Справа № 132/1382/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 липня 2025 року м. Калинівка

Суддя Калинівського районного суду Вінницької області Карнаух Н.П.,

за участі секретаря судового засідання Янковської А.С.,

захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвоката Шиманської В.В.,

розглянувши матеріал, який надійшов з батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, одруженого, має 2-х дітей, приватного підприємця (зі слів), проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 139 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Калинівського районного суду Вінницької області з батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України 05.05.2025 надійшов протокол серії ЕПР1 № 311242 від 25.04.2025, із додатками, про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 КУпАП.

Згідно із цим протоколом, 25.04.2025 о 10 год. 35 хв. у м. Калинівка біля будинку № 29А по вул. Незалежності, громадянин ОСОБА_2 самовільно встановив засоби обмеження дорожнього руху (конуси), чим створив перешкоду для інших учасників дорожнього руху, чим порушив вимоги п. 1.5 ПДР України, ПКМУ № 198 від 30.03.1994 «Про затвердження Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони», за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 139 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2025 ці матеріали передано на розгляд судді Карнауху Н.П.

Судові засідання з розгляду справи призначалися на 19.05.2025 та 02.06.2025, водночас ОСОБА_2 , який належним чином повідомлявся про дати і час їх проведення, до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Чергове засідання у справі призначено на 09:30 год. 11.06.2025.

В це засідання з`явилися ОСОБА_2 та його представник адвокат Шиманська В.В.

Також до суду 11.06.2025 адвокатом Шиманською В.В. подано письмове клопотання про виклик свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Згідно із клопотанням ці особи були присутні на місці події та бачили особу, яка встановлювала конуси і що ОСОБА_2 був відсутній на місці вчинення адміністративного правопорушення.

ОСОБА_2 та його представник не заперечували щодо розгляду і вирішення цього клопотання в судовому засіданні після дослідження доказів у справі.

В цьому судовому засіданні після роз`яснення ОСОБА_2 прав, передбачених ч. 1 ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, було оголошено протокол про адміністративне правопорушення, заслухано пояснення ОСОБА_2 , який погодився їх надати, в повному обсязі досліджено письмові докази у справі та один з двох відеозаписів з нагрудних бодікамер працівників патрульної поліції поліцейського Вовка В.В.

Під час надання пояснень ОСОБА_2 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, вказавши, що конуси на дорозі встановлював якійсь водій вантажівки. Однак, на запитання головуючого, ОСОБА_2 повідомив, що ім`я та прізвище цього водія, номерний знак його автомобіля, йому не відомі.

Під час дослідження другого файлу з відеозаписом з нагрудної бодікамери поліцейського Романа Габчака, на якому зафіксовано обставини спілкування ОСОБА_2 з поліцейським безпосередньо під час заповнення протоколу про адміністративне правопорушення та надання пояснень щодо інкримінованого діяння адвокат Шиманська В.В. заявила клопотання про оголошення перерви в судовому засіданні у зв`язку з тим, що в неї виникли сумніви в об`єктивності та безсторонності судді і вона має намір обґрунтувати мотиви відводу в письмовій заяві, яку подасть окремо.

У зв`язку з цим в судовому розгляді оголошено перерву, наступне судове засідання у справі призначено на 09:10 год. 03.07.2025.

За результатами розгляду заяви адвоката Шиманської В.В. про відвід судді Карнауха Н.П. (справа №132/1382/25, провадження №3-зв/132/2/25) ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області Аліменка Ю.О. від 17.06.2025 у задоволенні цієї заяви про відвід судді відмовлено.

ОСОБА_2 та його представник адвокат Шиманська В.В. до суду 03.07.2025 не з`явилися, подали клопотання про відкладення судового розгляду.

У зв`язку з неявкою ОСОБА_2 та його адвоката та подання ними клопотань про відкладення розгляду справи постановою судді від 03.07.2025 розгляд справи відкладено на 14:30 год. 09.07.2025, задоволено клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвоката Шиманської В.В. про виклик до суду в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Копію вказаної постанови також направлено на адресу електронної пошти адвоката Шиманської В.В. Згідно із довідкою секретаря судового засідання це судове рішення доставлено адресату 04.07.2025.

