Провадження № 33/811/694/25 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Белени А.В.

з участю захисника адвоката Гнатів О.М.,

представника адвоката Васечка Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката Васечка Юрія Андрійовича на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 19 березня 2025 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 19 березня 2025 року провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

закрито у зв`язку з відсутність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АБА № 108095 ОСОБА_1 на перехресті вулиць Замарстинівська Торф`яна, керуючи транспортним засобом марки «KIA Sorento», д.н.з. НОМЕР_1 , не вів керований автомобіль по правій стороні проїзної частини, вчасно не відреагував на зміну дорожньої обстановки та своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього рух та виконав виїзд на трамвайні колії зустрічного напрямку, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Touran», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , що призвело до технічних пошкоджень транспортних засобів, порушивши вимоги п. 1.2, 1.5, 2.3 б, д, 11.9 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

На постанову судді адвокат Васечко Ю.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження; постанову скасувати та прийняти нову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження зазначає, що розгляд справи відбувся без участі потерпілого та його захисника, а з постановою ознайомилися лише 27.03.2025 з ЄДРСР.

В обґрунтування апеляційних вимог адвокат звертає увагу, що постанова прийнята з грубим порушенням процесуальних вимог, без виклику у судове засідання потерпілого, без належного встановлення обставин справи та оцінки доказів, які, на думку апелянта, свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення,передбаченого ст. 124 КУпАП.

Звертає увагу, що потерпілий був позбавлений можливості надавати вихідні дані для призначення експертизи, які були б об`єктивно та достовірно оцінені судовими експертами під час оцінки обставин ДТП.

Вважає, що долучений до матеріалів справи відеозапис, на якому відображено дорожній знак 5.17.1 ПДР «Напрямок руху по смугах» на вул. Замарстинівській, є недопустимим доказом, оскільки здійснений невідомою особою із застосуванням невідомого технічного пристрою та не відображає наявності або відсутності дорожньої розмітки на вул. Замарстинівській.

Окрім цього, апелянт зауважує, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, у зв`язку з тим, що він 22.09.2023 о 07:40 год. здійснив обгін на перехресті вулиць Замарстинівська Торф`яна, чим порушив п. 14.6а ПДР, на що суд першої інстанції не звернув уваги, а саме на те, що ОСОБА_1 здійснив виїзд на трамвайні колії зустрічного напрямку, наслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем марки Volkswagen Tauran, під керуванням ОСОБА_3 , чим порушив п.11.9 ПДР.

Стверджує, що це свідчить фактично про те, що на перехресті вулиць Замарстинівська Торф`яна лише одна смуга руху в напрямку до вул. Липинського.

Вказує, що схема ДТП, на якій на місці ДТП не зазначено наявність знаку 5.17.1 ПДР «Напрямок руху по смугах» підписана ОСОБА_3 та ОСОБА_1 без будь-яких зауважень.

Звертає увагу суду на те, що постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 02.04.2024 провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Наполягає, що ОСОБА_1 рухався смугою зустрічного руху, про що свідчить відеозапис, наявний у матеріалах справи, а на ділянці дороги, де відбулося ДТП, дорожній знак 5.17.1 ПДР «Напрямок руху по смугах» був відсутній.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленими про час та місце його проведення, не з`явилися. Захисник - адвокат Гнатів О.М. та представник - адвокат Васечко Ю.А. у суді апеляційної інстанції не заперечували щодо розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

За таких обставин, з урахуванням вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Представник адвокат Васечко Ю.А. у суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з викладених у ній підстав.

Захисник адвокат Гнатів О.М. заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили рішення районного суду залишити без змін.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Стосовно розгляду судом першої інстанції справи за відсутності ОСОБА_3 , то апеляційний суд виходить з того, що хоча справа про адміністративне правопорушення і розглянута у його відсутність, але процесуальні права останнього, в тому числі право на доступ до правосуддя, поновлені шляхом звернення до апеляційного суду.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобіг

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За змістом ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив із того, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини у судовому засіданні в суді першої інстанції не підтвердились, а отже відсутні будь-які докази про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.1.2, 1.5, 2.3б,д, 11.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з вищевказаним висновком суду, виходячи з наступних підстав.

Так, пункт 1.2 ПДР встановлює, що в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів.

Відповідно до 1.5 ПДР дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Згідно з п.2.3 б, д ПДР Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Пунктом 11.9 ПДР передбачено заборону виїжджати на трамвайну колію зустрічного напрямку, відокремлені від проїзної частини трамвайні колії та розділювальну смугу.

Під час розгляду справи суд зобов`язаний виявити, встановити і вказати в мотивувальній частині рішення порушення ПДР України, які мали місце під час конкретної ДТП, але водночас він повинен чітко зазначати, які саме з цих порушень були причиною настання наслідків, передбачених ст. 124 КУпАП, тобто перебували у причинному зв`язку з ними, а які з цих порушень виконали лише функцію умов, що їм сприяли.

Тільки порушення ПДР, які містять у собі реальну можливість настання наслідків і виступають безпосередньою причиною їх настання у кожному конкретному випадку ДТП, є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Тобто склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, утворює не будь-яке недотримання особою, яка керує т/з, вимог ПДР, а лише таке, що безпосередньо призвело до зазначених у цій статті наслідків.

Висновки суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за наведених в постанові судді обставин, підтверджуються сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, які покладені в основу прийнятого судом рішення, є правильними і спростовують доводи апелянта.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи письмових пояснень ОСОБА_1 , останній свою вину заперечив та зазначив, що рухався дозволеною смугою руху відповідно до встановленого знаку 5.17.1 «Напрямок руху по смугах». Інших знаків, які б забороняли рух по смузі на даному відрізку дороги не було. Звернув увагу, що схема ДТА неповна, зокрема така не містить відомостей про знак 5.17.1, а відтак такий не врахований і у висновку експерта (а.с. 3).

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 (а.с. 4), він на своєму автомобілі Volkswagen Touran рухався зі сторони вул. Торф`яна, виїжджаючи на вул. Замарстинівську. Водій автомобіля, який наближався ліворуч від його транспортного засобу уступив йому дорогу. Він почав рух, однак в цей час водій автомобіля марки «Kia Sorento», здійснив обгін, виїхав на зустрічну, у зв`язку з чим відбулося зіткнення.

Водночас, відповідно до висновку експерта № СЕ-19/114-25/2500-ІТ від 11.02.2025, за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи за матеріалами справи про адміністративне правопорушення № 466/10079/24, у вказаній дорожній обстановці дії водія автомобіля Kia Sorrento (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 , який наближався і рухався по перехрестю з вул. Торфяною по другій смузі руху (лівій) в напрямку до центра міста, у відповідності з вимогами дорожнього знаку 5.17.1 «Напрямок руху по смугах», відповідали вимогам ПДР.

В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля Volkswagen Touran (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_2 , який на перехресті з вул. Замарстинівська не дав дороги автомобілеві Kia Sorrento (номерний знак НОМЕР_1 )(який наближався ліворуч), не відповідали вимогам ПДР.

Всупереч твердженням апеляційної скарги та враховуючи, що даний висновок ґрунтується на вихідних даних, які наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення з урахуванням, у тому числі, первісних пояснень учасників дорожньо-транспортної пригоди, тобто даний висновок зроблений на підставі об`єктивних вихідних даних та надає вичерпні відповіді на поставлені питання, суддя правомірно визнав його належним та допустимим доказом.

Твердження апелянта про те, відсутні відомості щодо особи і технічного засобу, яким здійснено відео зйомку, не спростовує наявності знаку 5.17.1 «Напрямок руху по смугах» у вказаному місці.

Таким чином, під час апеляційного перегляду не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги та факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що і стало підставою для закриття провадження у даній справі відповідно до вимог п.1 ч.1ст.247 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильні висновки суду першої інстанції. Зазначені доводи є аналогічними тим, яким надана оцінка в постанові суду першої інстанції, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Суд також враховує, що у Висновку № 11 (2008) Консультативної ради Європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого, звертається увага на те, що виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав (далі - ЄСПЛ), що п. 1 статті 6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Поновити адвокату Васечку Юрію Андрійовичу строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу адвоката Васечка Юрія Андрійовича залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 19 березня 2025 рокув справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА