Справа № 125/833/25
Провадження № 33/801/673/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Питель О. В.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Барського районного суду Вінницької області від 22 травня 2025 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Барського районного суду Вінницької області від 22 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 гривень.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У скарзі зазначає, що він не користується додатком «Viber» і судові повістки в електронній формі не отримував, що свідчить про те, що його не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи. Судом не повністю досліджено відео докази, які долучені до матеріалів справи. Із вказаних доказів неможливо встановити момент правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, тобто невиконання вимог поліцейського про зупинку саме ним. Відеозапис, як доказ, пошкоджений, що впливає на його допустимість як доказу. Судом не взято до уваги, що він є учасником бойових дій, здійснює догляд за матір`ю з вітчимом та утримує їх.

У додаткових поясненнях від 07 липня 2025 року ОСОБА_1 зазначив, що 26 квітня 2025 року працівники поліції йому не пропонували пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці. Після того, як працівники поліції забрали у нього всі документи, вони здійснювали відносно нього психологічний тиск.

Також ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що постанову він отримав 10 червня 2025 року.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 289 КУпАП, в разі пропуску строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

При вирішенні питання про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, апеляційний суд виходить з того, що постанову Барським районним судом Вінницької області винесено 22 травня 2025 року у відсутність ОСОБА_1 та згідно супровідного листа від 04 червня 2025 року направлено на його адресу (а.с.21-23).

Копію постанови ОСОБА_1 отримав 10 червня 2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.24) та 20 червня 2025 року подав апеляційну скаргу (а.с.29-42).

Доказів того, що ОСОБА_1 раніше отримав копію оскаржуваної постанови матеріали справи не місять.

Оскільки ОСОБА_1 не був присутнім під час винесення оскаржуваної постанови, беручи до уваги, що матеріали справи не містять доказів того, що він раніше отримував копію оскаржуваної постанови, і подав апеляційну скаргу протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови, з метою забезпечення конституційного права особи на оскарження судового рішення, про яке стверджується в рішеннях Європейського суду з прав людини, апеляційний суд прийшов до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови суду пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

У судове засідання, призначене на 08 липня 2025 року, ОСОБА_1 не з`явився.

У поданому клопотанні від 07 липня 2025 року ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу розглянути без його участі за наявними в справі документами через неможливість його участі в судовому засіданні.

У ч. 6 ст. 294 КУпАП зазначено, що неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 ..

Дослідивши матеріали справи на предмет відповідності (невідповідності) мотивів апеляційної скарги обставинам справи, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

У ст. 280 КУпАП зазначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №768967, складеного інспектором СРПП ВП №1 Жмеринського РВП капітаном поліції Рибаком В.А., 26 квітня 2025 року о 17:22 ОСОБА_1 в с. Іванівці по вул. Першотравневій, керуючи мотоциклом «Tekken», д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу працівника поліції та не зупинився на включені проблискові маячки червоного та синього кольору та продовжив рух. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.4 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с.12).

У пункті 2.4 Правил дорожнього руху зазначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Частиною першою статті 122 КУпАП передбачено відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №312562, складеного інспектором ВП №1 (м. Бар) Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області страшим лейтенантом поліції Заволовичем О.П., 26 квітня 2025 року о 17:22 водій ОСОБА_1 в с. Іванівці по вул. Першотравневій керував мотоциклом «Tekken», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода; різкий запах алкоголю з ротової порожнини; поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан визначення алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.1).

У пункті 2.5 Правил дорожнього руху зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено відповідальність, в тому числі, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Справи №125/833/25 (провадження №3/125/290/2025) за ч. 1 ст. 130 КУпАП та №125/834/25 (провадження № 3/125/291/2025) за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП були об`єднані судом в одне провадження під номером справи 125/833/25.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що його вина підтверджується: даними протоколів про адміністративне правопорушення, у яких відображені обставини вчинення правопорушень від 26 квітня 2025 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; копією постанови серії ЕНА № 4590631 від 26 квітня 2025 року, відповідно до якої ОСОБА_1 було піддано адміністративному стягненню за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП; витягом з бази даних ІПНП «Адмінпрактика»; відеозаписами (дисками).