ОСОБА_2 у судове засідання, призначене на 14:30 год. 09.07.2025, не з`явився, про причини неявки не повідомив. У це засідання з`явилась його представник адвокат Шиманська В.В., яка повідомила що у минуле судове засідання вона та ОСОБА_2 не з`явилися за сімейними обставинами. Також у засідання, призначене на 09.07.2025, ОСОБА_2 не з`явився за сімейними обставинами. При цьому, адвокат повідомила, що у неї немає документів, що підтверджують поважність причин неявки до суду.

Викликані до суду свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не з`явилися, відомостей про причини їх неявки не надходило.

Водночас адвокат Шиманська В.В. стверджувала, що не отримувала постанови судді від 03.07.2025 про задоволення її клопотання про виклик свідків, тому не забезпечила їх прибуття до суду.

Безпосередньо перед вказаним судовим засіданням адвокатом Шиманською В.В. подано нове клопотання про виклик до суду в якості свідків працівників поліції, які були присутні 25.04.2025 на місці вчинення адміністративного правопорушення, витребування в УПП у Вінницькій області ДПП документів, на підставі яких цими працівниками поліції здійснювалося патрулювання за адресою виявленого адміністративного правопорушення.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, суддя дійшов такого висновку.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 311242 від 25.04.2025 вбачається, що 25.04.2025 о 10 год. 35 хв. у м. Калинівка біля будинку № 29А по вул. Незалежності, громадянин ОСОБА_2 самовільно встановив засоби обмеження дорожнього руху (конуси), чим створив перешкоду для інших учасників дорожнього руху, чим порушив вимоги п. 1.5 Правил дорожнього руху, Постанови КМУ № 198 від 30.03.1994 «Про затвердження Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони», за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 139 КУпАП.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.

Відповідно до положень пункту 1.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Частиною 1 ст. 139 КУпАП встановлено відповідальність за пошкодження автомобільних доріг, вулиць, дорожніх споруд, залізничних переїздів, трамвайних колій, технічних засобів регулювання дорожнього руху, самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху, створення перешкод для дорожнього руху, в тому числі забруднення дорожнього покриття, або невжиття необхідних заходів щодо їх усунення та попередження інших учасників руху про небезпеку, що виникла, або невжиття посадовими особами, відповідальними за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, утримання автомобільних доріг та вулиць, громадянами - суб`єктами господарської діяльності заходів щодо заборони руху підвідомчих технологічних транспортних засобів, сільськогосподарської техніки і машин на гусеничному ходу автомобільними дорогами і вулицями, покриття яких може бути пошкоджене, що тягне накладення штрафу на громадян у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, і накладення штрафу на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, утримання автомобільних доріг та вулиць, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 КУпАП, в повному обсязі доведена матеріалами справи, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення за серією ЕПР1 № 311242 від 25.04.2025;

актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 25.04.2025, яким зафіксовано факт встановлення засобів обмеження дорожнього руху у виді 5 конусів;

схемою до акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 25.04.2025, на якій відображено місце розташування цих засобів обмеження дорожнього руху;

долученими до протоколу фото місця вчинення адміністративного правопорушення;

відеозаписами з нагрудних бодікамер працівників патрульної поліції та іншими матеріалами справи.

Так, з відеозапису з нагрудної бодікамери поліцейського ОСОБА_5 вбачається, що поліцейський перебуває поруч зі встановленими на проїжджій частині конусами, до нього підійшов ОСОБА_2 та привітався. Поліцейський відрекомендувався ОСОБА_2 та повідомив, що ним ведеться відеофіксація розмови. Цим відеозаписом зафіксовано, як поліцейський запитав в ОСОБА_2 : «Ваші знаки?» Кулик відповів: «Так» (починаючи з 07 хв. 25 сек. відеозапису). ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердив, що на відео саме він спілкується з поліцейським. При цьому ОСОБА_2 в судовому засіданні за результатами дослідження цього відеозапису на запитання головуючого стверджував, що не зрозумів, про які саме знаки в нього запитував поліцейський. Відповідаючи «Так» мав на увазі таблички, розміщені за воротами, всередині двору його будинковолодіння. Водночас ОСОБА_2 не зміг пояснити, чому саме він вирішив, що поліцейського цікавлять якість знаки в дворі, яких навіть не видно з вулиці.

