Справа № 522/275/25
Провадження № 3/522/217/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Циб І.В., за участі секретаря судового засідання Шибіна Є.С., у присутності захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Назарова О.М., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Так, 21.12.2024 року о 00:01 год. в м. Одеса, провулок Аркадіївський, 5/7 Е, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «ACURA TLX», д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме виражений запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук та зіниці очей не реагували на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння в законному порядку водій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

За цим фактом співробітниками патрульної поліції стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 201513 від 21.12.2024 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні захисник просив суд провадження у справі стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування письмових заперечень захисник зазначив, що працівниками поліції ОСОБА_1 було зупинено в порушення вимог ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», матеріали справи не містять жодних посилань на наявність у ОСОБА_1 ознак, які б свідчили про перебування останньої в стані алкогольного сп`яніння, працівником поліції не було роз`яснено водієві, які саме ознаки алкогольного сп`яніння ним виявлено в ході спілкування.

Таким чином, на думку захисника, проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння не ґрунтується на вимогах Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, визначених у п. 1,4 Розділу І вказаної інструкції.

Так, на думку захисника, протокол у вказаній справі не можна вважати належним та допустимим доказом, оскільки його складено з порушенням вимог Інструкції та ст. 256 КУпАП.

Крім того, захисник просив визнати недопустимим доказом відеозапис, долучений до матеріалів справи, оскільки відеозйомка проводилась не з початку проведення огляду, на відео не повністю відображено процесуальні дії, що не дає можливості відтворити події, які передували складенню протоколу, відсутні відеозаписи про складення протоколу про адміністративне правопорушення, коли було оформлено направлення, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, тобто фрагментарність відеозаписів ставить під сумнів допустимість їх в якості доказів.

Також захисник зазначив, що ОСОБА_1 не роз`яснено права, передбачені ст.268 КУпАП, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складений без дати його проведення та місця складання, відсутні докази відсторонення від керування транспортним засобом.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши відеозапис в судовому засіданні, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Норма ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Відповідно до п. 2.5 Правил Дорожнього Руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння також передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Протокол у справі про адміністративне правопорушення є основним джерелом доказів, на підставі якого суд встановлює наявність чи відсутність у діянні особи правопорушення. Лише належно оформлений протокол дозволяє всебічно розглянути справу по суті.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Повноваження працівників поліції щодо виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння регламентовано ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735 (далі Інструкція), а також іншими спеціальними нормативно-правовими актами.

Суд зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діями вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, при обставинах, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 201513 від 21.12.2024 року, підтверджується: 1) відеозаписом на DVD-R диску, на якому зафіксований факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку; 2) направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП «ООМЦПЗ» від 21.12.2024 року; 3) актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; 4) довідкою про отримання особою посвідчення водія, згідно якої ОСОБА_1 отримала посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 12.09.2013 року; 5) довідкою про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, згідно якої гр. ОСОБА_1 протягом року не піддавалась адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП.

Крім того, суд відхиляє доводи сторони захисту щодо відсутності у працівників поліції підстав щодо зупинення транспортного засобу, з огляду на таке.

Відповідно до підпунктів 2, 4 п. 16 Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан затвердженого Постановою КМУ № 573 від 8 липня 2020 року, патрулям на території, де запроваджено комендантську годину та встановлено спеціальний режим світломаскування, в установленому законодавством порядку надано право:

- перевіряти в осіб посвідчення, документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, або паспортні документи іноземця, особи без громадянства, документи, що підтверджують законність перебування на території України, та перепустки, а в разі їх відсутності - затримувати відповідних осіб та доставляти в органи або підрозділи Національної поліції для встановлення особи; за потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які ними перевозяться;

- тимчасово обмежувати або забороняти на вулицях та дорогах, окремих ділянках місцевості та в інших громадських місцях перебування або пересування осіб, рух транспортних засобів, зокрема транспортних засобів іноземних, консульських установ чи представництв міжнародних організацій; виводити осіб з окремих ділянок місцевості та об`єктів, евакуйовувати транспортні засоби.

Так, згідно з протоколом серії ЕПР1 № 201513 від 21.12.2024 року, транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції о 00:01 год, а саме у відповідності до встановленого порядку, оскільки вказані події відбулись в період комендантської години, яку введено в м. Одесі Розпорядженням начальника Одеської обласної військової адміністрації з 00.00 години до 05.00 години ранку.

Також, захисник зазначив, що проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння не ґрунтується на вимогах, визначених у п. 1,4 Розділу І Інструкції. Так, суд відхиляє вказані доводи захисника з огляду на таке.

Згідно розділу І ч. 2 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

З викладеного вбачається, що працівниками поліції встановлюється наявність або відсутність підстав для проведення огляду на стан сп`яніння. Крім того, діючий закон та підзаконні нормативно-правові акти не зобов`язують працівників поліції зазначити ознаки алкогольного стану, у зв`язку із наявністю яких ними встановлюються підстави для проведення такого огляду.

Крім того, суд зазначає, що на працівників поліції законом не покладено обов`язку доводити факт наявності у водія ознак алкогольного сп`яніння, але за наявності передбачених законом підстав запропонувати водію пройти огляд на стан сп`яніння.

Як вбачається з дослідженого судом відеозапису ОСОБА_1 повідомила працівникам поліції, що вона вживала алкоголь, зокрема, випила бокал шампанського, однак відмовилась проходити огляд на стан сп`яніння через те, що поспішала додому у комендантську годину.

Крім того, суд не погоджується із доводами сторони захисту щодо визнання недопустимим доказом відеозапису, що долучений до матеріалів справи, оскільки надані суду відеозаписи містять достатньо доказів для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності та зібрані органом, яким складено протокол, у відповідності до вимог ст. 251 КУпАП.

Також захисник, зазначив, що викликають певних сумнівів дії уповноваженої посадової особи під час складання відповідного протоколу, які на його думку, могли нести формальний характер з метою притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Суд не погоджується з доводами захисника, оскільки протокол відносно ОСОБА_1 було складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції.

Крім того, судом був переглянутий відеозапис на DVD-R диску з місця події з нагрудних камер працівників поліції, який долучено до матеріалів справи, з якого вбачається, що працівниками поліції при складанні протоколу стосовно ОСОБА_1 дотримано вимог чинного законодавства щодо порядку освідування водія, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння та зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Суд не погоджується із доводами захисту щодо неналежного доказу, а саме акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки як вбачається матеріалів справи, в ньому зазначено виявлені ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 , у зв`язку із чим їй було запропоновано пройти такий огляд, де зафіксовано відмову особи від його проходження.

Крім того, суд відхиляє доводи захисника щодо не роз`яснення ОСОБА_1 прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, оскільки вказане спростовується підписом ОСОБА_1 у відповідній графі протоколу.

Також, суд відхиляє доводи сторони захисту про відсутність доказів відсторонення від керування транспортним засобом ОСОБА_1 , оскільки з дослідженого під час судового засідання відеозапису долученого до матеріалів справи, вбачається, що працівниками поліції було повідомлено ОСОБА_1 про відсторонення від керування транспортними засобами.

З викладеного вбачається, що ОСОБА_1 , порушуючи вимоги п. 2.5 ПДР України, який передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відмовилась на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Таким чином, з викладеного вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, повністю доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає покарання у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При накладенні адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушниці, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, які відповідно до ст. 34 КУпАП пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено.

Обставин, які відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , за вчинене ним адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Підстав для закриття провадження у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП судом не встановлено.

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір 0.2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Будь-яких доказів щодо наявності пільг, які передбачають звільнення особи від сплати судового збору, матеріали справи не містять та суду на момент розгляду справи надано не було.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 9, 24, 33, 34, 40-1, 130, 221, 280, 283, 284, 285 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір, у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок на користь держави.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення в апеляційному порядку.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, в разі не сплати у встановлений строк штрафу з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути пред`явлено до примусового виконання протягом трьох місяців з дня її винесення, а в разі оскарження протягом трьох місяців з дня розгляду апеляційної скарги.

Суддя Приморського районного суду

м. Одеси Ірина ЦИБ