Справа № 447/1224/25 Головуючий у 1 інстанції: Друзюк М.М.
Провадження № 33/811/910/25 Доповідач в 2-й інстанції: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2025 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., у режимі відео конференції, з участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його представника адвоката Войтович Оксани Михайлівни, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 05 червня 2024 року,

встановив:

постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 05 червня 2024 року, ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 ( триста сорок) гривень.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 , 06.04.2025 близько 15 год. 58 хв. перебуваючи вдома, вчинив домашнє насильство відповідно тещі ОСОБА_2 , в сторону якої голосно кричав та виражався нецензурними словами, чим своїми діями завдав шкоди психологічному здоров`ю потерпілій ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою місцевого суду особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 05 червня 2024 року щодо нього та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувану постанову було винесено з грубим порушенням норм процесуального права, суд не з`ясував обставини справи всебічно, повно та об`єктивно всупереч вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП.

Наголошує, що суд не взяв до уваги покази свідків, кожен з яких ствердив, що не чув жодних криків та нецензурних висловлювань з боку апелянта у сторону його тещі, виніс рішення з обвинувальним ухилом.

Вважає, що суд проігнорував покази свідка ОСОБА_4 , який був безпосереднім очевидцем всієї ситуації. Стверджує, що до конфлікту його провокувала теща.

Звертає увагу, що письмові пояснення, які є у матеріалах справи ОСОБА_1 не писав, а підписав навіть не маючи реальної можливості їх прочитати.

Заявляє, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Посилається на практику Європейського суду з прав людини.

В судове засідання до суду апеляційної адвокат Ратич Т.М., та потерпілі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлені, про причину неявки не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

У відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП неявка особи, яка подала апеляційну скаргу, та інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за їх відсутністю в судовому засіданні.

Заслухавши доводи особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника адвоката Войтович О.М. на підтримку апеляційних вимог, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Так, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підтверджується даними, що містяться у :протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 688326 від 16.04.2025, письмових поясненнях ОСОБА_1 від 16.04.2025, у яких зазначив, що справді виражався нецензурними словами в сторону тещі та дружини, вину у вчиненому визнає, та письмових поясненнями ОСОБА_3 .

Таким чином, суддя першої інстанції суду, відповідно до вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП, об`єктивно з`ясував обставини цієї справи і з урахуванням наявних та досліджених в судовому засіданні доказів, дійшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що письмові пояснення, які є у матеріалах справи ОСОБА_1 не писав, а підписав навіть не маючи реальної можливості їх прочитати, апеляційний суд вважає голослівними такими, що спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

З врахуванням наведеного, на переконання апеляційного суду, постанова районного суду є законною та обґрунтованою, відтак підстави для її скасування та закриття провадження по справі відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 05 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Оксана МАЛІНОВСЬКА-МИКИЧ