Провадження № 3/643/2452/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2025 м. Харків

Суддя Салтівського районного суду міста Харкова Крівцов Д.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Донецьк, громадянина України, військовослужбовця, місце служби: ВЧ НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ

Обставини адміністративного правопорушення, визнані судом доведеними

06.06.2025 о 16-15 год. за адресою: АДРЕСА_2 , солдата ОСОБА_1 (Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності) було виявлено з ознаками алкогольного сп`яніння під час виконання службових обов`язків. В подальшому ОСОБА_1 було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 та проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу АЛКОНТ М (№ 00253). Результат огляду 0,48 проміле.

Нормативний акт, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення

Дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП як виконання обов`язків військової служби в стані алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду.

Підстави розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до відповідальності

ОСОБА_1 викликався до суду належним чином. Надав заяву, згідно з якою просив викликати його шляхом смс-повідомлення. Також надав заяву, згідно з якою просив розглядати справу за його відсутності.

Як зазначено Європейським судом з прав людини, ані текст, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі за вільним власним його або її бажанням відмовлятися, прямо або автоматично, від права на гарантії справедливого судового розгляду. Проте така відмова повинна, якщо вона є, бути ефективною для цілей Конвенції, бути встановлена однозначно і повинні бути застосовані мінімальні гарантії, які відповідають її важливості (Pfeifer та Plankl проти Австрії, § 37). Крім того, вона не повинна суперечити жодному важливому інтересу суспільства (Ермі проти Італії [ВП], § 73; Сейдович проти Італії [ВП], § 86; Дворскі проти Хорватії [ВП], § 100). «Право на судовий розгляд» не є абсолютним, воно має встановлені обмеження (Девеєр проти Бельгії, § 49; Карт проти Туреччини [ВП], § 67).

З урахуванням наведеного та обставин даної справи, суд приходить до висновку, що відмова особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від права бути присутнім під час розгляду даної справи не порушує його право на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не суперечить завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення, визначених ст. 245 КУпАП, та жодним важливим інтересам суспільства.

Ураховуючи факт належного виклику до суду особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявність його клопотання про розгляд справи за його відсутності, а також необхідність дотримання розумних строків розгляду даної справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності вказаної особи.

Застосовне законодавство

Відповідно до ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належать забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Вина Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення ДНХ-2/2960 від 06.06.2025, згідно якого Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, вчинив правопорушення за вказаних вище обставин, та в якому вказаною особою зазначено, що він свою провину визнає;

- даними результатів тестування за допомогою приладу АЛКОНТ М (№ 00253) від 06.06.2025, згідно яких отриманий результат 0,48 проміле, та акту огляду на стан алкогольного сп`яніння № 1175;

- даними письмових пояснень Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, згідно яких він підтвердив вчинення вказаного вище правопорушення.

У суду відсутні підстави ставити під сумнів вказані вище докази, які надані на підтвердження вини Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає доведеною поза розумним сумнівом вину Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні вказаного вище правопорушення.

Накладення стягнення

Керуючись ст. 33-35 КУпАП, суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, відомості про особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що обтяжують та пом`якшують відповідальність.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 КУпАП, обставиною, що пом`якшує відповідальність Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є щире розкаяння.

Згідно ч. 2 ст. 34 КУпАП орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

Ураховуючи наведене, суд вважає за можливе визнати обставиною, що пом`якшує відповідальність Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дані про його особу, а саме факт виконання ним обов`язків військової служби в умовах воєнного стану.

Обставин, що обтяжують відповідальність Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, судом не встановлено.

Враховуючи дані про особу винного, наявність обставин, що пом`якшують відповідальність, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, суд вважає, що стягнення у мінімальному розмірі санкції статті буде необхідним та достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень.

Згідно п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» військовослужбовці звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для стягнення судового збору з Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Харківського апеляційного суду від 09.01.2023 року у справі № 639/2374/22.

Керуючись ст. 33-35, 40-1, 251-252, 279, 283-285 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

ВизнатиОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 грн. (Рахунок: UA0020649, отримувач: ГУК Харків. обл./ МТГ Харків/21081100, код отримувача (ЄДРПОУ): 37874947 банк отримувача Казначейство України (ЕАП), призначення платежу: «штраф по справі про адміністративне правопорушення»).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Салтівський районний суд міста Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Д.А. Крівцов