Справа № 509/2426/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2025 року смт.Овідіополь

Суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Спічак В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, матеріали справ про адміністративні правопорушення, які надійшли з Відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч. 3 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

До Овідіопольського районного суду Одеської області надійшли матеріали справ про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 , ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі яких судом було встановлено, що 19.04.2025 року о 11:00 годині за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Лиманка, вул. Крутоярська, 6, водій ОСОБА_1 , керував мопедом, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме (різкий запах з порожнини рота, тремтіння пальців рук, нечітка річ та хода). Від проходження медичного огляду та продути Драгер відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1?ст.?130 КУпАП.

Крім того, 19.04.2025 року о 11:00 годині за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Лиманка, вул. Крутоярська, 6, водій ОСОБА_1 , керував мопедом, як особа, відносно якої постановою державного виконавця Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 09.04.2019 року (ВП №52992074) встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, чим допустив порушення п.2.1А Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 3?ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 інкриміновано вчинення адміністративних правопорушень, що передбачені ч.1 ст.130, ч. 3 ст.126 КУпАП.

Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.05.2025 року вказані провадження відносно ОСОБА_1 були об`єднані в одне провадження та присвоєно єдиний номер 509/2426/25.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, був сповіщений про дату та час судового засідання шляхом направлення судовою повісткою, яка повернулась до суду із відміткою адресат «відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Однак, положенням ч. 2 ст. 268 КУпАП визначено вичерпний перелік категорій справ, коли присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Розгляд даної справи про адміністративні правопорушення у виключний перелік не входять.

Відповідно до правової позиції, яка міститься у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Каракуця проти України, будь-яке порушення права доступу до суду відсутнє, якщо особа не виявила належної зацікавленості у розгляді своєї справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Стосовно вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушеннь, передбачених ч. 1 ст. 130, ч.3 ст.126 КУпАП, за обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення серії ААД №931556 від 19.04.2025 року, ААД №931557 від 19.04.2025 року суд зазначає таке.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, залежно від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

За вимогами п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 3 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Судом були досліджені матеріали справи про адміністративні правопорушення, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 931556, від 19.04.2025 року;

- направлення водія на огляд до медичного закладу, який не відбувся через відмову водія;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який не відбувся через відмову водія;

- довідку інспектора сектору адміністративної практики ОРУП №2 ГУНП в Одеській області складену капітаном поліції Шанкуловою Оленою.

- відеозапис з боді-камери працівника поліції. З оглянутих відеоматеріалів вбачається, що відсутній запис моменту зупинки та факту керування транспортним засобом ОСОБА_1

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №931557 від 19.04.2025 року;

- постановою державного виконавця Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 09.04.2019 року (ВП №52992074), відповідно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів.

Дослідивши надані матеріали суд констатує, що з наданого відеозапису та інших доказів неможливо встановити факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , та факт зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Крім того, відсутній відеозапис, з якого вбачається, що працівники поліції пропонують ОСОБА_1 пройти тест на «Драгер Алкотестер» та огляд у медичному закладі (тоді як у фабулі протоколу зазначено, що він добровільно відмовився від проходження). На відеозаписі, наданому до суду, у розмові між працівником поліції та ОСОБА_1 взагалі не йдеться мова про керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищевикладене, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази відмови чи ухилення від проведення огляду щодо виявлення стану сп`яніння, відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого КМУ №1103 від 17 грудня 2008 року та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/7350 від 09 листопада 2015 року.

Суд враховує, що об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Отже, встановленню підлягають одночасно дві обставини: керування особою транспортним засобом і перебування особи у стані сп`яніння під час керування (наркотичного чи алкогольного).

Для того щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути зупинений співробітниками поліції, в іншому випадку стає незрозумілим, по відношенню до кого проводиться процедура виявлення «нетверезого водія».

Відповідно вимог ч. 3?ст. 126 КУпАП?відповідальність за вказане правопорушення наступає за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

За наведених обставин, притягувати ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення правопорушеннь, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 3 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, було б порушенням принципів законності, зазначених у ст. 7 КУпАП та суперечило б завданням цього Кодексу.

Провадження по справі про адміністративні правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю: за відсутністю події і складу адміністративних правопорушень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Суд не є стороною обвинувачення, а суду не було надано достеменних доказів винуватості особи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частина 2 статті 251 КУпАП).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп /2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 року, ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, в рішенні від 21.07.2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишають місця сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Згідно зі ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, наявні у справі докази, які безпосередньо досліджені судом у судовому засіданні, не підтверджують факту скоєння ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 3 ст. 126 КУпАП, оскільки не надано жодних доказів на підтвердження факту керування особою транспортним засобом, що є підставою для закриття провадження у справі згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень.

Керуючись ст. ст. 130, 126, 247, 251 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно? ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 130, ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя:?? ? Спічак В.О.