Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/416/25 Головуючий у суді І-ї інстанції Антипова І. Л.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Іванов Д. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2025 року м. Кропивницький

Суддя Кропивницького апеляційного суду Іванов Д.Л., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Бабкова О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку апеляційного перегляду адміністративну справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Бабкова О.О. на постанову Фортечного районного суду м. Кропивницького від 19 травня 2025 року в справі про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

яка проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 поставлено за провину порушення вимог п. 2.9 а) ПДР України, яке виразилось у тому, що 19.01.2025 року о 01 год. 34 хв. ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Audi Q5», реєстраційний номер НОМЕР_1 по провулку Василівському, 14 у м. Кропивницькому у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатами проведеного на місці зупинки огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу «DRAGER Alcotest 6810».

При таких обставинах, постановою судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 19 травня 2025 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Рішення суду мотивовано тим, що вина ОСОБА_1 у керуванні автомобілем у стані алкогольного сп`яніння повністю підтверджується сукупністю наявних у справі належних та допустимих доказів, у тому числі: протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР 1 №224652 від 19.01.2025 року, актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, копією свідоцтва про повірко законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, копією посвідчення водія та відеозаписом обставин події.

З урахуванням вищевказаних письмових доказів, суд дійшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, клопотання адвоката Бабкова О.О. про закриття провадження у справі, у зв`язку з незаконністю дій працівників поліції, порушення процедури огляду, встановленого порядку оформлення адміністративних матеріалів та права ОСОБА_1 на захист, а також пояснення ОСОБА_1 про те, що вона не керувала автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, суд оцінив критично, вказавши про те, що позиція сторони захисту є способом ухилення ОСОБА_1 від відповідальності та справедливого покарання.

В апеляційній скарзі адвокат Бабков О.О. просить скасувати постанову судді районного суду, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про недотримання працівниками поліції вимог профільних інструкцій, які встановлюють порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, їх направлення для проведення огляду з метою виявлення такого стану сп`яніння та оформлення адміністративних матеріалів, що у розумінні положень ст. 266 КУпАП є наслідком визнання такого огляду недійсним.

Вказує, що результат проведеного освідування ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, роздруківка чеку «DRAGER Alcotest 6810» а також оформлення акту, на відео не зафіксовано.

Крім того у протоколі про адміністративне правопорушення вказано зовсім інший автомобіль, яким ОСОБА_1 не керувала.

Захисник стверджує, що суд першої інстанції формально розглянув справу, допустив необ`єктивність та неповноту при з`ясуванні фактичних обставин справи та при дослідженні доказів, взагалі не дав належної оцінки доводам сторони захисту, зазначених у клопотанні, неправильно застосував норми матеріального та порушив норми процесуального права, ухвалив рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, яке не грунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин справи.

З`ясувавши обставини справи у межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника Бабкова О.О., які підтримали апеляційну скаргу і просили суд її задовольнити, допитавши свідка ОСОБА_2 , а також перевіривши матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга адвоката Бабкова О.О. в інтересах ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Європейським судом з прав людини у багаточисельних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення.

Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання.

Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.

Отже, відповідно до практики ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю є кримінальною, мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії статті 6 Конвенції.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинності.

У справі «Гурепка проти України» з огляду на свою усталену прецедентну практику, Суд не має сумніву, що в силу суворості санкції дана справа за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носило кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції.

Беззаперечно адміністративне стягнення у виді штрафу, разом з позбавленням права керування транспортним засобом, мають каральний і стримуючий характер.

Суттєве посилення санкцій за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 130 КУпАП, максимально наближає адміністративні стягнення до кримінальних покарань.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, який набрав законної сили 01 липня 2020 року, була скасована адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції з одночасним запровадженням кримінальної відповідальності за такі дії.

В той же час, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 720-IX від 17 червня 2020 року, який набрав законної сили 03 липня 2020 року, були скасовані внесені Законом № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року зміни до ст. 130 КУпАП.

Згідно із ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

В ній зокрема, потрібно навести докази, на яких обґрунтовується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Однак, суддя місцевого суду при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, вказаних вимог не дотримався, що вплинуло на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Органи державної влади, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Основного Закону).

За правилами ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Складання протоколу, оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Так, Наказом МВС України №1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07.11.2015 року (останні зміни 27.01.2025 року) в додатку 1 міститься зразок протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до розділу II оформлення протоколів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - Протокол про адміністративне правопорушення (додаток 1) складається в письмовій формі відповідно до статті 254 КУпАП.

За результатами перегляду цієї, апеляційний суд з об`єктивністю констатує, що протокол серії ЕПР1 № 2264652 від 19.01.2025 року про керування ОСОБА_1 автомобілем «Audi Q5», реєстраційний номер НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, оформлений поліцейським ОСОБА_3 не на стандартному бланку, який затверджений інструкцією, а на аркуші паперу шириною 5 см., який не містить всіх необхідних реквізитів та місця для його нормального заповнення, а оптимізація процесу та спрощений підхід поліцейських до оформлення адміністративних матеріалів по даній категорії справ, потребує правового визначення та технічного вдосконалення.

У протоколі вказано про те, що ОСОБА_1 керувала автомобілем «Audi Q5», реєстраційний номер НОМЕР_1 що не відповідає дійсності, оскільки реєстраційний номер автомобіля ОСОБА_1 - НОМЕР_2 , а сам протокол є лише документом, який як зазначено вище оформлений з процесуальними порушеннями щодо форми та змісту.

Більш того, у матеріалах справи є достовірні дані ( виписка з медичної картки) про те, що ОСОБА_1 страждає від алергії у формі гострої кропивниці з явищами набряку Квінке, що виключає можливість вживання алкогольних напоїв.

З пояснень свідка ОСОБА_2 , який фігурує на відеозапису в якості пасажира, вбачається, що він разом з ОСОБА_1 19.01.2025 року приблизно о 01.34. год. повертались до дому із залізничного вокзалу м. Знам`янка, разом з ними були двоє дітей, ОСОБА_1 не могла і не вживала алкогольні напої, була абсолютно твереза.

Показання вказаного свідка, підтверджуються відеозаписом, який долучений до матеріалів справи, на якому зафіксовано факт зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , яка чітко пояснює причини керування автомобілем у комендантську годину, розповідає, що повертається з м. Знам`янка, що в автомобілі діти, що їм у дорозі стало зле, представляє документи, з поліцейськими не сперечається, чітко відповідає на питання, поводить себе абсолютно спокійно та врівноважено, ніяких ознак алкогольного або іншого сп`яніння взагалі не проявляє, погоджується пройти освідування на місці зупинки.

При цьому, алкотест «Драгер» висвічує показники 1.72 проміле алкоголю у видихуваному повітрі, тобто високі показники, які характерні для тяжкого ступеню алкогольного сп`яніння, при тому, що поведінка ОСОБА_1 , її мова та координація рухів, з точки зору незалежного спостерігача абсолютно нормальні, а роздруківка чеку з позитивним результатом на відео не фіксується.

Тобто, з того, що зафіксовано на відео, однозначно стверджувати про те, що ОСОБА_1 керувала автомобілем у стані алкогольного сп`яніння - неможливо.

ОСОБА_1 не сперечаючись з поліцейськими, цю ситуацію сприймає як спробу « вирішити проблеми на місці ….» і отримує категоричну відповідь, тобто по суті висловлює свою незгоду з результатами, неможливість пройти повторний огляд у медичному закладі аргументує наявністю дітей в автомобілі, яких «знудило» у дорозі, втомою та іншими, на її думку об`єктивними обставинами, які у деякій мірі свідчать про те, що ОСОБА_1 знаходилась у стані крайньої необхідності, яка у кожному випадку є оціночною.

При тому, що в Україні задекларований та діє принцип презумпції невинуватості, а право на захист є одним з фундаментальних гарантій правової держави, апеляційний суд з об`єктивністю констатує, що ті ознаки алкогольного сп`яніння, які зафіксовані у акті огляду ОСОБА_1 не спостерігаються, а сумнівні показники алкотесту «Драгер» 1.72 проміле, з урахуванням показань свідка, який попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384 та 385 КК України, трактуються на користь ОСОБА_1 .

Крім того, обов`язок збирання доказів у справах про адміністративні правопорушення покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому вст. 62 Конституції України.

У рішенні ЄСПЛ від 16 листопада 2023 року по справі «Фігурка проти України» Європейський суд зазначив, що неупередженість (безсторонність), як правило, означає відсутність упередженості чи необ`єктивності, і що її наявність можна перевірити різними способами.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, де мають ураховуватися особисті переконання та поведінка конкретного судді, тобто наявність у судді будь-яких особистих упереджень або необ`єктивності в даній справі; а також відповідно до об`єктивного критерію, тобто шляхом з`ясування того, чи сам суд і, серед інших аспектів, його склад, забезпечували достатні гарантії для виключення будь-яких законних сумнівів в його неупередженості.

Що стосується суб`єктивного критерію, то принцип, згідно з яким суд повинен вважатися вільним від особистих упереджень або упередженості, давно встановлений у прецедентній практиці ЄСПЛ.

Стосовно типу необхідного доказу, ЄСПЛ, наприклад, намагається з`ясувати, чи виявляв суддя ворожість або неприязнь з особистих причин. У переважній більшості справ, які порушують питання неупередженості, ЄСПЛ зосереджувався на об`єктивному критерії. Проте не існує чіткого поділу між суб`єктивною та об`єктивною неупередженістю, оскільки поведінка судді може не лише викликати об`єктивні побоювання щодо неупередженості з точки зору зовнішнього спостерігача (об`єктивний критерій), але також може порушувати питання про його / її особисті переконання (суб`єктивний критерій). Таким чином, у деяких випадках, коли може бути складно зібрати докази, з допомогою яких можна спростувати презумпцію суб`єктивної неупередженості судді, вимога об`єктивної неупередженості є ще однією важливою гарантією.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

В даному випадку, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції зайняв непритаманну судочинству сторону обвинувачення, доводи ОСОБА_1 та її захисника про те, що ОСОБА_1 не керувала тим автомобілем, які вказаний у протоколі, маніпуляції з процедурою освідування та оформленням процесуальних документів, що є наслідком недійсності огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, взагалі не знайшли свого відображення в оскаржуваній постанові, а риторика про ухилення від відповідальності, замість того щоб розібратися у цій справі, до правосуддя не має ніякого відношення.

З огляду на зазначене, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувачена, позбавляючи статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахування останнього рішення ЄСПЛ у справі « Гайдашевський проти України» апеляційний суд відмічає, що не може і не повинен суд здійснювати функції сторони обвинувачення, як в даному випадку, а наведені обставини потребували детального з`ясування, об`єктивної та належної оцінки, не дотримання цього принципу та формальний підхід і призвело до помилкового та передчасного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому постанова судді місцевого суду підлягає безумовному скасуванню.

Враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, апеляційна скарга адвоката Бабкова О.О. підлягає частковому задоволенню, а провадження у справі, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закриттю, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а не події як вважає захисник.

Керуючись ст.ст. 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Бабкова О.О. -задовольнити частково.

Постанову Фортечного районного суду м. Кропивницького від 19 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Д.Л. Іванов