Справа № 932/5722/25
Провадження № 3/932/2149/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 року Суддя Шевченківського районного суду міста Дніпра Орчелота А.В., за участю: секретаря Моргунової М.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Садиленка О.Л., розглянув адміністративний матеріал, який надійшов з ВП №4 Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Магдалинівка Дніпропетровської області, громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , працюючої менеджером ТОВ «Дуброва», за сімейним станом розлучена, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , якій роз`яснені права згідно ст.ст.10,63Конституції України та ст.268КУпАП,

за ч.1 ст.184КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду міста Дніпра з ВП №4 Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №404171 від 24 квітня 2025 року, відповідно до якого 24 квітня 2025 року о 16 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 під час планового виходу, ОСОБА_1 перебувавала з ознаками алкогольного сп`яніння, не могла підвестися з ліжка, не в стані підтримувати розмову, зі слів малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 така поведінка матері має систематичний характер, тим самим громадянка ОСОБА_1 ухиляється від виконання покладених ст.150СК України обов`язків по догляду за дитиною.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.184КУпАП.

В судовому засіданні:

було допитано: особу, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дослідженні письмові докази та матеріали сторони захисту.

Так, особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала та пояснила, що після початку повномасштабної військової агресії російської федерації проти територіальної цілісності України, вона разом із донькою виїхали за межі України та 2 роки проживали на території Федеративної Республіки Німеччина. Впродовж вказаного періоду вона самостійно забезпечувала, утримання, виховання та догляд дитини, дбала про розвиток доньки. На жаль, за час перебування за межами України поглибився конфлікт між нею та батьком дитини ОСОБА_3 , що потягло за собою припинення стосунків вказаних осіб як подружжя. Вона постійно приділяла увагу своїй дитині, донька забезпечена окремою кімнатою, яка умебльована, в якій підтримується порядок. В квартирі завжди є свіжа їжа, чистий посуд і все, що необхідне для харчування дитини. Донька завжди має чистий одяг та взуття за сезоном, забезпечена всім необхідним шкільним приладдям. Вона організувала для Аміни зайняття із репетиторами з математики та англійської мови, а крім того відвідування факультативних занять з танців та флай-йоги. Також навесні цього року у м. Дніпро мали місце ряд потужних атак безпілотників та ракет, що також негативно позначилося на її морально-психологічному стані. Внаслідок дії усіх цих факторів у неї погіршився сон, накопилися хронічний стрес та втома. За наслідками відвідування лікаря, їй були призначені антидепресанти, у тому числі зі снотворною дією. Знайшовши у своєму графіку певний вільний час - 24.04.2025 року вона прийняла антидепресанти та лягла спати. В цей час до квартири увійшли представника Органу опіки та піклування разом із поліцією, однак вона під дією прийнятих препаратів дійсно не мала змоги вести із ними будь-який діалог. При цьому поза увагою поліції залишилася та обставина, що в квартирі було прибрано, в холодильнику була приготована їжа, дитина мала в достатній кількості чистий одяг.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Садиленко О.Л.:

надав до суду письмові заперечення на протокол про адміністративне правопорушення та просив справу відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що під час складання протоколу про адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 у поліції був упереджений та однобічний підхід, в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б давали можливість вважати, що ОСОБА_1 дійсно вчинила правопорушення, що передбачене ч.1 ст.184КУпАП. Крім того, звертає увагу суду на численні порушення порядку притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, що були допущені поліцейськими, зокрема: не роз`яснення ОСОБА_1 її прав та не забезпечення її права на захист, відповідні докази, що додані до матеріалів справи поліцією, вважає недопустимими, а відтак такими, на які суд не може посилатися при ухваленні судового рішення про притягнення особи до відповідальності.

Крім того, судом було вжито належних заходів щодо виклику представника управління-служби у справах дітей адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, що підтверджується матеріалами виклику останнього.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, її захисника, вивчивши надані стороною захисту письмові пояснення свідків та особисту характеристику, ретельно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дістаю наступних висновків.

Згідно зі ст.245КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зважаючи на принципи змагальності та диспозитивності даного виду судочинства, відповідно до ч.2 ст.251КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.

Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування відносно неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення у виді штрафу.

Судовий розгляд проводиться в межах обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184КУпАП до суду надано:

- інформацію викладену в протоколі про адміністративне правопорушення ВАД №404171 від 24 квітня 2025 року;

- лист представника управління-служби у справах дітей адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради від 15.04.2025 року;

- копію заяви ОСОБА_3 від 09.04.2025 року;

- рапорт;

Оцінюючи зазначені докази, суд бере до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст.251КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Однак, протокол про адміністративне правопорушення, сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, і являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Так, адміністративна відповідальність за ч.1 ст.184 КУпАП настає у разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184КУпАП проявляється саме у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку потерпілого без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т.ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення потерпілим безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Ухилення від виконання батьківських обов`язків може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно з ст.150СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

На обґрунтування вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184КУпАП матеріали справи містять: протокол про адміністративне правопорушення ВАД №404171 від 24 квітня 2025 року; лист представника управління-служби у справах дітей адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради від 15.04.2025 року; копію заяви ОСОБА_3 від 09.04.2025 року; рапорт.

Разом з тим, обставини, які описані у протоколі серії ВАД №404171 від 24 квітня 2025 року, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184КУпАП, оскільки в ньому не зазначено в яких саме діях ОСОБА_1 вбачається неналежне виконання батьківських обов`язків щодо ОСОБА_2 , не конкретизовано, у який спосіб особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітньої дитини та, яких саме обов`язків така особа не виконала. Крім того, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини спростовуються наданими стороною захисту письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які повідомили, що є сусідами та остання є репетитором ОСОБА_2 характерезують ОСОБА_1 як матір, яка належним чином виховує свою дитину та забезпечує її усім необхідним. До того ж, наданими стороною захисту медичними документами підтверджено, що ОСОБА_1 дійсно проходить лікування та їй призначенні антидепресанти.

Матеріли справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 систематично неналежно виконує батьківські обов`язки щодо своєї доньки та й загалом виконує їх неналежно, а стороною захисту суду надано достатньо відомостей на спростування інкримінованого.

Намагання суду допитати, безпосередньо в судовому засіданні із попередженням про кримінальну відповідальність та із приведенням до присяги, ключового свідка інкримінованого, а саме представника управління-служби у справах дітей адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, не дали позитивного результату у зв`язку із неявкою такого представника до суду.

Тож, оскільки адміністративна відповідальність за ч.1 ст.184КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законом обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання, виховання неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад даного адміністративного правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.7КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч.1 ст.7КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи із змісту ст.8Конституції України щодо визначення і дії в Україні Верховенства права, положення ст.62 цього Закону розповсюджуються і на обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя дійшов висновку, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.184КУпАП, а тому вважаю за необхідне провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.184КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9,130,247,280,284-285КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п.1 ч.1 ст.247КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.184КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 - закрити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Дніпра протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А.В. Орчелота