Справа № 216/5012/24
провадження 3/216/34/25
ПОСТАНОВА

іменем України

03 липня 2025 року місто Кривий Ріг

Суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Цимбалістенко О.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи.

08 липня 2024 року о 22 год.05 хв. у м. Кривий Ріг по вул. Свято-Миколаївська, біля буд. 26, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Porsche Panamera», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголя з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі у встановленому законодавсом порядку водій відмовилась.

ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у справі про адміністративне правопорушення.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 у судове засідання 03 липня 2025 року о 15 год. 00 хв. не з`явилась, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Клопотань про відкладення розгляду до засідання не надходило. 03 липня 2025 року на адресу суду надійшло клопотання від адвоката Сагайдака Дениса Сергійовича про закриття провадження у справі та розгляд вказаного клопотання за його відсутності.

Тому суд вважає за можливим провести розгляд справи згідно ст. 268 КУпАП за відсутності особи, яка притягається до відповідальності та її адвоката.

В клопотанні про закриття провадження від 03 липня 2025 року Сагайдак Д.С. просив:

- прийняти постанову суду про закриття провадження у справі №216/5012/24, щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ознаками ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення;

- розглянути та задовольнити це клопотання у відсутність захисника.

Клопотання про закриття провадження у справі № 216/5012/24 обґрнтував наступним:

- зупинення автомобіля було безпідставним. При цьому, до матеріалів справи не долучено жодних доказів порушення водієм т/з вимог ПДР України чи інших норм законодавства, які б могли стати законною підставою для зупинки автомобіля. Отже, обставини, визначені законом, які б давали поліцейському право зупинити транспортний засіб та вимагати від водія пройти огляд на стан сп`яніння були відсутніми.

- при складанні адміністративних матеріалів, поліцейські не встановили дійсного прізвища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та помилково зазначили його як « ОСОБА_3 »;

- матеріали цієї справи було складено поліцейськими за відсутності ОСОБА_2 , відповідно, було незаконно позбавлено можливості реалізувати свої процесуальні права;

- ОСОБА_2 не пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я;

- в «Направлені» зазначено, що особа направляється для проходження огляду до КП «КБЛПД» ДОР. Однозначно важко вказати, який саме заклад охорони здоров`я мав на увазі поліцейський, який його складав, однак якщо допустити, що мова йшла про Комунальне підприємство «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради», то з 01.03.2024 року вказаної юридичної особи не існує у зв`язку з її реорганізацією. Отже, в даному випадку згадане вище «Направлення» було складено з процесуальним порушенням, а саме, особу було направлено до неіснуючого закладу охорони здоров`я;

- направлення у присутності ОСОБА_2 поліцейськими взагалі не складалося та відповідно, не вручалося їй;

- під час перегляду відеозапису з нагрудних камер поліцейських вбачається, що відеозапис міститься на DVD диску складається з п`ятьох окремих файлів, і має кілька окремих коригованих частин, тобто вівся не безперервно і міститься на диску не в повному обсязі, як того вимагає Інструкція.

Співробітником поліції ОСОБА_4 в судовому засіданні 21 травня 2025 року повідомлено, що вона пам`ятає траспортний засіб «Porsche Panamera» за кермом якого спочатку сидів чоловік, якого було відсторонено від керування транспортними засобами, після чого за кермо пересіла жінка та почала рух на транспортному засобі. Напарником було повідомлено, що є підстави для зупинки транспортного засобу, оскільки під час спілкування з особою жіночої статі були підстави вважати, що особа перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Водію транспортного засобу було повідомлено про ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, яка не відповідає обстановці. Водію було запропоновано пройти огляд на місці та в медичному закладі на, що особа, яка керувала автомобілем відмовилась та покинула місце події. Особу було встановлено за посвідченням водія.

ІІІ. Нормативний акт, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог пункту 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог пункту 2.9.А Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягне за собою відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ІV. Оцінка суду.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 08.07.2025 серії ААД № 638633, який відповідає вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила;

- актом огляду;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.07.2025;

- рапортом працівників поліції;

- відеозаписом працівників поліції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Долучені до матеріалів справи працівниками патрульної поліції відеозаписи відповідають критеріям визначеним ст. 251 КУпАП, отже суд визнає вказані докази належними та допустимими.

Щодо доказів керування транспортним засобом.

З дослідженого відеозапису «Video_2024-07-12_14-06-02 mp4 22 год. 04 хв. 57 сек 22 год. 06. хв. 59 сек» вбачається рух транспортного засобу «Porsche Panamera», реєстраційний номер НОМЕР_1 . З відеозапису також чітко вбачається, що з водійського сидіння виходить ОСОБА_1 («Video_2024-07-12_14-06-02 mp4 22 год. 06 хв. 59 сек.». Крім цього заперечень, щодо керування траспортним засобом ОСОБА_1 не висловлювала.

Щодо посилань адвоката на те, що ОСОБА_1 не порушувала правил ПДР, а тому підстави для зупинки т/з не було.

Посилання сторони захисту на відсутність порушень Правил Дорожнього Руху з боку ОСОБА_1 та як наслідок відсутність законних підстав для зупинки транспортного засобу під її керуванням суд вважає безпідставними та до уваги не приймає з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, згідно з якими незгода водія з причинами зупинки, або його необізнаність про це, не нівелює його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння.

Неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій керував транспортним засобом з ознаками сп`яніння, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху.

Правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.

Водночас керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані наркотичного, алкогольного чи іншого сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.

До того ж, наявність або відсутність інших порушень Правил Дорожнього Руху не входять до складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак не підлягають доказуванню у даній справі.

Окрім того співробітником поліції ОСОБА_4 в судовому засіданні 21 травня 2025 року повідомлено, що за кермо сіла жінка та почала рух на транспортному засобі. Напарником було повідомлено ОСОБА_4 , що є підстави для зупинки транспортного засобу, яким керує жінка, оскільки під час спілкування були підстави вважати, що особа перебуває в стані алкогольного сп`яніння. А тому у співробіників поліції були законні підстави для зупинки транспортного засобу.

Щодо посилання адвоката на те, що при складанні адміністративних матеріалів, поліцейські не встановили дійсного прізвища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та помилково зазначили його як « ОСОБА_3 ».

Суд звертає увагу адоката на те, що при складанні протоколу 08 липня 2022 року ОСОБА_1 для встановлення її особи лейтенанту поліції Навальній О.В. було надано водійське посвідчення ОСОБА_5 № НОМЕР_2 від 31 січня 2020 року видане ТСЦ 1243.

Згідно долученого до матеріалів справи свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 13 квітня 2022 року вбачається, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_3 змінила прізвище на ОСОБА_7 . 08 червня 2022 року ОСОБА_2 було видано паспорт.

Виходячи з вищевикладено вбачається, що зміна прізвища ОСОБА_1 відбулась до подій зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення. Інших документів, які б свідчили про зміну прізвища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності таких як паспорт або свідоцтво про шлюбу співробітникам поліції 08 липня 2024 року надано не було, а отже і підстав для написання в протоколі іншого прізвища у співробітників поліції не було.

Так, зазначення працівником поліції іншого прізвища істотно не впливає на розгляду справи. Оскільки внесення виправлень у протокол не допускається, суд вважає достатнім наданої копії паспорту та свідоцтва про шлюбу ОСОБА_1 для подальшого правильного написання її даних у постанові суду.

Щодо наявності підстав для пред`явлення вимоги поліцейським про проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п. п. 2, 4 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є наявність однієї чи декількох ознак стану, зокрема, алкогольного сп`ягніння запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, зазначеними положеннями чинного законодавства встановлено, що поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції України, керуючись вищенаведеним переліком ознак алкогольного сп`яніння, самостійно визначає наявність чи відсутність підстав у особи для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Суд зазначає, що вирішення наявності чи відсутності у водія ознак алкогольного сп`яніння відноситься до виключної компетенції поліцейського, який керуючись загальносуспільними нормами зовнішнього вигляду особи, яка не перебуває в алкогольному сп`яніння, на власний розсуд визначає наявність чи відсутність ознак алкогольного сп`яніння.

