ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/864/25 Головуючий суддя І інстанції Василенко О. Я.
Провадження № 33/818/826/25 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

захисника Царьова Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Царьова Р.В. на постанову судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Оскаржуваною постановою встановлено, що водій ОСОБА_1 16.01.2025 об 12 год. 10 хв. в м Харкові по пр-ту Байрона, 171 керував транспортним засобом FORD FOCUS д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря нарколога КНП ХОР ОКНД від 21..01.2025 №127, чим порушив п.5.9а Правил дорожнього руху України (далі ПДР). Дії ОСОБА_1 особою, уповноваженою на складання адміністративного протоколу, кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням захисником ОСОБА_2 було подано апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції.

Свої апеляційні вимоги адвокат обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було формально розглянута справа стосовно ОСОБА_1 та не надана належна оцінка відомостям, які є наявними в матеріалах справи. Зокрема, суд першої інстанції не врахував, що працівники поліції не встановили ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , а також не відсторонили водія від керування транспортними засобами. Крім того, на думку захисника, в матеріалах справи відсутнє направлення на проведення медичного огляду. Разом з тим, адвокат вважав проведений медичний огляд незаконним, оскільки відносно ОСОБА_1 не проводилося лабораторне дослідження для встановлення наявності наркотичних речовин в його біологічному середовищі.

В своїй апеляційній скарзі захисник просить поновити строк апеляційного оскарження. В обгрунтування поданого клопотання адвокат посилався на те, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а про наявність судового рішення відносно нього дізнався 11.04.2025.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження відомостями матеріалів справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника.

В судове засідання з`явився апелянт адвокат Царьов Р.В, який повідомив про обізнаність ОСОБА_1 про місце, день та час апеляційного розгляду апеляційної скарги. Разом з тим, адвокат просив зупинити провадження у справі, оскільки особа, яка притягається до адміністративної відповідальності перебуває на військовій службі в лавах ЗСУ. Крім того, захисник вважав за можливе застосувати аналогію права в цій частині, оскільки чинний КУпАП не містить приписів щодо зупинення провадження у справах про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 Цього Кодексу.

Стосовно цього клопотання суд зазначає наступне.

Приписами ч.1 ст. 268 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 2 цієї статті не передбачена обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи за ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом з тим, приписи ст. 294 КУпАП також не містять вимог щодо обов`язкової участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час апеляційного розгляду справи. Поряд з цим, цією ж статтею встановлені строки апеляційного перегляду справ про адміністративні правопорушення, а саме двадцять днів з дня надходження справи до суду.

Окрім цього, положення Кодексу України про адміністративні правопорушення не регулюють порядок зупинення провадження у справі, за виключенням справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією.

Також слід зазначити, що наведені вище положення ст. 268 та ст. 294 КУпАП не містять заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

У правових висновках постанови від 12.12.2024 №990SCGC/20/24 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та своєчасного (без невиправданих зволікань) розгляду і вирішення справи.

Разом з тим, одним із принципів судового розгляду є забезпечення необхідного балансу між дотриманням прав сторони і розглядом справи протягом встановленого законом або розумного строку, а також недопущення судом невиправданих зволікань у розгляді справ.

Під час апеляційного перегляду під час судового розгляду захисник зазначив, що позиція захисту є узгодженою. Разом з тим суд апеляційної інстанції враховує, що і під час апеляційного перегляду до подання цього клопотання, судом було задоволено і інші клопотання для повного і всебічного з`ясування усіх обставин справи які можуть мати суттєве значення, зокрема і надання запитів до КНП ХОР ОКНЛ з витребування копії акту медичного огляду, а також роз`яснення методів, які використовувались під час лабораторного дослідження біологічного середовища, наданого ОСОБА_1 . Більш того, з результатами наданих відповідей суд ознайомив і захисника.