Разом з тим, вказаний висновок зроблений судом за неповного з`ясування обставин даної справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Зі змісту статті 280 КУпАП слідує, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За обставин даної справи ОСОБА_1 ставиться в провину порушення ним ч. 1 ст. 122-2 КУпАП невиконання водієм вимог про зупинку та ч. 1 ст.130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

За вказаними фактами 26 квітня 2025 року відносно ОСОБА_1 було складено протоколи серії ЕПР1 №312562 (ч. 1 ст. 122-2 КУпАП) та серії ААД №768967 (ч. 1 ст. 130 КУпАП).

В обох протоколах зазначено, що до них додаються відеозаписи.

Під час дослідження вказаних відеозаписів апеляційним судом встановлено, що доданий до протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 №312562 носій інформації лазерний компакт диск (а.с.9) не відтворює запис (якщо такий запис наявний). Спроби відтворити запис головним спеціалістом були марні, про що 04 липня 2025 року головним спеціалістом Вінницького апеляційного суду Іванюком В. було складено довідку.

На лазерному компакт диску (а.с.15), який доданий до протоколу про адміністративне правопорушення ААД №768967 відсутня інформація, яка стосується події, що мала місце 26 квітня 2025 року за описаних в протоколах обставинах.

На ньому лише зафіксовано (без звуку) момент руху службового автомобіля. Запис з середини авто. При цьому на відео не видно жодних транспортних засобів (мотоциклів), які рухалися вулицями села та по дорозі, та не чути чи подавалася поліцейським вимога про зупинку транспортного засобу ОСОБА_1 (за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного кольору), та чи ухилявся він від виконання вказаної вимоги.

Зважаючи на позицію ОСОБА_1 , який заперечує вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, сам лише протокол про адміністративне правопорушення не може ставитися йому в провину.

ОСОБА_1 стверджує, що під час оформлення матеріалів до нього працівники поліції здійснювали психологічний тиск. Однак, за відсутності в матеріалах справи відеозапису події, про яку йде мова в згаданих протоколах, апеляційний суд позбавлений можливості перевірити вказані обставини, а тому приймає їх як не спростовані.

Крім того, ОСОБА_1 заперечує також надходження з боку поліцейських пропозиції щодо проходження огляду на стан сп`яніння.

Так, у статті 266 КУпАП зазначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - огляд), і проведення такого огляду визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі Порядок).

За змістом пункту 3 цього Порядку, огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів; лікарем закладу охорони здоров`я.

Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (пункт 4).

Відповідно до п. 6, 8 Порядку, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Із вказаних положень слідує, що для складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 повинен був відмовитися від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я. Лише після цього поліцейські могли скласти відносно нього протокол за ч. 1 ст.130 КУпАП.

При цьому, оскільки технічні засоби відеозапису при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не застосовувалися (такі в матеріалах справи відсутні), протокол повинен був складатися в присутності двох свідків. Однак, свідки поліцейським не залучалися.

За відсутності будь-якого запису спілкування з поліцейськими під час складання протоколу, твердження ОСОБА_1 про те, що йому не пропонували пройти огляд теж приймаються апеляційним судом як не спростовані.

Відтак, протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП не може бути визнаний допустимим доказом у справі.

Суд першої інстанції лише формально зазначив, що вина ОСОБА_1 в інкримінованих йому правопорушення підтверджується відеозаписами, без їх дослідження та аналізу.

У зв`язку із викладеним, постанова суду першої інстанції залишатися в силі не може і надавати оцінку решті доводам апеляційної скарги не має правового значення.

Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме статей 9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі

Суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Згідно вимог ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Справи про адміністративні правопорушення мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden №36985/97).

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Оскільки обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви тлумачяться на користь обвинуваченої особи, а в матеріалах справи відсутні достатні та допустимі докази, які б переконливо свідчили, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу даних адміністративних правопорушень.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Барського районного суду Вінницької області від 22 травня 2025 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало