ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/4949/25 Головуючий суддя І інстанції Смирнов В. А.
Провадження № 33/818/1046/25 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

адвоката Антонова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Антонова О.В. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Харкова від 14 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

Накладено на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 адміністративне стягнення у виді у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 ( три) місяці.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Постановою встановлено, що 09 березня 2025 року о 22 год. 44 хв в м.Харків, узвіз Бурсацький, 4 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ Славута, державний номерний знак НОМЕР_2 , відносно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом Постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом, ВП №73265822 від 07 червня 2024 року, за що передбачена відповідальність ч.3 ст. 126 КУпАП України.

Не погодившись з судовим рішенням захисником ОСОБА_2 було подано апеляційну скаргу. В обґрунтування апеляційних доводів посилався на те, що суд не врахував усі обставини у справі, які підлягали з`ясуванню. Зокрема, на думку апелянта, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністраивного правопорушення, який ставиться йому у провину, оскільки матеріали справи не містять відомостей щодо обізнаності ОСОБА_1 про обмеження його у праві керування транспортними засобами.

В судове засідання для розгляду апеляційної скарги з`явився захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Антонов О.В., який повідомив про обізнаність ОСОБА_3 про місце, день та час апеляційного розгляду, а також про узгодженість позиції сторони захисту у цій справі.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за можливе провадити апеляційний розгляд за відсутності належно повідомленої особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Апеляційний розгляд належить провадити в межах поданої апеляційної скарги зважаючи на пояснення захисника. який особисто приймає участь у апеляційному розгляді в судовому засіданні.

В судовому засіданні захисник підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити. В обгрунтування своїх апеляційних доводів посилався на аналогічні, зазначеним в апеляційній скарзі, обставини

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 .

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на відомості протоколу про адміністративне правопорушення; відомості постанови державного виконавця; відомості рапорту поліцейського, долучених до матеріалів цієї справи.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 1) вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем будучи обмеженим в праві керування відповідно до постанови ВП№73265822 від 07.06.2024.

Також з відомостей цього протоколу вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений із змістом цього протоколу, про що свідчать його власноручні підписи у цьому протоколі. Будь -який заперечень з приводу зазначених у протоколі обставин, водій у протоколі не зазначив.

Належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 та його захисником не оскаржувалися, тобто сторона захисту не зверталася із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва із питанням ініціювання проведення службової перевірки щодо неправомірних дій працівників поліції під час складення ними протоколу, не зверталися із позовом до суду в порядку КАСУ щодо дій працівників поліції, а також не зверталися із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг сторони захисту щодо дій працівників поліції під час складення ними протоколу стосовно нього, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі відповідають дійсності та заслуговують на увагу.

Поряд з цим, відповідно до відомостей рапорту працівника поліції (арк. 6), 09.03.2025 був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , який не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено». Під час проведення процесуальних дій було встановлено наявність обмеження водія у праві керування транспортними засобами відповідно до постанови Шевченківського ВДВС в м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції ВП73265822 від 07.06.2024.

Враховуючи відсутність будь-яких скарг сторони захисту на дії працівників поліції, а також відсутність будь-яких рішень компетентних органів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості зафіксовані у рапорті відповідають дійсності та заслуговують на увагу.

Поряд з цим, в матеріалах справи міститься відеозапис події за участю ОСОБА_1 (арк. 3).

З відомостей цього відеозапису об`єктивно вбачається, що працівники поліції рух транспортного засобу в темний час доби провадили процесуальні дії щодо ОСОБА_1 . Зокрема, поліцейськими за допомогою електронних систем було встановлено наявність обмеження у праві користування Транспортними засобами щодо ОСОБА_1 . Під час отримання відомостей у цій справі ОСОБА_1 неодноразово зазначав працівникам поліції про те, що кожного місяця з нього списуються грошові кошти на утримання аліментів в розмірі 1300 грн. Це він пояснює діями колишньої дружини, за позовом якої з нього стягуються аліменти на підставі судового рішення.

Крім того в матеріалах цієї справи міститься копія постанови ВП № 73265822 від 07.06.2024 якою встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами. Інших постанов або копій судових рішень, якими б було скасовано обмеження у праві керування транспортними засобами, встановлене постановою ВП№73265822 матеріали справи не містять.

Таким, чином зазначені відомості у їх сукупності дають підстав сторонньому спостерігачу стверджувати, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом за вказаних у протоколі обставинах, будучи обмеженим у праві керування транспортними засобами.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність у цій справі складу адміністративного правопорушення у зв`язку з необізнаністю ОСОБА_1 про накладення на нього обмеження у праві керування транспортними засобами належить зазначити наступне.

Відомостями копії постанови Шевченківського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ВП№73265822 накладено обмеження на ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №953/15421/21 від 06.09.2023. Відомостей щодо оскарження цієї постанови в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» матеріали цієї справи не містять. Не надано таких відомостей і суду апеляційної інстанції. Водночас, з відомостей копії відповіді на адвокатський запит, підписаної начальником Шевченківського ВДВС у м. Харкові вбачається що надати підтвердження факту направлення постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами немає можливості. Разом з тим, в додаток вказаної відповіді на адресу захисника зокрема були направлені копія постанови АСВП №73265822 від 10.11.2023 про відкриття виконавчого провадження, а також копію списку від 21.11.2023 згрупованих рекомендованих відправлень, які вочевидь можуть мати відомості які мають значення для повного та всебічного розгляду цієї справи, однак не були з невідомих причин долучені захисником до поданої апеляційної скарги з метою доведення переконливості своїх апеляційних доводів.

Крім того з матеріалів відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 будучи зупиненим працівниками поліції під час отримання ними відомостей та складання матеріалів про адміністративне правопорушення, зазначав, що обізнаний про наявність судового рішення у справі про стягнення аліментів за позовом колишньої дружини, що спростовує доводи апеляційної скарги про необізнаність ОСОБА_1 щодо заборгованості зі сплати аліментів.

За таких обставин доводи апеляційної скарги належить вважати необгрунтованими, суб`єктивними та розцінювати їх, як обраний спосіб захисту ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги щодо порушення прав ОСОБА_1 судом першої інстанції у зв`язку із розглядом справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є необґрунтованими у зв`язку із наступним.

Згідно вимог ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини, ратифікованою Законом № 475/97-ВР від 17.07.97 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Крім того конвенція встановлює право кожного на доступ до справедливого та безстороннього правосуддя. Однак таке право не є абсолютним, та може бути обмеженим з об`єктивних підстав, визначених законом з обов`язковим врахуванням принципу розумності строків для розгляду справи.

У справі «N.B. проти України» Суд зазначив, що «розумність тривалості розгляду справи має визначатися в світлі обставин справи, а також з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, важливість предмета розгляду для заявника» («N.B. проти України», 3 квітня 2008 року, §40).

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо неї, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частинах дев`ятій і десятій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді). Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - восьмій цієї статті.

Також слід зазначити, що наведені вище положення ст. 268 та ст. 294 КУпАП не містять заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 126 КУпАП, у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

У правових висновках постанови від 12.12.2024 №990SCGC/20/24 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та своєчасного (без невиправданих зволікань) розгляду і вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд зазначеної справи неодноразово відкладався, про місце, день та час останнього судового засідання сторона захисту була повідомлена належним чином та до початку судового засідання надала клопотання про відкладення судового засідання.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції враховує, що сторона захисту скористалась своїм процесуальним правом та звернулась з апеляційною скаргою в порядку, встановленому ст. 294 КУпАП з наданням відповідних апеляційних доводів. Разом з тим, сторона захисту була представлена в судовому засіданні під час апеляційного перегляду вказаної скарги, оскільки участь в суді апеляційної інстанції приймав захисник Антонова О.В., який надавав пояснення на підтримку поданої апеляційної скарги.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає права ОСОБА_1 , передбачені ст. 6 Конвенції та ст. 268 КУпАП у цій справі дотриманими, а доводи апеляційної скарги в цій частині суб`єктивними, які належить розцінювати як спосіб захисту особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо притягнення ОСОБА_1 за ч.3 ст.126 КУпАП до відповідальності, а тому його посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Антонова О.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Харкова від 14 травня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков