Номер провадження: 33/813/543/25
Номер справи місцевого суду: 501/5030/24
Головуючий у першій інстанції Тюмін Ю. О.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову судді Іллічівського міського суду Одеської області від 14 січня 2025 року

встановив:

Постановою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 14 січня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік та за ст. 124 КУпАП у виді позбавленням права керування транспортним засобом строком на 6 місяців.

На підставі ст. 36 КУпАП остаточно накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Вирішено питання щодо судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 листопада 2024 року о 13:00 год

ОСОБА_1 , в м. Чорноморськ Одеської області, по вул. Парусна, гаражний кооператив «Жигулі» керував автомобілем ВАЗ державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нечітка мова, рухаючись заднім ходом, виїжджаючи з гаражу, в порушення п. 10.9 Правил дорожнього руху не впевнився в безпеці свого маневру, не звернувся за допомогою сторонніх осіб та допустив зіткнення з автомобілем Нісан державний номер НОМЕР_2 , який рухався по дорозі, внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження, а також в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. Своїми діями вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить закрити провадження у справі за

ст.ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративних правопорушень, посилаючись на те, що судом не урахувано, що правоохоронцями не надано жодних доказів, які б підтверджували факт керування ним транспортним засобом, оскільки на час прибуття правоохоронців на місце події, автомобіль через технічні несправності не був у русі. У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №579939 зазначено, що він відмовився від проходження експертизи, однак поліцейський йому не запропонував пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Протокол не містить ознак алкогольного сп`яніння, які слугували підставами для висловлення йому вимоги щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, і копію цього протоколу правоохоронці йому не вручали. В змісті направлення зазначено назву медичного закладу, як ООНД, проте такої установи не існує, відтак направлення не є допустимим доказом. Усупереч ст. 268 КУпАП, справу розглянуто судом без його участі, про дату, час та місце розгляду справи належним чином він не повідомлявся, чим порушено його права, зокрема приймати участь у розгляді справи, надати пояснення та докази у справі. З відеозапису, долученого до матеріалів справи убачається, що він не є безперервним та змістовним, так як не містить відомостей зупинки автомобіля та факту керування транспортним засобом. Крім цього, матеріали справи не містять інформації про те, що його було відсторонено від керування автомобілем, відеофіксація складання протоколу про адміністративне правопорушення, роз`яснення наслідків відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння також відсутня. Такий вид адміністративного стягнення, як позбавлення права керування транспортним засобом є надміру суворим для нього, оскільки він використовує транспортний засіб з метою транспортування до лікарні своїх батьків, які хворіють. Також апелянт вказує, що працює водієм навантажувача, має на утриманні неповнолітню дитину, проводить волонтерську діяльність, використовуючи автомобіль, що є обставинами, які на його думку, з огляду на положення ст. 34 КУпАП, можуть слугувати підставами для пом`якшення накладеного стягнення.

02 березня 2025 року засобами поштового зв`язку апелянт також подав до суду додаткові пояснення до апеляційної скарги, які за своїм змістом є доповненнями до неї.

Вирішуючи питання щодо про прийняття зазначених вище додаткових пояснень, апеляційний суд зауважує про таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Оскаржувана постанова прийнята Іллічівським міським судом Одеської області 14 січня 2025 року, відтак строк на апеляційне оскарження цієї постанови суду закінчився 24 січня 2025 року.

Як убачається з матеріалів справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав 23 січня 2025 року.

Додаткові пояснення до апеляційної скарги (фактично доповнення до апеляційної скарги) апелянтом подані лише 02 березня 2025 року, тобто поза межами строку, регламентованого для подачі апеляційної скарги, при цьому апелянтом не порушується питання про поновлення строку для їх подачі.

З урахуванням викладеного вище, зважаючи на те, що за наслідками пропуску процесуального строку, регламентованого законом, особа втрачає право на вчинення певної процесуальної дії, відтак апеляційний суд під час апеляційного перегляду справи не надає оцінку доводам апелянта, які викладені у додаткові поясненнях до апеляційної скарги (фактично доповнення до апеляційної скарги), оскільки такі подані поза межами строку на апеляційне оскарження, при цьому не заявлено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи не з`явився. В апеляційній скарзі просив розглядати справу без його участі.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення, передбачених ст.124, ч.1 ст. 130 КУпАП за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд, врахувавши фактичні обставини справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду та таке.

