Єдиний унікальний номер 205/5814/25
Номер провадження3/205/2069/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2025 м. Дніпро

Суддя Новокодацького районного суду міста Дніпра Дахно М.М., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з ВП№1 Дніпровського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу ВАД № 404847 від 26.03.2025 04.03.2025 близько 16:00 за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство економічного характеру, а саме не пустив у квартиру свою колишню дружину ОСОБА_2 , висловлювався у її бік нецензурною лайкою, чим викликав у останньої переляк за своє життя та здоров`я.

На підтвердження обставин вчинення адміністративного правопорушення до вказаного протоколу долучено такі матеріали:

-заява ОСОБА_2 щодо вжиття заходів до ОСОБА_1 , який не пускає її у квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ;

-пояснення ОСОБА_2 про те, що 04.03.2025 о 15:30 вона прийшла додому за адресою: АДРЕСА_1 , за рішенням суду вона має право на вказаної квартири; вона запросила знайомого чоловіка для того, щоб відчинити замок, але в цей час із квартири вийшов її колишній чоловік ОСОБА_1 та почав гнатися за нею, щоб вдарити, та вона втекла, після чого викликала поліцію;

-рапорт інспектора чергового ВП№1 Дніпровського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про реєстрацію вказаного правопорушення;

-копія рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 20.11.2024, яким визнано за ОСОБА_2 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 ,

-рапорт старшого дільничного офіцера поліції Єременка В. про вихід за адресою АДРЕСА_1 за фактом вчинення домашнього насильства.

В судові засідання ОСОБА_1 не з`явився, будучи неодноразово повідомленим про час та місце їх проведення 17.04.2025, 14.05.2025, 18.06.2025, 03.07.2025 через отримання смс-повідомлень та повідомлень у додаток VIBER, надав заяву про відкладення судового засідання, призначеного на 17.04.2025, 29.04.2025 ознайомився із матеріалами справи, проте в наступні засідання не з`явився.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, а також зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, та максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що роль національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення у справі «Шульга проти України», пункт 28, № 16652/04, від 02.12.2010),, і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у судовому процесі є завданням саме державних органів (рішення Суду у справі «Мусієнко проти України», пункт 24, № 26976/06, від 20.01.2011).

Зважаючи на те, що судом вжито вичерпних заходів для повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про дату, час і місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і висловити свою позицію стосовно складеного відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення, суд вважає можливим розглянути справу без участі останньої.

Потерпіла ОСОБА_2 надала суду письмові пояснення про те, що на теперішній час вона мешкає в орендованій квартирі, тоді як має право на частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , де зараз мешкає її колишній чоловік ОСОБА_1 , який постійно міняє замки та перешкоджає її користуванню вказаним житлом. 04.03.2025 о 15:30 вона прийшла додому за адресою: АДРЕСА_1 зі слюсарем, щоб відчинити замок, але колишній чоловік її доганяв та бив, після чого вона мусила викликати поліцію.

До пояснення потерпіла додала копії документів:

-постанови про закінчення виконавчого провадження від 07.02.2025 щодо усунення перешкоди у користуванні ОСОБА_2 квартири за адресою: АДРЕСА_1 ,

-витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ,

-свідоцтва про одруження ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 26.11.1999;

-свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 25.08.2022;

-довідки про присвоєння ОСОБА_2 ідентифікаційного номеру;

-паспорта ОСОБА_2 .

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 підтвердила надані нею пояснення та додала, що 25.08.2022 вона розлучилась зі своїм чоловіком ОСОБА_1 , та він її вигнав із квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Державний виконавець примусово її вселив до вказаної квартири, але чоловік постійно замінював замок у квартиру, а коли вона приходила та намагалась туди потрапити, виганяв її звідти.

04.03.2025 о 15:30 вона прийшла до вказаної квартири зі слюсарем ОСОБА_4 , щоб він допоміг відкрити замок до квартири, оскільки у неї була призначена зустріч із техніком, яка повинна була приїхати о 16:30 для складення технічної документації на належну їй частку квартири. Після того, як слюсар висвердлив замок, із квартири вийшов її чоловік, який був у стані алкогольного сп`яніння, став на неї кричати, намагався її побити, штовхав у спину та виганяв із квартири. Сусід чоловіка теж вийшов та став бити ОСОБА_5 . В цей час до них підійшла сусідка ОСОБА_6 , яка стала свідком вказаних подій, та після цього вони викликали поліцію. Окрім того повідомила, що ОСОБА_5 на теперішній час помер.

Також в судовому засіданні надала пояснення свідок ОСОБА_6 про те, що вона є сусідкою потерпілої ОСОБА_2 , 04.03.2025 біля 16 години вона почула крик, підійшла до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , де побачила потерпілу та ОСОБА_4 зі слідами крові на тілі; в цей час сусід, квартира якого поряд із квартирою потерпілої та ОСОБА_1 , нецензурно лаявся на них разом зі своєю матір`ю. ОСОБА_1 кричав на потерпілу, погрожував їй. У зв`язку із вказаними подіями вони із потерпілою викликали поліцію.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точності відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, а також іншими документами.

Згідно вимог п.15 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1376 06.11.2015, складання протоколів про адміністративні правопорушення, отримання пояснення від осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків здійснюють уповноважені на те посадові особи органів поліції; до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Також суд звертає увагу на те, що чинна редакція ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачає наявність обов`язкової ознаки складу такого адміністративного правопорушення - шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, яка має бути доведена належними та допустимими доказами.

За змістом протоколу дії ОСОБА_1 викликали у потерпілої «переляк за своє життя та здоров`я», проте із протоколу не зрозуміло, чи завдана такими діями шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої, та яка саме, а до самого протоколу не надано жодних доказів настання такої шкоди (висновків експертів, довідок медичних установ тощо).

Оцінюючи зазначені докази, суд бере до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Однак, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення і являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи. Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України», п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»).

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене, і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 N 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в України та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» вказується, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпції факту. Тобто таких, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, враховуючи, що викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення ВАД № 404847 від 26.03.2025 не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, не містить обов`язкової ознаки завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої, суд вважає, що у даній справі відсутні належні та беззаперечні докази вчинення ОСОБА_1 дій, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 має бути закрита у в зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.33, 38, 40-1, 247, 251, 280 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Новокодацький районний суд міста Дніпра.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя М.М.Дахно