справа № 631/744/25
провадження № 3/631/408/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2025 року селище Нова Водолага

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Мащенко Світлана Василівна, розглянувши в залі судових засідань № 1 приміщення суду матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки селища міського типу Нова Водолага

Нововодолазького району Харківської області, громадянки України (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Нововодолазьким РС ГУДМС України в Харківській області 11.11.2016 року),

реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_2 ,

незаміжньої, безробітної, яка має на утримані неповнолітню дитину

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

зареєстрована та фактично проживає за адресом:

АДРЕСА_1 ;

за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

27.06.2025 року о 16 годині 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 ,- ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство психологічного характеру по відношенні до матері ОСОБА_3 у присутності своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , чим завдала психологічних страждань та головного болю, висловлювалась на підвищених тонах та нецензурною лайкою, тобто вчинила правопорушення, передбачене частиною 2 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Правопорушниця ОСОБА_1 до судді не з`явилась, хоча про час та місце розгляду справи сповіщена своєчасно та належним чином, про причини своє неявки не повідомила, заяви про відкладання розгляду справи не надавала.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі статті 6 Конвенції, оскільки здійснення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року (заява № 28249/95), в якому зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року (заява №3236/03) вказує, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Положеннями статті 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено п`ятнадцятиденний строк розгляду справ про адміністративні правопорушення, при цьому частина 6 статті 38 вищевказаного нормативно-правового акту визначає кінцевий строк притягнення до адміністративної відповідальності, який становить один рік з дня вчинення правопорушення.

Таким чином, суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки затягування розгляду справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Тим більше, що стаття 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Наявними матеріалами справи про адміністративне правопорушення вина ОСОБА_1 повністю доведена.

Так, відповідно до приписів статті 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, даними Протоколу про адміністративне правопорушення (серії ВАД № 698018), складеного 27.06.2025 року поліцейським СРПП відділення поліції № 3 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області старшим сержантом поліції Щербиною О. М., підтверджуються обставини, місце та час вчинення правопорушення (а. с. 2).

З копії рапорту старшого інспектора - чергового ЧЧ відділення поліції № 3 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітана поліції Полтавського І., зареєстрованого 27.06.2025 року під № 3141 в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку), вбачається, що ним останній доповів заступникові начальника відділення капітану поліції Сосюрці Володимиру про те, що 27.06.2025 року о 16 годині 13 хвилини зі служби 102 надійшло повідомлення сусідки, яка повідомила, що її дочка чинить психологічне, фізичне насильство (а. с. 3).

Згідно з рапортом поліцейського СРПП ВП № 3 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області старшого сержанта поліції Щербини О., поданого 28.06.2025 року на ім`я тимчасово виконуючого обов`язки начальника відділення поліції № 3 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітана поліції Сосюрки Володимира, ним 27.06.2025 року спільно зі старшим сержантом поліції Пугачовим Є. О. здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_1 . По приїзду за вище вказаною адресою опитано учасників події, та підтверджено факт домашнього насильства психологічного характеру ОСОБА_1 по відношенні до своєї матері ОСОБА_4 у присутності неповнолітньої доньки ОСОБА_1 . Стосовно кривдника складено протоколи про адміністративне (а. с. 4).

Відповідно до копії протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується), складений 27.06.2025 року поліцейським СРПП старшим сержантом поліції Пугачовим Є., ОСОБА_5 , попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину згідно зі статтею 383 Кримінального кодексу України, зробила заяву, в якій зазначила, що 27.06.2025 року близько 06 години 00 хвилин за адресом АДРЕСА_1 , її донька ОСОБА_1 вчинила відносно неї та онуки ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме: кидалась до неї в бійку, погрожувала фізичною розправою, висловлювалась в її бік нецензурною лайкою, тим самим спричинила їй та онуці душевного болю, внаслідок чого у неї розболілась голова (а. с. 5).

З письмових пояснень ОСОБА_5 від 27.06.2025 року, вбачається, що вона проживає разом з донькою ОСОБА_1 та онукою ОСОБА_2 за адресом: АДРЕСА_2 ,- та цього дня о 06 годині та на протязі дня її донька, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за адресою: АДРЕСА_1 , - вчинила відносно неї домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме: перебуваючи під дією алкоголю, веде себе неадекватно та агресивно, на зауваження не реагує, кидається в бійку, погрожує фізичною розправою, висловлюється нецензурною лайкою в її бік в присутності своєї малолітньої дитини, в ході чого спричинила біль в області голови. Дана подія відбувалась в її будинку (а. с. 6).