Зі змісту подальшого спілкування поліцейського з ОСОБА_2 , зафіксованого цим відеозаписом, видно, що працівник поліції запитує саме щодо конусів, розміщених на проїзній частині, повідомляючи ОСОБА_2 , що їх встановлювати заборонено. На що ОСОБА_2 питає поліцейського: «Добре, як мені тоді заїзд забезпечити?» (07 хв. 36 сек. відеозапису).

Із зафіксованого цим відеозаписом вислову ОСОБА_2 : «Просто, я думаю, як сюдою фура заїде заднім ходом? Вона тут буде чекати пів дня, щоб хтось виїхав звідси» та подальшої розмови з поліцейським видно, що ОСОБА_2 розуміє, що розмова ведеться саме про встановлені на дорозі конуси, вказуючи що метою їх встановлення є забезпечення проїзду до торгівельного закладу, що йому належить (08 хв. 40 сек. відеозапису).

З долученого до матеріалів відеозапису з нагрудної бодікамери поліцейського ОСОБА_6 видно, що під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього ОСОБА_2 при заповненні графи щодо його пояснень повідомляє поліцейського, що він має намір записати: « ОСОБА_7 забезпечити заїзд на територію» (починаючи з 20 хв. 29 сек. відеозапису).

Таким чином, з цих відеозаписів вбачається, що ОСОБА_2 під час спілкування з поліцейськими свою вину у вчиненні правопорушення не заперечував, про те що конуси на дорозі встановлені іншими особами, зокрема, без його відома або всупереч його волі, не повідомляв.

При цьому, суддя не погоджується з позицією адвоката, що той факт, що відеозаписи з нагрудних бодікамер поліцейських складаються з окремих частин, не є безперервним відеозаписом, тягне недопустимість цих доказів.

Так, застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису врегульовано Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 № 1026.

Згідно із п. 5 розділу ІІ цієї Інструкції включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

На переконання судді, доводи адвоката про те, що вказані конуси переміщувались іншими особами, зокрема, водіями, які доставляли товар до торгівельного закладу, не спростовують обставин, зафіксованих відеозаписами з нагрудних бодікамер поліцейських.

При цьому, суддя бере до уваги те, що відеозапис працівника поліції є об`єктивним доказом, тобто таким, який в процесі доказування не залежить від суб`єктивного сприйняття певних обставин.

Інші доводи ОСОБА_2 та адвоката Шиманської В.В. не спростовують наведені обставини, винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення.

При цьому суддя бере до уваги те, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09.12.1994 у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а згідно частини 2 цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно із ст. 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З огляду на викладене, аналізуючи зазначені вище положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що вказані вище докази узгоджуються між собою, підстав для сумнівів у їх достовірності немає, ці докази у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 139 КУпАП.

Аналізуючи подане 09.07.2025 адвокатом Шиманською В.В. клопотання про виклик до суду в якості свідків працівників поліції, та витребування документів, на підставі яких цими працівниками поліції здійснювалося патрулювання за адресою виявленого адміністративного правопорушення, суддя дійшов такого висновку.

Частиною 1 ст. 277 КУпАП визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено загального положення про заборону зловживання процесуальними правами.

Водночас згідно із правовим висновком Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладеним в ухвалі від 30.05.2018 у справі № 676/7346/15-к, заборона зловживання процесуальними правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі галузі права.

Верховний Суд у також у інших своїх рішеннях неодноразово наголошував, що заборона зловживання процесуальними правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі види судочинства (ухвала від 07.02.2022 у справі № 266/108/22, від 07.11.2022 у справі № 757/9655/22-к, та ін.).

У постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» зазначено, що оцінюючи поведінку учасників кримінального провадження, слід враховувати існування випадків зловживання процесуальними правами. Водночас слід враховувати, що використання процесуальних прав, зокрема, заявлення клопотань, скарг, не може розцінюватися як перешкоджання здійсненню провадження, за винятком випадків, коли йдеться про зловживання правом.

Заборона зловживання правами закріплена у ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року (далі Конвенція). У розвиток цієї загальної заборони у ст. 35 Конвенції наводяться критерії прийнятності, серед яких зловживання правом на подання заяви до Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є самостійною підставою для визнання неприйнятною індивідуальної заяви.

Питання щодо наявності чи відсутності зловживання правом на подання заяви вирішується судом у кожному конкретному випадку окремо. Проте, за загальним правилом, яке міститься у справі «Миролюбов та інші проти Латвії» (рішення від 15.09.2009), про зловживання правом у розумінні п. 3 ст. 35 Конвенції мова йде у тих випадках, коли поведінка заявника, яка явно не відповідає призначенню гарантованого Конвенцією права на звернення до суду, порушує встановлений порядок роботи суду або ускладнює належний перебіг розглядів справ. При цьому суд наголошує, що визнання заяви неприйнятною з мотивів зловживання правом на подання заяви є винятковим процедурним заходом (пункти 62, 65).

Зловживання правом - це особливий вид правової поведінки, який полягає у використанні особою своїх прав у недозволені способи, що суперечать призначенню права, внаслідок чого завдаються збитки (шкода) суспільству, державі, окремій особі.

Стримування зловживання правом - це боротьба не з самою поведінкою, а з конкретними проявами правової поведінки, що завдають шкоди суспільству й особі.

ЄСПЛ визнає неприйнятними заяви, на підставі зловживання правом, якщо вони позбавлені серйозних підстав та є явно сутяжними, тобто повторюють зміст тих скарг, щодо яких судом раніше було прийнято рішення про їх неприйнятність. Зокрема, у справі «Філіс проти Греції» (рішення від 17.10.1996) Комісія встановила, що заявник уже неодноразово подавав скарги щодо аналогічних або пов`язаних одне з одним питань та відмітила, що такі дії є умисними, так як в багатьох випадках заявник був докладно проінформований особисто про дію Конвенції. Комісія стверджує, що вирішення низки необґрунтованих і сутяжних заяв обумовлюють непотрібну роботу, яка є несумісною з реальними функціями Суду та заважає їх здійсненню, а тому вказані вище дії заявника є зловживанням правом.

Ключовим у питанні визначення зловживання є мета, яка переслідується учасником судового провадження при реалізації своїх процесуальних прав.

Згідно із ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - восьмій цієї статті.

Як вбачається із протоколу ЕПР1 №311242 від 25.04.2025 щодо ОСОБА_2 , адміністративне правопорушення вчинене 25.04.2025, тобто, визначений ч. 2 ст. 38 КУпАП строк накладення стягнення завершується 25.07.2025.

Отже, звернення учасником справи з неодноразовими клопотаннями про відкладення судового розгляду, про виклик свідків, витребування письмових доказів без належного обґрунтування такої необхідності може вказувати на свідоме затягування розгляду справи з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами

Згідно із ч. 1 ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_2 в цій справі, суддя враховує конкретні обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан.

При цьому, суддя бере до уваги, що в матеріалах справи відсутні документи на підтвердження того, що ОСОБА_2 має статус суб`єкта господарювання, а суд не наділений повноваженнями за власною ініціативою збирати докази у справі, зокрема, щодо винуватості чи невинуватості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, суддя дійшов висновку про можливість та достатність застосування до ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таке стягнення на думку судді буде необхідним та достатнім для його виховання, попередження вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, та повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації.

Відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Тому, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 139, 221, 283-284, 287 та 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвоката Шиманської В.В. про виклик в якості свідків працівників поліції, які були присутні 25.04.2025 на місці вчинення адміністративного правопорушення, та витребування в УПП у Вінницькій області ДПП документів, на підставі яких цими працівниками поліції здійснювалося патрулювання за адресою виявленого адміністративного правопорушення, - відмовити.

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн. 00 коп., в дохід держави на рахунок (IBAN) UA0002001, отримувач: ГУК у Вінницькій обл./Він.обл/21081300, , з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп. на номер рахунку (IBAN) UA0026001, отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, , Казначейство України (ЕАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно зі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП, та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Н. П. Карнаух