ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2025 Суддя Володимирського міського суду Волинської області Пустовойт Т.В. при секретарі судового засідання Мазій І.В., за участю особи, яка притягається до адмінвідповідальності ОСОБА_1 , захисника Галащука С.Ю., розглянувши в м.Володимирі матеріали, що надійшли з Володимирського РВП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , інваліда ІІ групи, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 , 02.03.2025 о 18-03 год, в м.Володимир по вул.М.Букатевича (Сахарова), керував транспортним засобом «NISSAN MICRA» державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, (запах алкоголю з ротової порожнини). Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисник Галащук С.Ю., в судовому засіданні заперечували проти провини особи, мотивуючи тим, що працівники поліції безпідставно зупинили ОСОБА_1 , ніякого порушення правил дорожнього руху перед зупинкою автомобіля не зафіксовано. Щодо обставин події ОСОБА_1 пояснив, що на вихідні відпросився з госпіталю, десь о 18-00 год відвозив сина на автостанцію. Коли вже повертався та був біля будинку, до нього під,їхали працівники поліції. Поліцейський підійшов, попросив надати документи, встановили особу, після чого вказали пройти освідчення на стан сп`яніння, на що він відмовився, оскільки не вважав доцільним це робити. В медичний заклад також не захотів їхати. Він знервувався, був схвильований, тому не пам`ятає що саме роз`яснювали працівники поліції. Спиртні напої вживав напередодні, в той день не пив. Транспортним засобом керував безпідставно, оскільки посвідчення водія не отримував.

Допитаний в судовому засіданні інспектор поліції ОСОБА_2 пояснив, що 02.03.2025 перебував разом з поліцейським Бабічем на чергуванні, під час патрулювання, на перехресті вулиць Княгині Ольги та Сахарова рухався автомобіль сірого кольору, який рухався достатньо швидко та викликав підозру. Прослідували за ним, зупинили, підійшли до водія, зазначили причини порушення, зокрема не працював світловий покажчик гальмування і не підсвічувалась лампочка. В ході спілкування встановлено було чіткий запах алкоголю з порожнини рота, у зв`язку з чим було запропоновано пройти огляд за допомогою технічного засобу «Драгер» або проїхати до медичного закладу, на що водій категорично відмовився. Зазначив, що зранку вживав спиртне але мусив дитину відвезти до автобуса. Особі було роз,яснино його права, відповідальність за відмову від проходження огляду та те що він відсторонений від керування транспортним засобом. В подальшому було складено протокол про адміністративне правопорушення та відповідні матеріали, які додані до протоколу.

Також допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що був присутнім при спілкуванні поліцейських з ОСОБА_1 , поліцейськи причини зупинки не називали, в ході спілкування вказали, що відчувається запах алкоголю, запропонували пройти "Драге«" або медичне освідчення, на що ОСОБА_1 відмовився, чи роз`яснювали щось поліцейські не пам`ятає, склали протокол.

Суд, заслухавши позицію сторони правопорушника та врахувавши письмові заперечення, пояснення інспектора поліції, дослідивши матеріали справи, у тому числі відеозаписи, надані разом з адміністративним матеріалом, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст.130КУпАП адміністративна відповідальність за приписами даної норми настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В пунктах п.2.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Також, відповідно до п.2 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом 09.11.2015 року №1452/735, огляд на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п.7 розділу 1 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У відповідності до положень ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Факт вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими судом доказами, які є допустимими та повними. Так його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №260564 від 02.03.2025 року,

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів газоаналізатору алкотестер «Драгер», в якому зазначено, що ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився, що засвідчив особистим підписом,

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, в якому зазначені ознаки сп`яніння та також відмова від проходження огляду,

-відеозаписом з нагрудних боді-камер інспекторів поліції,

-довідкою про що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував,

-розпискою про відсторонення від керування транспортним засобом.

З наданих до суду та оглянутих судом відеозаписів за 02.03.2025 року, убачається, що поліцейські рухаються за автомобілем «NISSAN MICRA» державний номерний знак НОМЕР_2 , підійшли до водія,зазначили причину зупинки, встановили що особа не має посвідчення водія. На питання працівника поліції, ОСОБА_1 зазначає, що пив спиртне, «завжди їздив з перегаром і буду їздити». Запропонували пройти тест огляд на місці зупинки або проїхати в лікарню, на що той категорично відмовився. Роз`яснили права. В подальшому поліцейським складено протокол, запропоновано отримати копію, ознайомлено ОСОБА_1 . Водія попереджено про відсторонення від керування автомобілем до повного витверезіння. Також на відео присутній свідок ОСОБА_3 , який намагався домовитись з поліцейськими і вирішити ситуацію яка склалась.

Отже, дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він всупереч п.2.5 ПДР України, як особа яка керувала транспортним засобом, відмовився від проходження в установленому порядку медичного огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій.

Доводи захисника про безпідставність так званої «зупинки» транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а відтак, і про відсутність підстав для виконання вимоги поліцейського щодо проходження огляду на стан сп`яніння і як наслідок складання адміністративного протоколу, є неспроможними, з огляду на таке.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.35 Закону України "Про національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Із відеозапису із нагрудного відеореєстратора камери інспектора поліції який, з урахуванням вимог ст. 251 КУпАП, є належним та незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, доказом вини ОСОБА_1 та значиться як додаток до протоколу про адміністративне правопорушення, з достатньою повнотою убачаються детальні обставини вчинення ним даного адміністративного правопорушення. Вбачається, що поліцейські рухались за автомобілем правопорушника, який викликав певні підозри, та після зупинки транспортного засобу під керування вказаної особи, під час пояснення суті правопорушення та встановлення особи, в ході спілкування у останнього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з ротової порожнини, та ОСОБА_1 запропоновано пройти, у встановленому законом порядку, огляд на стан сп`яніння. Цим відео також чітко зафіксовано факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і у найближчому закладі охорони здоров`я.

При цьому треба зазначити, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не перебуває у прямому причинному зв`язку із обов`язком водія пройти, у встановленому законом порядку, відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння, а предметом доказування у даній справі є саме фактичні дані щодо керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, які визначені диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП. Оскільки, користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія додаткові обов`язки, які пов`язані з необхідністю забезпечення безпечного використання транспортного засобу.

Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкції), якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Поліцейським було озвучено виявлені ним в ході спілкування у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, і лише після цього запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, а безпосередньо перед складенням щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, було чітко роз`яснено наслідки такої відмови, а також права та обов`язки, передбачені ст.3 Конституції України, ст.268 КУпАП та повідомлено про розгляд даної справи у суді.

Отже, наведені стороною захисту заперечення щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу і події правопорушення, суд вважає неспроможними та спростованими вищенаведеними доказами.

Крім того, жодних порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, порядку оформлення матеріалів про адмінправопорушення, на які посилався захисник, в ході судового слідства не встановлено.

Приймаючи до уваги викладене та вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність вини правопорушника ОСОБА_1 , а його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП як відмова особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відтак, позицію обрану стороною правопорушника суд розцінює, як фактично спрямовану на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

Враховуючи вищевикладене, а також характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, суд вважає необхідним піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню, передбаченому санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Суддя також звертає увагу на те, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Оскільки ОСОБА_1 має інвалідність ІІ групи, то звільняється від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.130, 245, 247, 280, 284 КУпАП, Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» -

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 , 12.06.1984 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Роз`яснити, що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про адміністративне стягнення згідно із ст. 308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

На постанову протягом десяти днів з моменту її винесення може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду.

Суддя: Тетяна ПУСТОВОЙТ