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 від 27.06.2025 року, вона проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 та бабусею ОСОБА_5 за адресом: АДРЕСА_1 ,- та в цей день її матір перебувала в стані алкогольного сп`яніння, вела себе зухвало та агресивно відносно неї та бабусі, погрожувала бабусі фізичною розправою, висловлювалась в її бік нецензурною лайкою, спричинивши цим душевного болю (а. с. 7).

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 27.06.2025 року, вона проживає разом із матір`ю ОСОБА_5 та донькою ОСОБА_2 за адресом: АДРЕСА_1 ,- й у цей день вона повернулась додому у нетверезому стані, на фоні чого у неї з матір`ю виник конфлікт, в ході якого вона висловлювалась у бік матері та доньки нецензурною лайкою та спілкувалась з ними на підвищених тонах, вимагала у матері гроші на спиртні напої. У цей час донька ОСОБА_2 знаходилась у своїй кімнати та все це слухала. Вона не заспокоювалась, а тому матір вийшла з будинку, а через деякий час вона увійшла до будинку разом із працівниками поліції (а. с. 8).

З форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, складеної 27.06.2025 року поліцейським СРПП відділення поліції № 3 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області старшим сержантом поліції Щербиною О. М., відносно постраждалої від домашнього насильства ОСОБА_5 , від кривдниці ОСОБА_1 , вбачається факт винесення термінового заборонного припису (серії АА № 249349 від 27.06.2025 року), та з відповідей впливає наявність середнього рівня небезпеки для постраждалої від домашнього насильства особи (а. с. 13, 16).

Свідоцтвом про народження (серії НОМЕР_3 ), виданого повторно 09.10.2024 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області, підтверджено, що ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 31.08.2010 року в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 102, та її батьками зазначені громадяни України: ОСОБА_6 та ОСОБА_1 (а. с. 12).

Частина 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до частини 2 вказаної статті діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи є адміністративно караним.

Отже, оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, вважаю факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведеним, а тому вона підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , суддею не встановлено.

Крім того, майнової шкоди проступком не заподіяно.

При накладенні стягнення за адміністративне правопорушення, суддя враховує характер вчинення правопорушення, ступень вини, майновий стан, особу правопорушника, а також відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність винної, й вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в виді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 30 х 17 гривень = 510,00 гривень.

Визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладаючи на неї адміністративне стягнення у виді штрафу, слід вирішити питання про стягнення з неї й судового збору.

Так, відповідно до вимог статті 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. При цьому розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Таким законом, що встановлює правові засади справляння судового збору, є Закон України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 року (із змінами та доповненнями), частина 1 та пункт 5 частини 2 статті 4 якого передбачають, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у сумі, яка дорівнює 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому він справляється.

Пунктом 9 частини 1 статті 40 Бюджетного кодексу України № 2456-VІ від 08.07.2010 року (із змінами та доповненнями) визначено, що розмір прожиткового мінімуму на відповідний бюджетний період у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для основних соціальних і демографічних груп населення визначається Законом про Державний бюджет України.

Відповідно до приписів абзацу 3 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» № 4059-IX від 19.11.24 року, з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб встановлений в сумі 3028,00 гривень.

Таким чином, у зв`язку із накладенням на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, з неї слід стягнути й судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 гривень, із розрахунку: 0,2 х 3028,00 гривень = 605,60 гривень.

Приймаючи постанову, суддя також вважає за необхідне зазначити, що пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади (на цей час Берестинський район та місто Берестин відповідно) та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Пунктом 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» вищезазначеного Закону на законодавчому рівні унормовано, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до цього, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, воєнний стан на території України не припинений та не скасований, а тому справа перебувала на розгляді належного суду.

На підставі викладеного, діючи в точній відповідності із законом, з метою зміцнення законності, виховання особи, яка вчинила це адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, керуючись статтею 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями); статтею 17 і пунктами 3 та 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями); Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів»; пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року; статтею 40 Бюджетного кодексу України № 2456-VІ від 08.07.2010 року (із змінами та доповненнями); статтею 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 року (із змінами та доповненнями); абзацом 3 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» № 4059-IX від 19.11.2024 року, і частиною 5 статті 7, статтями 23, 27, 33 - 35, 38, 40-1, частиною 2 статті 173-2, статтями 245, 246, 249, 251, 252, частиною 2 статті 268, частиною 2 статті 277, статтями 280, 283 285, частиною 2 статті 287 та статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення № 8073-Х від 07.12.1984 року (із змінами та доповненнями),-

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного проступку, передбаченого частиною 2 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 510,00 гривень (п`ятсот десять гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до відповідальності, її законним представником, захисником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова про накладення адміністративного стягнення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами, звертається до виконання протягом трьох місяців і підлягає виконанню з моменту її винесення, за виключенням випадків, прямо передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Постанову винесено, оформлено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в одному примірнику.

Суддя С. В. Мащенко