ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/9936/24 Головуючий в 1 інст.Дмитрюк О.В.
Провадження №33/807/483/25 Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Майстро В.Г., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою захисника останнього адвоката Майстро В.Г. на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 18 лютого 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою суду, 17 вересня 2024 року о 00 год. 45 хв. ОСОБА_1 в районі будинку № 27 по вул. Мальовничій в м. Запоріжжі керував транспортним засобом «HYUNDAI SANTAFE», д.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з яким водій зобов`язаний на вимогу робітника поліції пройти у встановленому законом порядку медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Від керування транспортним засобом відсторонений. Під час скоєння правопорушення та складання протоколу велась відеофіксація на бодікамеру MOTOROLA SOLUTIONS VB 400 474943, 471840.

В апеляційній скарзі захисник адвокат Майстро В.Г. просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає про безпідставну зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Вказує про те, що поліцейські вчиняли дії, направлені на спонукання ОСОБА_2 до відмови від проходження огляду, зокрема поліцейський радив ОСОБА_2 відмовитись від проходження огляду, зазначаючи, що після складання протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП останній відразу буде вільний.

На думку сторони захисту, в цьому випадку відбулась провокація з боку працівників поліції.

Зазначає, що працівники поліції належним чином не встановили у ОСОБА_1 ознак сп`яніння.

Зауважує, що права та обов`язки ОСОБА_2 при складанні протоколу не роз`яснювались.

Окрім того, вказує, що рапорт працівника поліції не може вважатись належним доказом у справі.

Звертає увагу на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги клопотання сторони захисту від 17 лютого 2025 року про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення розгляду справи.

Заслухавши аргументи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Майстро В.Г., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена наявними в справі доказами, зокрема відомостями, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 130909 від 17 вересня 2024 року, з якого убачається, що 17 вересня 2024 року о 00 год. 45 хв. ОСОБА_1 в районі будинку №27 по вул.Мальовничій в м.Запоріжжі керував транспортним засобом «HYUNDAI SANTAFE», д.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з яким водій зобов`язаний на вимогу робітника поліції пройти у встановленому законом порядку медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Від керування транспортним засобом відсторонений. Під час скоєння правопорушення та складання протоколу велась відеофіксація на бодікамеру MOTOROLA SOLUTIONS VB 400 474943, 471840;

- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого убачається, що огляд ОСОБА_1 був проведений у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Огляд за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820 не проводився у зв`язку із відмовою водія ОСОБА_1 ;

- у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17 вересня 2024 року;

- у письмових ОСОБА_3 від 17 вересня 2024 року;

- відеозаписом події, який узгоджується із обставинами, вказаними в протоколі та долучених до нього матеріалах.

Вказані докази узгоджуються з відомостями, викладеними в рапорті командира взводу №1 роти №2 батальйону №3 УПП в Запорізькій області ДПП старшого лейтенанта поліції Романика Б.І., згідно з яким, останній доповідає, що 17 вересня 2024 року під час несення служби в Шевченківському районі о 00 год. 45 хв. за адресою: вул.Мальовнича, буд.27, було зупинено транспортний засіб HYUNDAI SANTAFE», д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за порушення комендантської години. Під час перевірки документів у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку водій ОСОБА_1 відмовився на місці зупинки транспортного засобу. Стосовно водія ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Посвідчення водія не вилучалось. Тимчасовий дозвіл не видавався. Від керування транспортним засобом ОСОБА_1 відсторонений. Про повторність попереджений. Подію зафіксовано на бодікамеру.

Дослідивши всі наявні докази у їх сукупності, суд дійшов до правильного висновку про те, що ці докази підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними та допустимими.

Як зазначено в оскаржуваній постанові суду, при розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 участі не брав.

При апеляційному розгляді справи ОСОБА_1 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та додатково зазначив, що він їхав додому, його було зупинено працівниками поліції, алкогольних напоїв він не вживав, пив лише вітамінну воду, через що працівникам поліції здалось, що в нього наявний запах алкоголю.

Захисник-адвокат Майстро В.Г. в ході апеляційного розгляду справи підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, та додатково зазначила щодо відсутності підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Зауважила, що з відеозапису події убачається, що поведінка ОСОБА_1 була цілком адекватною, ОСОБА_1 надав чіткі відповіді на постановлені йому запитання. Вважає, що підозра працівників поліції щодо перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння була безпідставною. Також, захисник вказала про те, що судом першої інстанції не було враховано клопотання сторони захисту про ознайомлення з матеріалами справи та про відкладення розгляду справи, через що справу судом було розглянуто у відсутність ОСОБА_1 та його захисника.

На думку апеляційного суду, доводи, викладені в апеляційній скарзі, та заявлені стороною захисту, в т.ч. самим ОСОБА_1 , при апеляційному розгляді, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Стосовно доводів захисника адвоката Майстро В.Г., викладених в апеляційній скарзі, щодо безпідставності зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Так, відповідно до положень п.п.1,3 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Підстави для зупинки транспортного засобу визначені у статті 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Як убачається з відеозапису події, зупинка транспортного засобу «HYUNDAI SANTAFE», д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 відбулася за порушення комендантської години, про що ОСОБА_1 було повідомлено в ході спілкування зі співробітником поліції.

Відомості щодо причини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , окрім іншого, відображені і в рапорті командира взводу №1 роти №2 батальйону №3 УПП в Запорізькій області ДПП старшого лейтенанта поліції Романика Б.І.

Суд апеляційної інстанції зважає і на те, що Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, введено воєнний стан в Україні, строк якого в подальшому відповідними Законами неодноразово продовжено.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 року №1456 «Про затвердження Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення правового режиму воєнного стану», уповноважена особа має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, у таких випадках:

якщо особа має зовнішні ознаки, схожі на ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи;

якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення;

якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом;

якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином не можливо;

якщо особа перебуває в місці вчинення кримінального, адміністративного правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події;

якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення;

порушення особою відповідних заборон, введених на території, де запроваджено правовий режим воєнного стану.

Викладене узгоджується із Законом України «Про правовий режим воєнного стану».

Отже, матеріали справи містять інформацію про законність зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Жодних клопотань про виклик поліцейських, витребування додаткової інформації з зазначеного приводу стороною захисту в т.ч. ОСОБА_1 , не заявлено при апеляційному розгляді.

В свою чергу, суд з власної ініціативи не має права збирати докази.

Що стосується доводів сторони захисту про те, що працівники поліції належним чином не встановили у ОСОБА_1 ознак сп`яніння та схиляли його до відмови від проходження огляду, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

З наявного в справі відеозапису убачається, що у працівників поліції виникла підозра про перебування водія ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, а саме виявлені такі ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. У зв`язку із чим, працівники поліції запропонували водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу або у медичному закладі у лікаря-нарколога, на що ОСОБА_1 відповів відмовою, у зв`язку із чим, працівниками поліції на водія ОСОБА_1 було складено протокол за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку.

Разом з тим, ОСОБА_2 неодноразово був повідомлений працівниками поліції про наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Те, що у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, підтверджується не тільки відомостями з протоколу, а й направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відеозаписом події та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Отже, у працівників поліції були обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

В свою чергу, статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735 (в подальшому Інструкція), згідно з якими, водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Наведене дає підстави стверджувати, що у ході провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, яке полягає у відмові водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність у такої особи ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.

В цьому випадку ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що є окремим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Наявними в справі доказами поза розумним сумнівом підтверджується вина ОСОБА_1 у вчинені інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а доводи сторони захисту про протилежне є безпідставними та суперечать матеріалам справи.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що рапорт працівника поліції не може вважатись належним доказом у справі, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Вина ОСОБА_1 підтверджується перш за все вищевказаними відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, актом огляду, направленням водія на огляд, письмовими поясненнями ОСОБА_1 та відеозаписом події.

В свою чергу, відомості з вищевказаного рапорту поліцейського повністю узгоджуються з іншими доказами.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що судом першої інстанції не було взято до уваги клопотання сторони захисту від 17 лютого 2025 року про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим справу розглянуто без участі ОСОБА_1 та його захисника, на думку суду апеляційної інстанції, жодним чином не спростовує висновків суду про порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР України, за наявності у справі вищевказаних доказів, які повністю підтверджують обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Розгляд судом справи про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП, без участі особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, не є безумовною підставою для скасування прийнятого в справі судового рішення.

Розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 не завадив суду повно і всебічно з`ясувати всі обставини, що мають значення для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення.

Також, не погоджується суд апеляційної інстанції з доводами сторони захисту про те, що ОСОБА_1 при складанні протоколу не роз`яснювались його права та обов`язки, з огляду на таке.

З протоколу про адміністративне правопорушення убачається, що ОСОБА_1 під час складання протоколу роз`яснювались його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, та повідомлено про розгляд справи в суді першої інстанції. Від підпису у відповідній графі протоколу ОСОБА_1 відмовився.

Більше того, відеозаписом події також зафіксовано, що працівниками поліції були роз`яснені ОСОБА_1 його права та обов`язки до початку оформлення адміністративних матеріалів.

Порушення права ОСОБА_1 на захист та упередженого ставлення до нього з боку працівників поліції під час оформлення адміністративного матеріалу з матеріалів справи не убачається.

На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за № 1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року №1395.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не убачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.

Твердження сторони захисту, що дії працівників поліції по відношенню до ОСОБА_1 були провокаційними, не є слушними, оскільки суперечать матеріалам справи, зокрема і письмовим поясненням самого ОСОБА_1 , згідно з якими останній зазначив, що він пожартував про те, що випив, зазначив про причини відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Даних про те, що ОСОБА_1 оспорював відомості, зазначені у протоколі, в установленому законом порядку, в матеріалах справи немає.

Всі докази, наявні в справі, узгоджуються між собою та істотних суперечностей не мають.

Достовірність цих доказів стороною захисту в т.ч. ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не спростовано.

Отже, вина ОСОБА_1 підтверджується як відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, так і доданими до протоколу доказами, які дослідив суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, та є належним чином вмотивованою.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити захиснику-адвокату Майстро В.Г. строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 18 лютого 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника адвоката Майстро В.Г. залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 18 лютого 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 336/9936/24