ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року Кривий Ріг

30.06.2025р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області Залізняк Р.М. при секретарі судового засідання Нікітюк В.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Ромась А.І. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13.11.2024р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає, АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік

за участю захисника (в режимі ВКЗ) ОСОБА_2

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності (в режимі ВКЗ) ОСОБА_1

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постанову суду першої інстанції оскаржено захисником Ромась А.І., яка в апеляційній скарзі:

- зазначає, що працівники поліції при спілкуванні з ОСОБА_1 не мали при собі газоаналізатора, тому не могли належним чином оцінити стану ОСОБА_1 , та визначити чи перебував він у стані алкогольного сп`яніння;

- зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 працює водієм на підприємстві ТОВ «ОЛЬВІЯ-ФАРМ», та вказане підприємство готове взяти його на поруки, з метою подальшого виконання ним своїх обов`язків водія, крім того ОСОБА_1 повністю утримує свою родину, дружина перебуває на обліку з приводу вагітності, та позбавлення права керування транспортним засобом позбавить його можливості утримувати родину;

- вказує, що протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про пристрій, яким здійснювався відеозапис, та на ньому не зафіксовано чіткої відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння;

- наголошує, що на місці події не складалося направлення на медичний огляд, не складено акт про відмову від огляду на стан сп`яніння, у протоколі не зазначені свідки, які були присутні на місці події, від свідків не отримано пояснень;

- вважає, що названі працівником поліції ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 є формальними, та не підтверджені доказами, зокрема поясненнями свідків, які могли зафіксувати такі ознаки, відеозапис події не відповідає вимогам «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» № 1026 від 18.12.2018р., тому є неналежним доказом;

- зазначає, що судом першої інстанції не було з`ясовано законності підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», та до матеріалів справи долучено копію ухвали у справі № 175/12334/24 про відкриття провадження у справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності щодо самого правопорушення та підстав зупинки транспортного засобу;

- зазначає, що відеозаписи є відмінними від тих, що були при підготовці до матеріалів справи та під час розгляду справи, тому не можуть бути належними та допустимими доказами;

- вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.ст. 245, 280 КУпАП, правовій позиції, висловленій у рішеннях ЄСПЛ «Малофєєв проти росі», «Карелін проти росії», «Лучанінов проти України», та інших, приписам ст. 6 ЄКПЛ;

- прохає оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доводи захисника Ромась А.І. та особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , які підтримали подану апеляційну скаргу та прохали про її задоволення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 03.07.2024р. о 21:33год., в порушення вимог п. 2.5 ПДР керував автомобілем «Мазда 6» д/н НОМЕР_1 в м. Краматорськ вул. Східна біля буд. № 45 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Допитаний судом першої інстанції ОСОБА_1 свою винуватість не визнав і пояснив суду, що він не керував транспортним засобом, тому відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Суд першої інстанції не прийняв до уваги пояснення ОСОБА_3 щодо невизнання свої винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вважав їх такими, що спрямовані на уникнення ним відповідальності за вчинене, доводи захисника, викладені у клопотанні про закриття провадження у справі вважав неспроможними, та такими, що не спростовують докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх висновків про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції поклав протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 981915 від 03.07.2024р., який був складений за порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України тобто за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, та відеозапис.

Суд першої інстанції проаналізувавши вимоги КУпАП та оцінивши докази у справі з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не встановив будь-яких законних підстав не довіряти вказаним письмовим доказам, та дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою.

Суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , погоджується із висновками суду про визнання його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини справи, вирішив їх в точній відповідності із законом, повно та всебічно дослідив та оцінив наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності.

Суд апеляційної інстанції вважає висновки суду першої інстанції правильними, а наведені в оскаржуваній постанові мотиви, які покладені в обґрунтування прийнятого рішення щодо визнання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП такими, що відповідають вимогам ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції встановив, що матеріалами справи, та наявними у ній доказами беззаперечно підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, керування відбувалося о 21:33год. в м. Краматорськ Донецької області, на території якого з 21:00год. встановлено комендантську годину, тобто обмежувальний захід під час воєнного стану, крім того на автомобілі відсутній задній номерний знак, отже підстави законності зупинки транспортного засобу не викликають сумніву, та підтверджені відеозаписом. Також відповідно до відеозапису ОСОБА_1 відмовився від продуття наданого газоаналізатора на місці зупинки транспортного засобу, висловив бажання пройти огляд у закладі охорони здоров`я, проте після прибуття до такого закладу пройти огляд на стан сп`яніння відмовився, згідно пояснення, зафіксованого на відеозапису, за рекомендацією, отриманою від адвоката в телефонній бесіді з ним. Таким чином суд апеляційної інстанції встановив, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідивши матеріали справи встановив в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме об`єктивну сторону цього правопорушення склала відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи викладене вище, суд апеляційної інстанції не встановив підстав, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги захисника, що працівники поліції при спілкуванні з ОСОБА_1 не мали при собі газоаналізатора, тому не могли належним чином оцінити стану ОСОБА_1 , та визначити, чи перебував він у стані алкогольного сп`яніння, є неспроможними, оскільки відповідно до матеріалів відеозапису ОСОБА_1 саме на місці зупинки пропонувалося продуття газоаналізатора, що підтверджено відеозаписом, від продуття якого він особисто відмовився та бажав пройти огляд у закладі охорони здоров`я, до якого був доставлений у супроводі працівників поліції.

Доводи апеляційної скарги захисника, що суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 працює водієм на підприємстві ТОВ «ОЛЬВІЯ-ФАРМ», та вказане підприємство готове взяти його на поруки, з метою подальшого виконання ним своїх обов`язків водія, крім того ОСОБА_1 повністю утримує свою родину, дружина перебуває на обліку з приводу вагітності, та позбавлення права керування транспортним засобом позбавить його можливості утримувати родину є також безпідставними, оскільки діючий КУпАП не містить такого виду стягнення, оскільки стаття 21 КУпАП, яка мала назву «Передача матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації або трудового колективу» виключена з КУпАП на підставі ЗУ № 2657-IX від 06.10.2022р., тому відсутні передбачені діючим законодавством підстави для передачі матеріалів щодо ОСОБА_1 на розгляд трудового колективу.

Доводи апеляційної скарги захисника, що протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про пристрій, яким здійснювався відеозапис, та на ньому не зафіксовано чіткої відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння є також неспроможними, оскільки відповідно до вимог ст. 256 КУпАП «Зміст протоколу про адміністративне правопорушення», вказана норма не передбачає зазначення відомостей про пристрій, яким здійснювався відеозапис.

Щодо відсутності на відеозапису чіткої відмові ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння, то така відмова зафіксована на відеозапису після доставки працівниками поліції ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я, де він після спілкування по мобільному телефону, відмовився від огляду на стан сп`яніння. Наслідки такої відмови йому були роз`яснені, та у суду апеляційної інстанції відсутні обґрунтовані підстави для іншого розуміння дій ОСОБА_1 , ніж у його відмові від огляду на стан сп`яніння на законну вимогу працівників поліції.

Доводи апеляційної скарги, що на місці події не складалося направлення на медичний огляд, не складено акт про відмову від огляду на стан сп`яніння, у протоколі не зазначені свідки, які були присутні на місці події, від свідків не отримано пояснень, є також неслушними, оскільки направлення особи до закладу охорони здоров`я для огляду на стан сп`яніння складається для уповноваженого лікаря, та відповідно до вимог ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Щодо відсутності в матеріалах справи акту відмови особи від огляду на стан сп`яніння, то суд апеляційної інстанції наголошує, що результатом такої відмови стало складення працівниками поліції протоколу щодо ОСОБА_1 за фактом порушення ним вимог п. 2.5 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги захисника, що названі працівником поліції ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 є формальними, та не підтверджені доказами, зокрема поясненнями свідків, які могли зафіксувати такі ознаки, відеозапис події не відповідає вимогам «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» № 1026 від 18.12.2018р., тому є неналежним доказом, є також неспроможними, оскільки вимоги підтвердження ознак сп`яніння у водія саме свідками не передбачені, ні приписами КУпАП, ні «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» № 1452/735 від 09.11.2015.

Пункт 2.5 ПДР України містить безальтернативний обов`язок водія виконати законну вимогу працівника поліції про проходження огляду на стан сп`яніння. Відповідно до матеріалів відеозапису відсутні сумніви щодо законності висловленої вимоги щодо стану ОСОБА_1 та проходження ним огляду на стан сп`яніння, оскільки суд апеляційної інстанції наголошує, що зокрема відповідно до матеріалів відеозапису ОСОБА_1 при спілкуванні з працівниками поліції, з невідомих причин не втримав рівновагу та впав біля автомобіля, що логічно не притаманне тверезій особі.

Доводи апеляційної скарги захисника, що судом першої інстанції не було з`ясовано законності підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 35 ЗУ «Про національну поліціїю», та до матеріалів справи долучено копію ухвали у справі № 175/12334/24 про відкриття провадження у справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності щодо самого правопорушення та підстав зупинки транспортного засобу також не мають під собою підґрунтя, оскільки вказане рішення жодним чином не підтверджує незаконності дій працівників поліції при зупинці транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги захисника, що відеозаписи є відмінними від тих, що були при підготовці до матеріалів справи та під час розгляду справи, тому не можуть бути належними та допустимими доказами, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки стороною захисту не надано належних та допустимих доказів, що відеозаписи в матеріалах справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 є відмінними, з урахуванням того, що захисник була ознайомлена з матеріалами справи, та мала право на отримання копій відеозапису.

Враховуючи викладене вище, доводи апеляційної скарги захисника, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.ст. 245, 280 КУпАП, правовій позиції, висловленій у рішеннях ЄСПЛ «Малофєєв проти росі», «Карелін проти росії», «Лучанінов проти України», та інших, приписам ст. 6 ЄКПЛ, тому оскаржувана постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, не мають під собою підґрунтя та не підлягають задоволенню, рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та справедливим судовим рішенням, наведені доводи апеляційної скарги захисника не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Між тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу суд першої інстанції належним чином не дотримався вимог КУпАП та адміністративне стягнення у виді штрафу наклав у фіксованій грошовій сумі - у розмірі 17 000грн., що в свою чергу суперечить вимогам санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає накладення стягнення на винувату особу у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тому суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції в частині накладення стягнення на ОСОБА_1 підлягає скасуванню із прийняттям в цій частині нової постанови.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника Ромась Анастасії Ігорівни на постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 13.11.2024р, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік задовольнити частково.

Постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 13.11.2024р, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя