Справа № 946/5180/25 Провадження № 3/946/1615/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2025 року суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Пащенко Т.П., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Військової частини НОМЕР_1 Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до представлених матеріалів 08.07.2025 року о 00 год. 30 хв. на відстані близько 1100 метрів від прикордонного знаку № 1376, 950 метрів від лінії державного кордону, ділянка відповідальності ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на напрямку Дунайське (Україна) Пардіна (Румунія) прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» було виявлено громадянина України, який мав намір та здійснив спробу незаконного перетину державного кордону, у складі групою осіб, поза пунктом пропуску та без документів на право перетину державного кордону, з України в Румунію, чим своїми діями порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про Державний кордон України», тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Згідно ч.1 ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв`язку з чим суд у відповідності до ч. 1 ст. 268 КУпАП вважає за можливе розглянути справу у його відсутності.

Згідно поданих притягуваним 10.07.2025 року до суду письмових заперечень проти протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 свою вину не визнав та зазначив, що він проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Приблизно о 00 год. 00 хв. з 07.07.2025 року на 08.07.2025 року він разом зі своїм товаришем на таксі з м. Ізмаїл, з пакунками з магазину їхали до нього додому: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Дунайське. Під час руху працівниками поліції було зупинено автомобіль таксі та після перевірки документів таксист поїхав, а ОСОБА_1 з товаришем затримали поліцейські з якими знаходились особи у військовій формі. Надалі відносно нього було складено даний протокол. Також вказує, що він не вчиняв дій, направлених на перетинання державного кордону, просто їхав на таксі додому, де по дорозі вони були зупинені працівниками поліції. У протоколі вказано, що спроба перетинання кордону була на відстані близько 1100 метрів від прикордонного знаку № 1376, 950 метрів від лінії державного кордону, на напрямку Дунайське (Україна) Пардіна (Румунія), втім він не безпідставно рухався дорогою Ізмаїл-Дунайське, адже проживає саме в с. Дунайське та ніяким іншим шляхом не може потрапити додому. На вказане військовослужбовці уваги не звертали та безпідставно склали відносно нього протокол. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути належним доказом його винуватості, оскільки зазначені в ньому обставини не підтверджуються іншими доказами. Вважає, що рапорт військовослужбовця та документ, що підтверджує особу не можуть бути достатніми та належними доказами вчинення правопорушення та такі документи не мають правового значення під час вирішення справи по суті. Фотокартка не свідчить про те, що ОСОБА_1 мав намір незаконно перетнути державний кордон, оскільки навіть на ній вбачається, що він з товаришем перебувають біля паркану, який не може бути встановлений десь біля лінії державного кордону або прикордонного знаку, а тому така фотокартка не є належним доказом у цій справі. Зі схеми місцевості нібито із прив`язкою до місця спроби незаконного перетину державного кордону не вбачається, що ОСОБА_1 мав намір незаконно перетнути державний кордон, а тому така схема не може бути достатнім та належним доказом. Зазначає, що враховуючи, що він проживає за адресою: АДРЕСА_1 , він мав законні підстави перебувати на вказаній дорозі. При цьому зазначається, що він не знаходився ані біля прикордонних знаків, ані біля лінії державного кордону. Наявні матеріали справи не містять належних та достатніх доказів того, що він здійснив спробу незаконного перетину кордону. Також зазначив, зазначаючи у протоколі, що 08.07.2025 року о 00 год. 30 хв. на відстані близько 1100 метрів від прикордонного знаку № 1376, 950 метрів від лінії державного кордону, ділянка відповідальності ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на напрямку Дунайське (Україна) Пардіна (Румунія) прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» було виявлено громадянина України, який мав намір та здійснив спробу незаконного перетину державного кордону, у складі групою осіб, поза пунктом пропуску та без документів на право перетину державного кордону, з України в Румунію, уповноваженою особою не вказано якого громадянина виявлено, тобто його дані, а також не зазначено у складі з якою особою таке правопорушення вчинено, що на його думку свідчить про наявність порушень ст. 256 КУпАП, адже суть адміністративного правопорушення має містити зазначення, в тому числі, ознак суб`єктивної та об`єктивної сторін правопорушення, які дадуть змогу співвіднести вчинене діяння з диспозицією нормативного акту, який передбачає відповідальність за порушення (кваліфікувати діяння за певною статтею (частиною статті) КУпАП), що прямо не виходить з фабули протоколу, що позбавляє об`єктивної можливості дійти вагомого висновку про те, що дії ОСОБА_1 кваліфіковано вірно. На підставі викладеного просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушенняна підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення та провести розгляд справи за його відсутності.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали справита докази у сукупності, вивчивши письмові заперечення притягуваного проти протоколу про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 необхідно закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, з наступних підстав.