Таким чином, суд апеляційної інстанції провів усі необхідні дії для повного та всебічного розгляду цієї справи та вважає будь-яку іншу затримку у розгляді цієї справи невиправданою та такою, що порушить завдання, передбачені ст. 1 КУпАП.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що у задоволенні клопотання захисника Царьова Р.В. про зупинення провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 належним відмовити, а апеляційний розгляд провадити в межах поданої апеляційної скарги та відомостей, наявних у матеріалах справи з урахуванням пояснень і доповнень захисника.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відомості, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга адвоката Царьова Р.В. не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні, передбаченого п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду першої інстанції щодо винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Натомість, вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджуються наявними у справі доказами, а саме: відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА № 106548 від 24.01.2025, в якому зазначено факт керування ОСОБА_3 16.01.2025 об 12 год. 10 хв. в м Харкові по пр-ту Байрона, 171 керував транспортним засобом FORD FOCUS д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря нарколога КНП ХОР ОКНД від 21..01.2025 №127, чим порушив п.5.9а Правил дорожнього руху (далі ПДР). Дії ОСОБА_1 особою, уповноваженою на складання адміністративного протоколу, кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння. Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_4 було подано апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити адміністративне провадження стосовно нього (а.с. 1).

Зокрема, в протоколі про адміністративне правопорушення серії АБА №106548 від 24.01.2025 року, в графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено «З діями поліцейських не згоден, докази не надані з результатом висновку незгоден, заборонених речовин не вживаю» (а.с.1), що свідчить про те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності скористалася своїм правом на надання пояснень, зазначивши свою точку зору щодо події, яка склалася.

Відомостями довідки УПП в Харківській області ДПП встановлено, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія № НОМЕР_2 видане 28.03.2003 (а.с.3), а тому знає правила дорожнього руху та має їх дотримуватись. Таким чином, не виконання правил дорожнього руху особою, яка притягається до адміністративної відповідальності в частині дотримання обов`язків водія є свідомими та умисними діями ОСОБА_1 .

Відомостями висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння (катинони (а.с. 5).

З відомостей листа відповіді в.о. директора КНП ХОР «ОКНЛ» М. Дюженка та додатків до нього вбачається, що 16.01.2025 за направлення співробітника патрульної поліції ОСОБА_1 проходив огляд з метою виявлення стану сп`яніння за результатом якого було складено акт №127 від 16.01.2025 та надано відповідний висновок. Для лабораторного дослідження були відібрані біологічні зразки (сеча). Дослідження проведено імунохроматографічним методом (попередньо) та методом тонкошарової хроматографії (підтверджуючий). За результатами токсикологічного дослідження №41 у ОСОБА_1 було виявлено наркотичні речовини катинони.

Відомостями відеозапису встановлено, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції на дорозі загального користування у місці де дозволена зупинка транспортних засобів. Водію було повідомлено про низку причин для його зупинки, зокрема: наявність орієнтування щодо керування в стані сп`яніння, не вімкнення показчику повороту, агресивна манера руху у дворах багатоквартирних домів. Встановивши особу водія, працівниками поліції було встановлено також перебування ОСОБА_1 у розшуку. Під час проведення процесуальних дій поліцейськими встановлено ознаки наркотичного сп`яніння, зокрема поведінку, яка не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 тривалий час з автомобілю не виходив, комусь телефонував. Після консультацій з невідомою особою щодо проведення огляду, ОСОБА_1 погодився на його проведення та разом з працівниками поліції прибув до медичного закладу де добровільно надав біологічні зразки (сечу). Після проведення медичного огляду ОСОБА_1 було повідомлено щодо необхідності прибути до працівників поліції для складання матеріалів про адмінстративне правопорушення у разі отримання позитивного результату за наслідками всього медичного огляду та роз`яснено, що у разі незгоди з результатами медичного огляду його можливо оскаржити, оскільки біологічні зразки зберігаються 90 днів.

При цьому, апеляційний суд встановив, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Проте ОСОБА_1 та його захисник не скористалися процесуальною можливістю та не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі (ст. 267 КУпАП). Також стороною захисту не надано відомостей про звернення до суду в порядку, передбаченому ст. 5, 20, 286 КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб працівників поліції. Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Отже, враховуючи, що сторона захисту не скористалась своїм правом та не надала до суду доказів на підтвердження версії щодо незаконності дій працівників поліції під час проведення ними огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, а також складення ними протоколу та інших процесуальних документів за цією справою. Матеріали справи не містять відповідних відомостей що обумовлюють не винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом апеляційних доводів в цій частині.

Доводи апеляційної скарги щодо визнання проведеного медичного огляду недійсним належить зазначити наступне.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Відповідно до вимог п. 7- 8 розділу ІІІ Інструкції порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

З відомостей відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 пройшов медичний огляд добровільно, надавши для проведення лабораторного дослідження біологічне середовище сечу.

