КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/3716/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Саліхова В.В., за участю секретаря судового засідання Алієвої Д.У.

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Кирилкіна Радіона Олеговича на постанову судді Печерського районного суду міста Києва Гречаної С.І. від 26 травня 2025 року у справі Печерського районного суду міста Києва від 26 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Франції, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 139114, 29 вересня 2024 року о 02 год. 45 хв. у м. Києві по вул. Еспланадна, 17, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Nissan Navara» д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки зі згоди водія із застосуванням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 7510», результат огляду позитивний 2,29‰, (тест 1188). Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Печерського районного суду міста Києва від 26 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначено стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись з такою постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Кирилкін Р.О. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову судді Печерського районного суду міста Києва від 26 травня 2025 року та закрити провадження в даній справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд в порушення вимог ст. 280 КУпАП не з'ясував всіх обставин справи, які мають значення для її правильного вирішення та дійшов передчасного висновку про наявність вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначав, що матеріалами справи не підтверджується факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 ; огляд на стан сп`яніння проведено без законних підстав, оскільки підстава для зупинки транспортного засобу, яка передбачена Законом України «Про Національну поліцію» відсутня; ОСОБА_1 не було роз'яснено його прав та не забезпечено право на професійного перекладача, враховуючи, що водій не володів на достатньому рівні мовою для спілкування з працівниками поліції, не міг розуміти зміст правопорушення, не знав своїх прав.

В судовому засіданні захисник Сажель Лео Сесіль Мішель адвокат Кирилкін Р.О. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до положень ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Зазначені завдання реалізуються шляхом вчинення низки процесуальних дій органами (посадовими особами), уповноваженими розглядати справи про адміністративні правопорушення. Передусім це з`ясування наявності факту вчинення правопорушення, установлення особи, що вчинила правопорушення, чи винна ця особа і чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з вимогами ст.ст.278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що даних вимог закону суддею першої інстанції дотримано не було.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність особи за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Обґрунтовуючи рішення про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №139114 від 29 вересня 2024 року, дані тесту приладу «Драгер» від 29 вересня 2024 року, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відеозапис.

Проте, із таким висновком судді погодитись не можливо.

У рішеннях Європейского суду з прав людини у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, Європейский суд з прав людини неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 139114, 29 вересня 2024 року о 02 год. 45 хв. у м. Києві по вул. Еспланадна, 17, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Nissan Navara» д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки зі згоди водія із застосуванням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 7510», результат огляду позитивний 2,29‰, (тест 1188). Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До вказаного протоколу додано акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, чек Драгера, відео з боді-камери №472883 та боді-камери №476816.

Відповідно до ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод право кожного обвинуваченого на переклад мовою, якою володіє особа, розглядається як невід`ємна складова права на захист (параграф 3 ст.6 Конвенції).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ ) має усталену практику щодо розгляду справ із дотриманням права на допомогу перекладача як однієї зі складових прав обвинуваченого на захист у контексті дотримання права на справедливий судовий розгляд, що зафіксовано у декількох рішеннях цього Суду, зокрема: «В контексті права на справедливий судовий розгляд, гарантованого ст.6-3, підпункт (е), означає, що обвинувачений, який не розуміє мови, що використовується, або не розмовляє на ній, має право на безоплатну допомогу перекладача для письмового або усного перекладу всіх документів чи заяв по порушеній проти нього справі, що необхідні йому для розуміння того, що відбувається, та гарантувати його права» (Справа «Шабельник проти України», рішення від 19 лютого 2009 року).

Відповідно до пункту 12 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затверджену наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2015 року №1376, зареєстрованову в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за №1496/27941 (далі - Інструкція №1376), особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення та пояснення по суті адміністративного правопорушення, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови підписати його. У разі, якщо особа, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, не володіє українською мовою, протокол про адміністративне правопорушення складається за участю перекладача.

Встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 щодо якого складено протокол про адміністративне правопорушення є громадянином Франції.

У матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 володіє українською мовою, якою було складено протокол про адміністративне правопорушення, і, відповідно, останній мав можливість з ним ознайомитись.

З переглянутого судом апеляційної інстанції відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що працівники поліції не повідомляли ОСОБА_1 про виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння.

Відеозапис починається з моменту проходження огляду та вбачається, що ОСОБА_1 не розуміє, що йому потрібно роботи (яким чином проходить огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу Драгер).

Факт керування транспортним засобом та зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 доказами, наявними в матеріалах справи не підтверджується.

При цьому з відеозапису вбачається, що на звернення працівників поліції з приводу повторного огляду ОСОБА_1 зазначає, що він не грається, він уже це робив і він не розуміє навіщо це робити знов.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 було зрозуміло зміст висунутого відносного нього обвинувачення, що працівниками поліції було залучено компетентного перекладача відповідно до параграфу 3 ст.6 Конвенції, ст.268 КУпАП, пункту 12 Інструкції №1376 або, що працівниками поліції було роз`яснено йому право на здійснення такого перекладу з української мови, якою було складено протокол про адміністративне правопорушення, на фрунцузьку або англійську мову, якими володіє ОСОБА_1 .

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , який не володіє українською мовою, не міг ознайомитися зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення і в матеріалах справи відсутні дані про залучення перекладача до складання протоколу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим грубо порушено вимоги ст.ст.256, 268 КУпАП.

Також працівниками поліції належним чином не було роз`яснено ОСОБА_1 право на захист та отримання належної правової допомоги.

Як зазначалося вище, ОСОБА_1 є громадянином Франції, не вміє писати та читати українською мовою, що зафіксовано на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, а тому він не міг фізично ознайомитися зі змістом складеного протоколу та доданих до нього документів, не міг самостійно написати у протоколі заперечення проти нього та свої пояснення щодо незгоди із висновком про його вину при складенні протоколу про адміністративне правопорушення.

Наведені обставини свідчать про те, що працівником поліції, яким було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 139114 від 20 вересня 2024 року відносно ОСОБА_1 та інші документи, істотно порушено та обмежено процесуальні права останнього, в тому числі, право на захист.

У відповідності до п.43 рішення ЄСПЛ від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Між тим, згідно ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Приймаючи до уваги наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не доведена у поза розумний сумнів.

Враховуючи викладене, постанова судді Печерського районного суду міста Києва від 26 травня 2025 року підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Кирилкіна Радіона Олеговича задовольнити.

Постанову судді Печерського районного суду міста Києва Гречаної С.І. від 26 травня 2025 року у справі Печерського районного суду міста Києва від 26 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Франції, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 цього Кодексу, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду В.В. Саліхов