Відповідно до ст.1 КУпАП України, завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 статті 204-1 КУпАП України передбачає відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

За ч. 2 ст. 204-1 КУпАП відповідальність настає за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинене групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Об`єктивна сторона правопорушення визначається сукупністю ознак, які характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення.

При цьому обов`язковими ознаками об`єктивної сторони є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння, та місце і час його вчинення.

Відповідно до вимог ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За визначенням п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення.

Наявність складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Ураховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Згідно з ч.1 ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, що засвідчує факт неправомірних дій, складається за встановленою формою і повинен містити дані про місце, час вчинення, суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Невідповідність протоколу вимогам ст. 256 КУпАП виражається у тому, що у ньому не зафіксовано конкретні дії ОСОБА_1 , які були вчинені з метою незаконного перетину кордону, а сам по собі факт його виявлення до дорозі Ізмаїл-Дунайське, не свідчить про намір вчинити правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Суд вважає слушними доводи ОСОБА_1 про те, що, зазначаючи у протоколі, що 08.07.2025 року о 00 год. 30 хв. на відстані близько 1100 метрів від прикордонного знаку № 1376, 950 метрів від лінії державного кордону, ділянка відповідальності ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на напрямку Дунайське (Україна) Пардіна (Румунія) прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» було виявлено громадянина України, який мав намір та здійснив спробу незаконного перетину державного кордону, у складі групою осіб, поза пунктом пропуску та без документів на право перетину державного кордону, з України в Румунію, уповноваженою особою не вказано якого громадянина виявлено, тобто його дані, а також не зазначено у складі з якою особою таке правопорушення вчинено.

Вказане на думку суду свідчить про наявність порушень ст. 256 КУпАП, адже суть адміністративного правопорушення має містити зазначення, в тому числі, ознак суб`єктивної та об`єктивної сторін правопорушення, які дадуть змогу співвіднести вчинене діяння з диспозицією нормативного акту, який передбачає відповідальність за порушення (кваліфікувати діяння за певною статтею (частиною статті) КУпАП), що прямо не виходить з фабули протоколу, що позбавляє суд об`єктивної можливості дійти вагомого висновку про те, що дії ОСОБА_1 кваліфіковано вірно.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано схему місцевості із прив`язкою до місця спроби незаконного перетину державного кордону, з якої також не вбачається, що ОСОБА_1 мав намір незаконно перетнути державний кордон, а тому така схема не може бути доказом у цій справі.

Долучена до матеріалів справи фотокартка на якій ОСОБА_1 з іншою особою перебувають біля паркану, також не свідчить про те, що ОСОБА_1 мав намір незаконно перетнути державний кордон, а тому така фотокартка також не є доказом у цій справі.

Суд враховує, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тому він мав законні підстави перебувати на вказаній дорозі.

Також суд зауважує, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути належним доказом винуватості ОСОБА_1 , а наявні матеріали справи не містять належних та достатніх доказів того, що ОСОБА_1 здійснив спробу незаконного перетину кордону, та більш того є недоведеним, що така спроба була вчинена групою осіб.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Зважаючи на наведене, очевидним є висновок, що органом, який склав протокол не надано жодних беззаперечних та достатніх доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, передбачених ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні правопорушення, викладеного в фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_1 є недоведеною поза розумним сумнівом.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, усі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, є недоведеним.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що Конституцією України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, особа не може бути визнана винуватою доки її вину не буде доведено в установленому законом порядку, при тому, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь, керуючись ст. 245 КУпАП, згідно якої завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є - своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, апеляційний суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Керуючись ст.ст.204-1, 247, 251, 283, 284, 285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.204-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Т.П.Пащенко