Відомостями копії акту медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння №127 від 16.01.2025, зокрема пунктів 20 та 23 встановлено, що за результатами огляду та лабораторних тестів у ОСОБА_1 виявлено наркотичні, психотропні та інші речовини катинони.

З відомостей листа відповіді в.о. директора КНП ХОР «ОКНЛ» М. Дюженка та додатків до нього вбачається, 16.01.2025 за направлення співробітника патрульної поліції ОСОБА_1 проходив огляд з метою виявлення стану сп`яніння за результатом якого було складено акт №127 від 16.01.2025 та надано відповідний висновок. Для лабораторного дослідження були відібрані біологічні зразки (сеча). Дослідження проведено імунохроматографічним методом (попередньо) та методом тонкошарової хроматографії (підтверджуючий). За результатами токсикологічного дослідження №41 у ОСОБА_1 було виявлено наркотичні речовини катинони. Метод хроматографії в тонких шарах сорбенту дозволяє проводити групове дослідження речовин, які підлягають контролю. Дослідження проведені у відповідності Методичних рекомендацій «Порядок відбору від живих осіб зразків біологічного середовища матеріалу, поводження з ними та організація проведення токсикологічних досліджень з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій» узгоджених Департаментом розвитку медичної допомоги МОЗ України 18.01.2011 р.

Таким чином, стосовно ОСОБА_1 був проведений медичний огляд та за наслідками саме лабораторного дослідження було встановлено його перебування в стані наркотичного сп`яніння (катинони), що дає підстав вважати сторонньому спостерігачу про правильність проведення медичного огляду ОСОБА_1 .

За таких обставин доводи апеляційної скарги в цій частині належить вважати необґрунтованими та безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції не було встановлено ознак наркотичного сп`яніння є безпідставними, оскільки спростовуються відомостями відеозапису де поліцейський чітко повідомляє водія про наявність у нього такої ознаки наркотичного сп`яніння, я поведінка, що не відповідає обстановці.

Таку ознаку належить вважати вірною, оскільки ОСОБА_1 , зачинившись у своєму транспортному засобі, тривалий час двері та вікна автомобілю не відчиняв, з автомобілю не виходив, намагаючись комусь зателефонувати. Крім того, ознаки наркотичного сп`яніння у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності були встановлені також і лікарем наркологом під час проведення медичного огляду ОСОБА_1 , що підтверджується відомостями копії акту медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння (пункти 9-14).

У зв`язку з викладеним, доводи апеляційної скарги в цій частині належить вважати безпідставними та суб`єктивними.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність в матеріалах цієї справи направлення на медичний огляд суд зазначає наступне.

Так, огляд особи на стан сп`яніння проводиться відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09.11.2015 року, а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України № 1103 від 17.12.2008 року (зі змінами), згідно яких, якщо водій погодився на проведення огляду він направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції (п. 8 розділу ІІ Інструкції від 09.11.2015 року).

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення (п. 9 розділу ІІ Інструкції від 09 листопада 2015 року та п. 7 Порядку від 17.12.2008 року).

Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку, перший примірник якого видається під підпис поліцейському (п.п. 17, 20 розділу ІІІ Інструкції від 09.11.2015 року, п. 13 Порядку від 17.12.2008 року).

Отже, за змістом вищенаведених норм, направлення водія транспортного засобу на огляд з метою виявлення стану сп`яніння складається не для вручення водію і йому не передається, як помилково вважає апелянт, а складається працівником поліції для лікаря, як підстава проведення цим лікарем огляду особи, і відповідно таке направлення залишається у лікаря, а в разі відмови водія від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу має бути долучена до матеріалів адміністративного провадження. Вся процедура огляду водія у медичному закладі проводиться виключно за участю працівників поліції, які і доставляють водія до лікарні, а не водій сам прибуває туди із направленням.

Отже, доводи апеляційної скарги в цій частині є суб`єктивними та розцінюються судом, як обраний спосіб захисту ОСОБА_1 .

Оцінюючи відомості всіх доказів у справі як окремо, так і в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: керування транспортного засобу у стані наркотичного сп`яніння.

Так, згідно з вимогами п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 2.9 «а» ПДР встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

Пунктом 1. 9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які обумовлюють необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому доводи апеляційної скарги на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника Царьова Р.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити, поновивши йому строк на апеляційне оскарження постанови Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2025 року.

У задоволенні клопотання захисника про зупинення провадження у справі відмовити.

Апеляційну скаргу захисника Царьова Р.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков