення захисника, апеляційний суд критично оцінює, оскільки з відеозапису вбачається, що працівники поліції пояснили, що на ОСОБА_1 буде складено постанову за ст. 126 КУпАП, оскільки у нього при собі не має реєстраційних документів на транспортний засіб та посвідчення на право керування транспортним засобом, роз`яснили ОСОБА_1 права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, право на адвоката, в тому числі працівник поліції здійснив повідомлення шляхом телефонного дзвінка в центр з надання безоплатної правничої допомоги у зв`язку із адміністративним затриманням ОСОБА_1 .

Не відповідають дійсності доводи ОСОБА_1 про те, що суд розглянув справу без його участі.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_1 , як і його захисник приймали участь у розгляді справи, зокрема в судовому засіданні 14 квітня 2025 р., в якому ОСОБА_1 надав свої пояснення, були допитані свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , а також виступив його захисник адвокат Парубій М.М. В судове засідання, призначене на 07 травня 2025 року, ОСОБА_1 та його захисник Парубій М.М., які належним чином повідомлялися про розгляд справи, не з`явилися, що не перешкоджало суду продовжити судовий розгляд.

Доводи апелянта про те, що судом не було розглянуто поданих стороною захисту клопотань є безпідставними, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, постановою Лановецького районного суду від 02 квітня 2025 року у задоволені клопотання ОСОБА_1 про зміну територіальної підсудності справи відмовлено; постановою від 06 травня 2025 відмовлено у задоволені заяви про відвід головуючої судді, постановою від 07 травня 2025 року відмовлено у об`єднанні в одне провадження адміністративних справ щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП та за ч.5 ст.126 КУпАП.

Більше того, той факт, що апелянт не погоджується із судовими рішенням, якими йому відмовлено у задоволенні ряду його клопотань, не є самостійною підставою для скасування по суті правильної постанови суду.

Що стосується доводів апелянта про необхідність участі у провадженні "сторони обвинувачення", то апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до ст.7 КУпАП, яким регламентовано порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, участь прокурора під час розгляду справ про адміністративні правопорушення передбачена лише у випадках, коли прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про направлення матеріалів адміністративної справи на дооформлення у відділ поліції, оскільки підстави для прийняття такого процесуального рішення відсутні.

Суд констатує, що виходячи зі змісту апеляційної скарги, доводи щодо незаконності постанови місцевого суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП базуються фактично на суб`єктивній оцінці апелянтом норм права, якими регламентується порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться виключно до незгоди апелянта з оскаржуваною постановою.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону. Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

За таких обставин, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП. А отже відсутні підстави для закриття провадження у справі, як на тому вказано в апеляційній скарзі.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП, відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Підстав для закриття провадження у справі у зв`язку із спливом строку притягнення особи до адміністративної відповідальності, про що ставать питання апелянт, суд не вбачає, оскільки адміністративне стягнення на нього накладено судом першої інстанції в межах строку, визначеного ст.38 КУпАП.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Лановецького районного суду Тернопільської області від 07 травня 2025 р. відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної Лановецького районного суду Тернопільської області від 07 травня 2025 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя