єдиний унікальний номер справи 531/1417/25
номер провадження 3/531/475/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.07.2025 суддя Карлівського районного суду Полтавської області Фисун Л.С., розглянувши матеріали, які надійшли від відділу поліції № 3 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ФОП « ОСОБА_1 », зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

у с т а н о в и л а :

згідно протоколому про адміністративне правопорушення, 19.05.2025 о 12:00 год. за адресою: АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_1 неналежним чином виконував свої батьківські обов`язки стосовно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , учня 6-А класу Карлівського ліцею імені Ніни Герасименко Карлівської міської ради Полтавської області, який 19.05.2025 року прибув до Карлівського ліцею, що розташований за адресою: м.Карлівка, вул.Гімназична, 2 Полтавського району Полтавської області та мав при собі небезпечний предмет, а саме складаний ніж, чим створював реальну загрозу життю та здоров`ю інших дітей, чим порушив ст.150 Сімейного кодексу України, дії останнього кваліфіковані за ч.1 ст. 184 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення гр. ОСОБА_1 зазначив, що з протоколом ознайомлений та визнає своє правопорушення.

У судовому засіданні гр. ОСОБА_1 визнав, що син дійсно приніс до школи ніж, пояснив, що сину ножа не купував, виховує сина належним чином, після цього інциденту провів з сином бесіду.

На підтвердження вини гр. ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення надано:

- протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 2);

- рапорт інспектора сектору «СОБ» Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області від 19.05.2025 року (а.с. 3);

- письмові пояснення ОСОБА_4 (а.с. 4);

- письмові пояснення ОСОБА_5 (а.с. 5);

- письмові пояснення ОСОБА_3 (а.с. 6);

- письмові пояснення ОСОБА_1 (а.с. 7);

- письмові пояснення ОСОБА_6 (а.с. 8);

- письмові пояснення ОСОБА_6 (а.с. 9);

- копія паспорта ОСОБА_1 та копія свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до яких, батьком останнього є ОСОБА_1 (а.с. 10-11).

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та дослідивши надані докази, суд дійшов такого висновку.

За приписами ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП, проявляється саме у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т. ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення потерпілим безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Отже, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

За змістом ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Водночас у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Як експлуатацію дитини слід розглядати залучення її до непосильної праці, до заняття проституцією, злочинною діяльністю або примушування до жебракування.

У протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, які саме неправомірні діяння гр. ОСОБА_1 свідчать про його ухилення від виконання батьківських обов`язків та що вони носять систематичний характер.

Таким чином, жодних об`єктивних даних щодо ухилення гр. ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків не встановлено.

Ураховуючи викладене, оскільки вина гр. ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, не підтверджена належними доказами, а тому суд дійшов висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин провадження у справі стосовно гр. ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір стягується у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.

Ураховуючи, що провадження у цій справі підлягає закриттю, а тому судовий збір не стягується.

Керуючись ст. 247, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а:

закрити провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП - у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Карлівський районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження, а у разі її оскарження після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Л.С.Фисун