Згідно із ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Диспозиція статті 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил дорожнього руху, ця норма за своєю властивістю є бланкетною, тобто з метою її застосування та врегулювання суспільних відносин, виникає необхідність звернення до нормативно-правових актів, які детально регламентують зазначені правила.

Обов`язки водіїв та пішоходів, а також технічні вимоги до транспортних засобів регулюють Правила дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року N 1306 (з подальшими змінами та доповненнями) (далі -Правила).

За п. 1.3 вказаних Правил учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила (п. 1.4 Правил).

Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб (п.10.9 Правил).

Відповідно до ч. 1ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N 1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч. 2 ст. 266 КУпАП).

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч. 3 ст. 266 КУпАП).

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч. 5 ст. 266 КУпАП).

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП).

Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено Постановою КМУ від 17.12.2008 року N 1103 (далі Порядок).

Пунктом 6 Порядку передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Згідно із пунктом 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Також порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів, регламентовано розділом II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року N 1452/735 (далі -Інструкція).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я) (п. 7 розділу I Інструкції).

Наведені вище вимоги законодавства правоохоронцями були дотримані.

Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема, до таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, відеозапис, інші документи.

Приймаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених

ст.124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення на нього стягнень, суд першої інстанції виходив із того, що його вина у скоєнні цих правопорушення підтверджується протоколами про адміністративні правопорушення, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , направленням водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також відеозаписом.

З такими висновками суду, апеляційний суд погоджується, з огляду на таке.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №579939 від 15 листопада 2024 року, складеного правоохоронцями відносно ОСОБА_3 у ньому зафіксовано, що: «15 листопада 2024 року о 13:00 год м.Чорноморськ, вул. Парусна, гаражний кооператив Жигулі керував автомобілем ВАЗ д/з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, нечітка мова) від проходження тесту за допомогою алкотестеру «Драгер» та медичного огляду на стан спяніння у законому порядку відмовився на відео на бодікамеру, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП».

У графі «до протоколу додається» зазначено: «відео диск».

Вказаний вище протокол ОСОБА_3 як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності підписав без зауважень, власним підписом підтвердив, що зі змістом протоколу ознайомлений, його копію отримав, внесені про нього дані є правильними.

Крім цього, того ж дня поліцейськими відносно ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №579938 від 15 листопада 2024 року в якому зафіксовано, що: «15 листопада 2024 року о 13:00 год в м. Чорноморськ,

вул. Парусна, гаражний кооператив Жигулі д/з НОМЕР_1 рухаючись заднім годом виїжджаючи з гаражу не впевнився в безпеці свого маневру не прибіг за допомогою сторонніх осіб та допустив зіткнення з автомобілем «Нісан» д/з НОМЕР_2 який рухався по дорозі. Внаслідок чого два автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. ДТП без травмованих, чим порушив вимоги п.10.9 ПДР за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

У графі «до протоколу додається» зазначено: «схема ДТП, пояснення».

Вказаний вище протокол ОСОБА_3 як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності підписав без зауважень, власним підписом підтвердив, що зі змістом протоколу ознайомлений, його копію отримав, внесені про нього дані є правильними.

З відеозапису, долученого до матеріалів справи убачається, що прибувши на місце події за викликом ОСОБА_2 поліцейські виявили транспортні засоби, які мали зовнішні механічні пошкодження, характерні для ДТП. Під час з`ясування обставин цієї події, ОСОБА_3 підтвердив правоохоронцям, що саме він був водієм транспортного засобу, який виїжджав з гаражу у той час як інший транспортний засіб рухався позаду нього, унаслідок чого відбулося зіткнення автомобілів (16:45:19 - час вказаний на відеозаписі). Крім цього, ОСОБА_3 також повідомив поліцейським про те, що він вживав алкоголь (16:45:39-16:45:46, 17:09:45 час вказаний на відеозаписі). На уточнююче питання поліцейського вкотре підтвердив, що саме він знаходився за кермом автомобіля у момент зіткнення транспортних засобів (16:48:37-16:48:40 час вказаний на відеозаписі). ОСОБА_3 вказував, що він знаходився за кермом автомобіля, та виїхав з гаражу, а потім заїхав в нього (16:49:05-16:49:09 час вказаний на відеозаписі). Поліцейським запропоновано ОСОБА_3 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу, так і у закладі охорони здоров`я, на що він відмовився, при цьому поліцейським повідомлено його про те, що за відмову від проходження такого огляду передбачено адміністративну відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП (18:28:58-18:29:21 час вказаний на відеозаписі). За вказаними вище подіями правоохоронцями складено протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, ч.1 ст. 130 КУпАП, які були вручені ОСОБА_3 для ознайомлення та підписання. Крім цього, на місці події поліцейськими відносно ОСОБА_3 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у зв`язку з тим, що він, як водій транспортного засобу не мав при собі посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

З письмових пояснень іншого водія транспортного засобу, причетного до ДТП,

ОСОБА_2 убачається, що останній повідомив правоохоронцям про те, що 15 листопада 2024 року приблизно о 13:00 год він керував автомобілем «Нісан» НОМЕР_2 у гаражному товаристві «Жигулі» за адресою м. Чорноморськ, вул. Парусна, у той час коли проїжджав біля гаражу №73, там стояв інший автомобіль ВАЗ 2109 д/з НОМЕР_1 , коли ОСОБА_2 почав об`їжджати цей транспортний засіб з лівої сторони, в цей час, водій автомобіля ВАЗ 2109 почав рух заднім ходом в результаті чого допустив наїзд на його транспортний засіб, а саме в праву задню частину автомобіля. Після чого водій автомобіля ВАЗ 2109, вийшовши з транспортного засобу, запропонував йому вирішити питання на місці, цей водій знаходився з явними ознаками алкогольного сп`яніння, після чого він заїхав назад в гараж, поводився неадекватно і закрив гараж, після чого ОСОБА_2 викликав поліцію. Повідомив також про те, що водій автомобіля ВАЗ 2109 на ім`я ОСОБА_4 , у його присутності відмовився від надання пояснень, проходження медичного огляду на стан сп`яніння, підписання матеріалів, складених за наслідками ДТП (а.с. 19).

Долучена до матеріалів справи схема місця ДТП містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти, дані про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, один із транспортних засобів, причетний до ДТП), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, зазначено ідентифікаційні дані транспортних засобів та відомості про їх пошкодження, зокрема вказано, що у автомобіля «Nissan Leaf» НОМЕР_2 пошкоджене заднє праве крило, задній бампер, задні ліві двері. У автомобіля ВАЗ 2109 пошкоджені задній бампер, задній лівий фонар.

Цього дня, тобто 15 листопада 2024 року поліцейськими винесено стосовно

ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення серії ББА №25890 за ч.1 ст. 126 КУпАП (а.с. 22).

Установивши та зафіксувавши, що водій транспортного засобу, причетного до ДТП, з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду, як на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я, поліцейськими підставно складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зважаючи на фактичні обставини події ДТП, яка мала місце 15 листопада 2024 року, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується апеляційний суд, дійшов правильного висновку щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки невиконання водієм вимог

п. 10.9 ПДР України знаходиться у прямому причинному зв`язку з ДТП та наслідками, що настали у виді пошкодження транспортних засобів, оскільки водій ОСОБА_1 мав можливість уникнути зіткнення транспортних засобів, за умови, якби під час виїзду з гаражу, він переконався, що автомобіль під його керуванням не створювати небезпеки чи перешкод іншому учасникам дорожнього руху, а саме ОСОБА_2 , транспортний засіб під керуванням якого рухався позаду автомобіля ОСОБА_1 .

Аргументи апелянта щодо відсутності у матеріалах справи доказів, які б підтверджували факт керування ним транспортним засобом, апеляційний суд оцінює критично та відхиляє, з огляду на таке.

З відеозапису, долученого до матеріалів справи, убачається, що під час з`ясування обставин справи, факт керування автомобілем ВАЗ 2109 до моменту ДТП ОСОБА_1 не заперечував, цю обставину також підтвердив ОСОБА_2 - водій іншого автомобіля, причетного до ДТП, з яким допустив зіткнення ОСОБА_1 .

Вказані вище обставини, ОСОБА_2 також підтвердив правоохоронцям і у письмовій формі, надавши поліцейським письмові пояснення.

Крім того, ОСОБА_1 не надано доказів того, що у порядку, передбаченому законом ним скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення, винесену на місці події правоохоронцями відносно нього, як водія транспортного засобу.

Отже, поза розумним сумнівом, зібрані у справі докази, вказують на те, що за обставин зафіксованих та викладених у протоколах про адміністративне правопорушення, транспортним засобом керував саме ОСОБА_1 .

Відеозаписами також спростовують доводи апеляційної скарги про те, що йому не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, як і те, що правоохоронці не повідомляли його про можливі негативні правові наслідки у разі відмови від проходження огляду.

Змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №579939 спростовуються аргументи апелянта про те, що цей документ не містить ознак алкогольного сп`яніння, встановлених правоохоронцями, які слугували підставами для висловлення вимоги з виконання водієм обов`язку, передбаченого п.2.5 ПДР.

Зазначення у змісті направлення водія на огляд абревіатури назви закладу охорони здоров`я не свідчить про недопустимість цього документа, як джерела доказу.

Посилання апелянта на те, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом, апеляційний суд відхиляє, оскільки з відеозаписів убачається, що після ДТП, ОСОБА_1 залишив транспортний засіб у гаражі, тобто автомобіль знаходився у нерухомому стані, відтак необхідність відсторонення водія від керування транспортним засобом була відсутня.

З урахуванням наведеного, апелювання ОСОБА_1 щодо порушення правоохоронцями процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, апеляційний суд вважає необґрунтованими.

Стосовно посилань апелянта про недопустимість та неналежність відеозапису, що міститься в матеріалах справи як доказу у справі, з підстав зазначених в апеляційній скарзі, апеляційний суд зауважує про таке.

Статус доказів, перелік джерел, правила їх допустимості визначаються виключного національним законом. Конвенційне право та його тлумачення ЄСПЛ залишає правила допустимості доказів на розсуд держав, з поправкою на вимогу загальної справедливості судового провадження.

Національний припис закону ст. 251 КУпАП встановлює абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі "будь - які фактичні дані". Також, на відміну від правил кримінального провадження, КУпАП не містить критеріїв недопустимості доказів.

Посилання апелянта про те, що відеозапис не є безперервним та змістовним, апеляційний суд оцінює критично, оскільки долучені до матеріалів справи відеозаписи за своїм обсягом та повнотою відповідають критерію достатності, та містять фіксацію подій, що підтверджує обставини, викладені та зафіксовані у протоколах про адміністративне правопорушення. За допомогою засобів відеозапису правоохоронцями встановлено обставини керування ОСОБА_1 транспортним засобом, виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, висловлення на його адресу вимоги пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, фіксування обставин відмови водія від виконання обов`язку, передбаченого п.2.5 ПДР, складання адміністративних матеріалів, ознайомлення

ОСОБА_1 з їх змістом, підписання водієм цих документів, що спростовує твердження апелянта про недопустимість відеозапису, як джерела доказу.

Фактичні дані, що містяться на DVD-дисках, апелянтом не спростовані, тому апеляційний суд погоджується з оцінкою доказів, котра надана судом першої інстанції.

Щодо доводів апеляційної скарги про розгляд справи судом без участі

ОСОБА_1 , апеляційний суд зауважує про таке.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За висновком ЄСПЛ з огляду на принцип, згідно з яким Конвенція покликана гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними, право на справедливий суд не може вважатися ефективним, якщо клопотання та зауваження сторін не будуть справді "заслухані", тобто належним чином розглянуті судом. У рішеннях судів і трибуналів мають бути належним чином наведені підстави, на яких вони ґрунтуються. Цей обов`язок обґрунтовувати рішення не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, висунутий скаржником, а передбачає, що сторони судового провадження можуть розраховувати на отримання конкретної та чіткої відповіді на аргументи, які є вирішальними для результату цього провадження. Ступінь застосування цього обов`язку обґрунтовувати рішення може змінюватися залежно від характеру рішення та має визначатися з огляду на обставини справи (див. рішення у справі "Мазахір Джафаров проти Азербайджану" (Mazahir Jafarov v. Azerbaijan), заява N 39331/09, пункти 34 і 35, від 02 квітня 2020 року з подальшими посиланнями).

Переглядаючи цю справу апеляційний суд враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема рішення у справі справі "Серявін та інші проти України", де ЄСПЛ зазначав: "ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті".

Апеляційний суд враховує, що цю справу про адміністративне правопорушення суддею першої інстанції розглянуто за відсутності ОСОБА_1 водночас, це не вплинуло на правильність висновку судді про наявність в діях останнього складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості захищати свої інтереси у суді, шляхом подання апеляційної скарги з наведенням мотивів і доводів в обґрунтування власної правової позиції захисту, і це право йому було забезпечено апеляційним судом, шляхом проведення судового засідання.

Апеляційним судом створено ОСОБА_1 умови з метою забезпечення реалізації права особисто надати пояснення у судовому засіданні під час апеляційного перегляду справи, однак особа, яка притягається до адміністративної відповідальності в судове засідання не з`явився, тим самим нівелював можливість надати пояснення особисто.

Отже, апеляційним судом забезпечено ОСОБА_1 реалізацію права бути "почутим", тим самим дотримано гарантії справедливого розгляду справи.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

За вчинення адміністративних правопорушень можуть застосовуватись такі адміністративні стягнення: 1) попередження; 2) штраф; 3) оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення; 4) конфіскація: предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення; грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення; 5) позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові (права керування транспортними засобами, права полювання); позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю; 5-1) громадські роботи; 6) виправні роботи; 6-1) суспільно корисні роботи; 7) адміністративний арешт; 8) арешт з утриманням на гауптвахті. Законами України може бути встановлено й інші, крім зазначених у цій статті, види адміністративних стягнень. Законами України може бути передбачено адміністративне видворення за межі України іноземців і осіб без громадянства за вчинення адміністративних правопорушень, які грубо порушують правопорядок (ст. 24 КУпАП).

Оплатне вилучення, конфіскація предметів та позбавлення права керування транспортними засобами можуть застосовуватися як основні, так і додаткові адміністративні стягнення; позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю - тільки як додаткове; інші адміністративні стягнення, зазначені в частині першій статті 24 цього Кодексу, можуть застосовуватися тільки як основні.

За одне адміністративне правопорушення може бути накладено основне або основне і додаткове стягнення (ст. 25 КУпАП).

Позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом. Якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті. Позбавлення права керування засобами транспорту не може застосовуватись до осіб, які користуються цими засобами в зв`язку з інвалідністю, за винятком випадків керування в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у разі невиконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, залишення на порушення вимог встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, учасниками якої вони є, ухилення від огляду на наявність алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (ч.ч. 2-4 ст. 30 КУпАП).

Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (ст. 33 КУпАП).

Обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: 1) щире розкаяння винного; 2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; 3) вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; 4) вчинення правопорушення неповнолітнім; 5) вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року. Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі (ст. 34 КУпАП).

Обставинами, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: 1) продовження протиправної поведінки, незважаючи на вимогу уповноважених на те осіб припинити її; 2) повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню; вчинення правопорушення особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення; 3) втягнення неповнолітнього в правопорушення; 4) вчинення правопорушення групою осіб; 5) вчинення правопорушення в умовах стихійного лиха або за інших надзвичайних обставин; 6) вчинення правопорушення в стані сп`яніння. Орган (посадова особа), який накладає адміністративне стягнення, залежно від характеру адміністративного правопорушення може не визнати дану обставину обтяжуючою (ст. 35 КУпАП).

Санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз змісту санкції ч.1 ст. 130 КУпАП дає підстави дійти висновку, що за вчинення цього правопорушення, законодавець імперативно визначив покладення на винну особу, як основного (штраф), так і додаткового стягнення (позбавлення права керувати транспортними засобами). У такому випадку, суд у межах його повноважень, не наділений правом накладати стосовно водія лише стягнення у виді штрафу, оскільки санкція цієї статті за своєю правовою природою є безальтернативною.

Така логіка законодавця обумовлена характером інкримінованого правопорушення, яке полягає у використанні джерела підвищеної небезпеки, яким є автомобіль, особою, яка знаходиться у стані сп`яніння, що свідчить про підвищену протиправність діяння.

Безальтернативність стягнення також спрямована на досягнення у суспільстві превентивної мети, а саме запобігання вчиненню цих правопорушень, як безпосередньо особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, так і іншими особами.

Отже є вірним висновок суду щодо наявності правових підстав для накладення на ОСОБА_1 додаткового стягнення у вигляді позбавлення його права керування транспортними засобами строком на 1 рік, що ґрунтується на вимогах закону.

Іншими доводами апеляційну скаргу апелянт не обґрунтовує.

Отже апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до

ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порушень судом першої інстанції норм КУпАП під час з`ясування обставин по справі апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, підстав для закриття справи не встановлено, і висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є вірним.

Підсумовуючи наведене вище апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі за п. 1 ст. 247 КУпАП, з мотивів наведених у скарзі.

Керуючись ст. 294 КУпАП

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Іллічівського міського суду Одеської області від 14 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко