Справа № 509/3199/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2025 року смт. Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді Гандзій Д.М.

при секретарі Задеряка Г.М.

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

потерпілої ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь, адміністративні матеріали, які надійшли від ВП № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонера, проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , на протязі року не притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ :

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 707852 від 12.06.2025 року вбачається, що 05.05.2025 року, о 10:20 год., ОСОБА_1 , знаходячись в приміщенні робочого кабінету завідувача Одеського відділу надання безоплатної правничої допомоги ПМЦНБПД за адресою: Одеська область, Одеський район, с.-ще Овідіополь, вул. Т. Шевченка, 169, каб. 311 потерпілої ОСОБА_2 , вчинив відносно останньої, яка є його невісткою домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, виражаючись на адресу потерпілої ОСОБА_2 грубою нецензурною лайкою, погрожуючи при цьому останній фізичною розправою, тим самим вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 ч. 1 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину, передбачену ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не визнав, стверджуючи, що ніяким чином не ображав свою невістку (потерпілу) ОСОБА_2 та ніяких погроз фізичного характеру та нецензурної лайки на її адресу не висловлював, а 05.05.2025 р. о 10:20 год. прийшов до завідувача Одеського відділу надання безоплатної правничої допомоги ПМЦНБПД за адресою: Одеська область, Одеський район, с.-ще Овідіополь, вул. Т. Шевченка, 169, каб. 311 ОСОБА_2 , яка є його невісткою по допомогу у складанні процесуальних документів. Однак, почув від останньої відмову у наданні правничої допомоги та лайку на свою адресу прибратися звідси. Після чого, 06.05.2025 р. зателефонував на «гарячу лінію» Контактного Центру системи безоплатної правничої допомоги ), подавши скаргу на потерпілу ОСОБА_2 , повідомивши про неналежну правничу допомогу адвокатом Бодюл А.І., яка категорично відмовилась надати йому правничу допомогу.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні повністю підтримала обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 707852 від 12.06.2025 р., показавши суду, що 05.05.2025 р. о 10:20 год., ОСОБА_1 , знаходячись в приміщенні її робочого кабінету - завідувача Одеського відділу надання безоплатної правничої допомоги ПМЦНБПД за адресою: Одеська область, Одеський район, с.-ще Овідіополь, вул. Т. Шевченка, 169, каб. 311, правопорушник ОСОБА_1 , з яким у них склались вкрай негативні неприязні сімейні відносини через його агресію та неадекватну поведінку до їхньої сім?ї, почав на неї кричати, стукав по столу кулаком, від чого вона злякалась, так як була одна в кабінеті та вибігла з приміщення кабінету в коридор. Наступного дня вона дізналась, що ОСОБА_1 зателефонував на «гарячу лінію» Контактного Центру системи безоплатної правничої допомоги ), подавши на неї скаргу за неналежне ставлення до нього, як до людини, яка потребує фахової юридичної допомоги, розмова про що була записана працівником «гарячої лінії», як записується будь-яка розмова з працівником «гарячої лінії», яка була надана їй 13.05.2025 р., а саме 2 аудіо-файли з записом розмови юриста «гарячої лінії» з ОСОБА_1 , який у розмові ображає її як людину, називаючи «гадиною», «звірем» та «ізвергом», а в кінці розмови погрожує на її адресу «я її костилем вдарю по голові і вб?ю…!». Протиправна поведінка ОСОБА_1 носить систематичний характер, адже коєний його візит до Одеського відділу надання безоплатної правничої допомоги ПМЦНБПД відбувається зі скандалами та образами на її адресу з боку ОСОБА_1 , який, провокуючи її на скандал, погрожує їй втратою роботи. Після висловлених погроз ОСОБА_1 на її адресу, вона побоюється приходити на роботу, чекаючи чергового візиту ОСОБА_1 , так як працює одна в кабінеті.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши адміністративні матеріали та аудіо-файли записів розмов ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП.

Відповідно до ст. 173-2 ч. 2 КУпАП, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, - тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне порушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, містить в собі фактичні данні про обставини правопорушення, і відповідно є одним з доказів по справі, у зв`язку з чим, судом, при вирішенні справи про адміністративне правопорушення, протокол оцінюється нарівні з іншими доказами по справі, перед якими, він не має переваги, та відповідно на підставі оцінки всіх доказів по справі, судом приймається відповідне рішення.

Стаття 252 КУпАП передбачає орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 254 КУпАП визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення, складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Частиною 1 статті 256 КУпАП передбачено у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються : дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до відповідальності та інше.

Згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року, під домашнім насильством слід вважати будь-які діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

При цьому, психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи, а фізичне насильство є формою домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Водночас, фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

В Постанові ККС ВС від 25 лютого 2021 року у справі № 583/3295/19 (провадження № 51 6189км20) міститься висновок про те, що закінченим домашнє насильство вважається з моменту вчинення хоча б однієї із трьох форм насильства (фізичного, психологічного чи економічного) втретє, у результаті чого настав хоча б один із вказаних в законі наслідків.

У відповідності до ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється в тому числі і на осіб, які спільно проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою.

Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

У п. «b» ст. 3 Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (далі Стамбульська конвенція) визначає домашнє насильство як всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Суд зауважує, що домашнє насильство майже ніколи не становить собою окремий епізод, а зазвичай охоплює кумулятивне та взаємопов`язане фізичне, психологічне, сексуальне, емоційне, вербальне та фінансове насильство щодо близького члена сім`ї чи партнера, наслідки якого виходять за межі обставин окремого епізоду. Повторення послідовних епізодів насильства в особистих стосунках становить собою особливий контекст і динаміку домашнього насильства. Воно становить собою триваюче правопорушення, що характеризується продовжуваним зразком поведінки, в якому кожен окремий інцидент є цеглиною більш загального зразку поведінки.

Для доведення систематичності домашнього насильства важливими є сам факт і обставини вчинення окремих його епізодів. Правові наслідки, які настали чи не настали для кривдника за цими окремими епізодами, а також час, коли такі наслідки настали, не є обставинами, які можуть впливати на доведеність цих епізодів.

Мета адміністративного покарання і інших адміністративних заходів держави полягає в негайному реагуванні на окремий випадок домашнього насильства, який сам по собі не становить кримінального правопорушення, з метою своєчасно та ефективно запобігти подальшій ескалації насильства та захистити жертву.

Домашнє насильство може доводитися будь-якими доказами, допустимими у кримінальному провадженні, і закон не містить вимоги доведення його спеціально визначеними засобами доказування. Серед іншого, суд може прийняти до уваги адміністративні протоколи поліції, обмежувальні приписи, рішення суду в справі про адміністративне правопорушення, які оцінюються ним у сукупності з іншими доказами, наданими сторонами.

У постанові ККС ВС від 14 червня 2022 року у справі № 585/3184/20 (провадження № 51-5266км21) міститься висновок про те, що попереднє притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за умови подальшої повторюваності вчинення протиправних дій щодо певної потерпілої особи чи осіб і настання конкретних наслідків, які визначені законодавцем як більш тяжкі, ніж ті, що зазначені в законодавстві України про адміністративні правопорушення, не свідчить про подвійне притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а підтверджує систематичність дій винуватої особи.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Вина правопорушника ОСОБА_1 підтверджується адміністративним протоколом серії ВАД № 707852 від 12.06.2025 року, рапортом робітника поліції про отримання звернення ОСОБА_2 щодо погроз вбивством (фізичною розправою) з боку ОСОБА_1 на її адресу, реєстраційною карткою звернення ОСОБА_1 до Контактного центру системи Безоплатної правничої допомоги на телефонний номер НОМЕР_1 , заявою потерпілої ОСОБА_2 на внесення даних до ЄРДР, формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 щодо протиправної поведінки ОСОБА_1 , які вона повністю підтвердила в судовому засіданні, а також, 2 аудіо-файлами з записом розмови юриста «гарячої лінії» з правопорушником ОСОБА_1 , який у розмові ображає потерпілу ОСОБА_2 , називаючи її «гадиною», «звірем» та «ізвергом», а в кінці розмови погрожує на її адресу «я її костилем вдарю по голові і вб?ю…!».

В судовому засіданні, правопорушник ОСОБА_1 , погоджувався з тим, що на 2-х аудіо-файлах його розмови з юристом «гарячої лінії» системи Безоплатної правничої допомоги 06.05.2025 р. звучить його голос і він дійсно звертався зі скаргою на адвоката Одеського відділу надання безоплатної правничої допомоги ПМЦНБПД за адресою: Одеська область, Одеський район, с.-ще Овідіополь, вул. Т. Шевченка, 169, каб. 311 потерпілої ОСОБА_2 . Однак, коли у записаній розмові від став називати потерпілу ОСОБА_2 «гадиною», «звірем» та «ізвергом», а в кінці розмови погрожує на її адресу «я її костилем вдарю по голові і вб?ю…!» - правопорушник ОСОБА_1 заявив суду про підробку його голосу і монтаж аудіо-запису з метою очорнити його та таких фраз він ніколи не говорив і не погрожував вбивством ОСОБА_2 .

Суд, зберігаючи об?єктивність при розгляді вказаних матеріалів вважає вказані 2 аудіо-файли належними доказами по справі та бере їх до уваги, покладаючи їх в основу постанови суду, вважаючи вказані докази достовірними і такими, що збігаються з вищенаведеними доказами по справі.

Стаття 3 Конвенції втілює в собі один з найбільш основоположних принципів демократичного суспільства. Вона категорично забороняє будь-яке катування або нелюдське чи таке, що принижує гідність, поводження, незважаючи на обставини поведінки жертви (див., серед інших прикладів, рішення у справі «Лабіта проти Італії» (Labita v. Italy) [ВП], заява № 26772/95, п. 119, ECHR 2000-IV).

Таким чином, суд вважає, що своїми протиправними діями ОСОБА_1 вчинив дії, що призвели до завдання шкоди фізичному та психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_1 , а тому в його діях мається подія та склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП.

Згідно положень ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, його підвищену суспільну небезпеку, особу правопорушника, стан його здоров`я та ступінь його вини.

В той же час, обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 судом не вбачається.

При призначенні виду адміністративного стягнення ОСОБА_1 в межах санкції ст. 173-2 ч. 1 КУпАП суд, дотримуючись принципу диспозитивності та співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини в скоєнні правопорушення, відсутність пом?якшуючих відповідальність обставин та відношення до скоєного (повне невизнання своєї вини), вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу.

При цьому суд вважає, що застосування даного виду адміністративного стягнення буде достатньою та необхідною мірою відповідальності для виховання ОСОБА_1 , який вчинив дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 33,40-1,173-2 ч. 1,283-285 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

1. ОСОБА_1 (ІПН : НОМЕР_2 ) - визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 грн. ;

2.Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН : НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Повний текст постанови суду виготовлений та підписаний 07.07.2025 р.

Суддя Гандзій Д.М.