Після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 повідомляє що вживала алкоголь, а саме пиво ( «Clip 0» 22 год.06 хв. 19 сек.; 22 год.06 хв. 34 сек.; 22 год. 12 хв., 01 сек.; «Clip 2» 22 год. 06 хв. 19 сек.; 22 год. 06 хв. 30 сек.)

Як вбачається з дослідженого відеозапису та наданих пояснень, працівником поліції виявлені ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 а саме: запах алкоголя з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці та запропоновано пройти огляд з метою встановлення ознак алкогольного сп`яніння на місці (відеозапис «Clip 0» о 22 год 06 хв. 49 сек.; 22 год. 12 хв. 56 сек.; «Clip 2» 22 год. 06 хв. 50 сек.).

Після пропозиції співробітників поліції, щодо проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 реагувала бурхливо, чіплялася до поліцейських, висловлювалася нецензурною лайкою, давала ляпасів чоловіку, який знаходився поруч (відеозапис «Clip 0» о 22 год 06 хв. 56 сек.).

Таким чином, провівши зовнішній огляд ОСОБА_1 та виявивши у неї ознаки алкогольного сп`яніння поліцейські правомірно запропонували їй пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці та в закладі, від якого ОСОБА_1 категорично та неодноразово відмовлялась від будь якого огляду (відеозапис «Clip 0» о 22 год. 07 хв. 49 сек.; 22 год 10 хв. 59 сек.; 22 год. 13 хв. 04 сек.; Clip 2» о 22 год. 10 хв. 58 сек).

Щодо посилань сторони захисту на невручення ОСОБА_1 направлення на проходження огляду.

Відповідно до розділу 2 п. 9 "Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Як було зазначено вище, у працівників поліції були підстави для направлення водія на огляд до медичного закладу. Згідно показань ОСОБА_4 співробітниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти медичний огляд у встановленому законом порядку, тобто в медичному закладі та повідомлено, що остання, відповідно до вимог закону, повинна пройти такий огляд в присутності працівника поліції, що спростовує твердження адвоката про те, що водію не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі. В подальшому водію транспортного засобу «Porsche Panamera», було роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду (відеозапис «Clip 0» 22 год. 13 хв. 10 сек.; 22 год. 13 хв. 25 сек.). ОСОБА_1 в свою чергу категорично відмовлялась від будь якого проходження огляду (відеозапис «Clip 0» о 22 год. 07 хв. 49 сек.; 22 год 10 хв. 59 сек.; 22 год. 13 хв. 04 сек.; Clip 2» о 22 год. 10 хв. 58 сек).

Відповідно до розділу 2 п.17 вищезазначеної інструкції зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

З огляду на те, що направлення, форма якого є додатком № 1 до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, складається з метою доставки особи, яка керувала транспортним засобом, до медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння та проведення у ньому такого огляду, а ОСОБА_1 чітко та однозначно відмовилась від проходження будь-якого огляду, у зв`язку з чим у працівників поліції не було підстав для вручення ОСОБА_1 такого направлення, а самостійне проходження огляду не допустиме з огляду на вищевикладене. Крім того під час перегляду відеозапису бажанння щодо такого огляду на місці та в медичному закладі водій жодного разу не виявляла та покинула місце вчинення правопорушення, не дочекавшись складення протоколу про адміністративне правопорушення та направлення.

Крім цього суд відхиляє аргумент клопотання про те, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів складений про направлення ОСОБА_1 до неіснуючого медичного закладу КП «КБЛПД» ДОР оскільки огляд водія ОСОБА_1 через її незгоду не був проведений а ні на місці зупинки транспортного засобу під її керуванням, а ні в закладі охорони здоров`я.

Щодо твердження сторони захисту стосовно того, що до матеріалів справи долучено компакт - диск, на якому міститься лише фрагменти відеозапису із нагрудної камери працівника поліції, що на думку ОСОБА_8 свідчить про те, що працівники поліції під час проведення відеозйомки процедури складання матеріалу про адміністративне правопорушення порушили принцип безперервності її застосування, а тому такий відеозапис не може бути належним та допустимим доказом, не є слушними, так як на ньому зафіксовано цілком всю подію фіксації правопорушення, сама якість зйомки є достатньою та такою, що виключає жодні сумніви щодо оцінки тих подій, які на запису зафіксовано.

Також, розпаковка відеозапису на окремі файли на відеоносії, долученому до протоколу про адміністративне правопорушення, обумовлена його суто технічними властивостями. До того ж, в даному випадку відеозапис не є єдиним доказом по справі, який оцінюється в сукупності з іншими доказами. Також, даний відеозапис повністю узгоджується з іншими зібраними у справі доказами.

При цьому, відповідно до приписівст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення, який оцінюється у сукупності з іншими доказами по справі, й обставини, що містяться на вказаному відеозаписі, повністю узгоджується зі змістом обставин, викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення, так й у долучених до нього доказах.

Щодо дотримання порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення, оголошення та роз`яснення прав та обов`язків.

Відповідно до п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

На дослідженому відеозаписі чітко та послідовно зафіксовано складання адміністративного протоколу, роз`яснення гр. ОСОБА_1 її прав та обов`язків (відеозапис «Сlip 0» 22 год. 13 хв. 40 сек.). Співробітником поліції було запропоновано отримати протокол про адміністративне правопорушення (відеозапис «Сlip 0» 22 год. 14 хв. 10 сек.) проте водій категорично відповіла «Ні» (відеозапис «Сlip 0» 22 год. 14 хв. 11 сек.). В подальшому співробітником поліції повідомлено де відбуватиметься розгляд адміністративного протоколу (відеозапис «Сlip 0» 22 год. 14 хв. 12 сек.)., на що ОСОБА_2 відповіла, що їй все зрозуміло (відеозапис «Сlip 0» 22 год. 14 хв. 19 сек.). 21 травня 2025 року співробітником поліції ОСОБА_4 в судовому засіданні повідомлено, що ОСОБА_1 після роз`яснення їй прав та обов`язків залишила місце вчинення правопорушення. У зв`язку з вищевикладеним суд розцінює дії ОСОБА_7 як відмову від отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення.

На переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки було зафіксовано рух транспортного засобу, підтверджено керування транспортним засобом ОСОБА_1 працівником поліції виявлено ознаки алкогольного сп`яніння у водія, запропоновано пройти огляд на місці та медичний огляд в закладі, від якого ОСОБА_1 категорично відмовлялась.

Крім цього слід зазначити, що водій протягом перегляду всього хронометражу відеозапису реагувала на дії співробітників поліції бурхливо, намагалася бити співробітників, давала ляпасів чоловіку, який був поряд з нею. Така поведінка не відповідала обстановці подій.

Вимоги ст. ст. 256, 266, 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, поліцейськими при складанні протоколу про адміністративне правопорушення були дотримані.

Жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суду не надано.

Жодних доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, рішення суду, тощо) суду надано не було. Внаслідок цього, у суду відсутні підстави сумніватися у законності дій працівників поліції.

З огляду на викладене суд вважає, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції є свідомим ігноруванням ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За таких обставин, під час розгляду справи судом не встановлено об`єктивних причин відмови ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння та обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно нього та порушень під час оформлення адміністративних матеріалів, які б ставили під сумнів її вину у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Таким чином, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведена у повному обсязі.

V. Накладення стягнення за адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до положень ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

При визначенні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суд, керуючись вимогами ст. ст. 33-35 Кодексу України про адміністративні правопорушення, враховуючи характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху, є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, а також відомості про особу ОСОБА_1 , дійшов висновку, що достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових правопорушень буде призначення адміністративного стягнення у виді штрафу з одночасним позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки саме такий вид адміністративного стягнення досягне мети, визначеної ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

VІ. Інші питання, які вирішує суд при розгляді даної справи.

Положеннями ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б підтверджували звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 35, 130, 251, 280, 283-285, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з одночасним позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. на користь держави.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя О.В.ЦИМБАЛІСТЕНКО