справа № 631/365/25
провадження № 3/631/223/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2025 року селище Нова Водолага

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Мащенко Світлана Василівна, розглянувши в залі судових засідань № 1 приміщення суду матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки села Просяне Нововодолазького району Харківської області, громадянки України (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Нововодолазьким РВ ГУ ДМС України в Харківській області 10.12.2016 року), без утриманців,

з реєстраційним номером облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,

яка є фізичною особою-підприємцем, зареєстрована та проживає за адресом:

АДРЕСА_1 ;

за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

09.04.2025 року близько 13 години 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_2 ,- ОСОБА_1 здійснила продаж пляшки пива та цигарок у пластиковому пакеті без марок акцизного збору при відсутності відповідних ліцензій для здійснення даного виду діяльності, чим вчинила правопорушення, передбачене частиною 1 статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Правопорушниця ОСОБА_1 до судді з`явилась, свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не визнала, зазначивши, що з протоколом не згодна.

Однак незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини, її винність у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення також доведена й всіма зібраними, наданими судді та дослідженими доказами у їх сукупності.

Так, відповідно до приписів статті 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, даними Протоколу про адміністративне правопорушення (серії ВАВ № 873630), складеного 09.04.2025 року поліцейським ПОГ СВГ ВП № 3 Харківського РУП № 1 Скороходом О. С., та змісту диску CD-R, доданого до нього,підтверджуються обставини, місце та час вчинення правопорушення (а. с. 2, 18).

Як убачається з рапорту старшого інспектора - чергового ЧЧ відділення поліції № 3 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області майора поліції Семенченко І., зареєстрованого 09.04.2025 року під № 1852 в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку), останній доповів начальникові відділення полковнику поліції Глущенку Аркадію про те, що 09.04.2025 року о 13 годині 03 хвилину зі служби 102 надійшло повідомлення ОСОБА_2 ,- про продаж алкоголю та цигарок без ліцензії за адресом: вулиця Культури в селі Просяне (а. с. 5).

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується), складеного 09.04.2025 року інспектором СРПП ВП № 3 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції Калашником В. В., ОСОБА_2 , попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину згідно зі статтею 383 Кримінального кодексу України, зробила заяву, в якій просила провести перевірку з приводу законного продажу тютюнових виробів та алкогольних напоїв в магазині ФОП « ОСОБА_3 », який знаходиться по вулиці Культури села Просяне (а. с. 6).

Відповідно до довідки про результати розгляду заяви ОСОБА_2 , складеної 11.04.2025 року ПОГ СВГ ВП № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області капітаном поліції Скороходом О. на ім`я начальника відділення поліції № 3 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області полковника поліції Глущенка А., в якій ПОГ сектору СВГ відділення поліції № 3 Харківського РУП № ГУНП в Харківській області капітан поліції Скороход О. С., розглянувши матеріал ЄО № 1852 від 09.04.2025 року за заявою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає: АДРЕСА_3 , - зазначив, що 09.04.2025 року о 13 годині 03 хвилин надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 09.04.2025 року о 13 годині 03 хвилин за адресою: АДРЕСА_4 ,- продають алкоголь та цигарки без ліцензії. По прибутті групи сектору реагування патрульної поліції від ОСОБА_2 надійшла заява з проханням провести перевірку з приводу законного продажу тютюнових виробів та алкогольних напоїв у магазині ФОП « ОСОБА_3 », який знаходиться в АДРЕСА_5 пояснення ОСОБА_4 встановлено, що 09.04.2025 року близько 13 годині 00 хвилин вона перебувала у селі Просяне неподалік від будинку культури разом із своїм співмешканцем ОСОБА_5 , з яким вони зайшли до місцевого магазину ФОП « ОСОБА_3 », де співмешканець придбав тютюнові вироби у поліетиленовому пакеті без назви у кількості 20 штук цигарок. Також ОСОБА_5 придбав пляшку пива «Львівське 1715». За все заплатив 80 гривень. Перебуваючи у магазині, ОСОБА_2 запитала у продавця, чи є відповідні ліцензії на продаж даних товарів, на що відповіді не отримала, а тому зателефонувала до поліції. При опитуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який мешкає по АДРЕСА_3 , встановлено, що 09.04.2025 року близько 12 годині 50 хвилин він зайшов до магазину, розташованому в селі Просяне по вулиці Культури, де придбав пляшку пива «Львівське 1715» та пачку цигарок у пластиковому пакеті (20 штук), за що заплатив 80 гривень. На пластиковій полімерній пачці цигарок не було ніяких написів та були відсутні акцизні марки податкового збору. В ході розгляду даного матеріалу продавець магазину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є ФОП « ОСОБА_3 », відмовилася від надання будь яких письмових пояснень (а. с. 3 - 4).

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 09.04.2025 року, вона мешкає за адресом: АДРЕСА_3 , та 09.04.2025 року близько о 13 годині 00 хвилин знаходилась в селі Просяне по вулиці Культури поблизу будинку культури у своїх справах зі своїм співмешканцем ОСОБА_5 , з яким вони зайшли до місцевого магазину ФОП « ОСОБА_3 ». Там ОСОБА_6 придбав тютюнові вироби без назви в поліетиленовому пакеті у кількості 20 штук вартістю 45 гривень, та ще придбав алкогольні напої - одну пляшку пива, марки «Львівське 1715». Разом з пивом вийшло 80 гривень. Їй відомо, що касового апарату у даному магазині не має та чек при покупці співмешканцю продавець не видала. Вона запитала, чи є них ліцензія на продаж тютюнових виробів та алкогольних напоїв, на що відповіді не отримала, тому з метою інформування зателефонувала до поліції (а. с. 7).

Як убачається з письмових пояснень ОСОБА_5 від 09.04.2025 року, він мешкає за адресом: АДРЕСА_3 , - та 09.04.2025 року близько 12 години 50 хвилин він у магазині, що розташований в селі Просяне по вулиці Культури, придбав пляшку пива «Львівське 1715» та пачку цигарок у пластиковому пакеті, у якому було 20 цигарок, на загальну суму 80 гривень ( а. с. 8).

Відповідно до заяви ОСОБА_5 від 09.04.2025 року він добровільно видає працівникам поліції пластикову пачку цигарок без марок акцизного збору, яку придбав 09.04.2025 року приблизно о 13 годині 00 хвилин у магазині за адресою: вулиця Культури, село Просяне Харківського району. Цигарки придбав (а. с. 9).

Згідно з рапортом ПОГ СВГ відділення поліції № 3 ХРУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітана поліції Скорохода О., поданого 09.04.2025 року на ім`я начальника відділення полковника поліції Глущенка Аркадія, 09.04.2025 року о 13 годині 05 хвилин надійшов дзвінок від оперативного чергового майора поліції Семенченка І. щодо повідомлення про порушення правил торгівлі за адресою: вулиця Культури, село Просяне Харківського району. По прибуттю на місце події разом із ПОГ СВГ відділення поліції № 3 ХРУП № 1 Булгаковим О. І. в ході опрацювання даного повідомлення ОСОБА_1 відмовилась від надання письмових пояснень (а. с. 10).

З копії квитанції № 143 про отримання на зберігання речей, вилучених (отриманих) сектором превенції під час опрацювання матеріалів ЄО № 1852 від 09.04.2025 року, вбачається, що речові докази: один поліетиленовий пакет, опечатаний биркою з надписом про час та місце вилучення і підписам учасників, з печаткою № 87 відділення поліції № 3 ХРУП № 1, із полімерним прозорим пакетом без написів та марок акцизного збору, в якому знаходяться 20 штук цигарок, за адресою: Харківська область, Харківський район, село Просяне, вулиця Чумацький Шлях, будинок № 3,- передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП № 3 РУП № 1 ГУНП в Харківській області, за адресою: вулиця Воскресінська, будинок № 1, селище Нова Водолага Харківської області (а. с 11).

На підставі свідоцтва платника єдиного податку ДЕРЖАВНОЇ ПОДАТКОВОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ, виданої Нововодолазькою МДПІ Харківської області ДФС (серії Б № 795165), суб`єкт господарювання - ОСОБА_1 має право на роздрібну торгівлю в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування (а. с. 15).

Зміст норми права, визначений відповідним кодексом як «Порушення порядку провадження господарської діяльності», передбачає, що до такого виду відповідальності за частиною 1 наведеної статті 164 притягаються особи за:

-або провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання;

-або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом;

-або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону;

-або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії;

-або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Отже, об`єктивна сторона правопорушення, що закидається у провину ОСОБА_1 , полягає у здійсненні господарської діяльності, що містить ознаки підприємницької, без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

Таким Законом є Закон України «Про ліцензування видів господарської діяльності» № 222-VIII від 02.03.2015 року (зі змінами та доповненнями), який у пункті 7 частини 1 своєї статті 7 обумовлює, що ліцензуванню підлягають виробництво і торгівля спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, і пальним, зберігання пального, яка ліцензується відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Відтак, об`єктом вказаного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності, а суб`єктом - в частині здійснення господарської діяльності без ліцензії - лише суб`єкт господарювання.

Частинами 1 і 2 статті 3 Господарського кодексу України № 436-IV від 16.01.2003 року (із змінами та доповненнями) визначено, що під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

У відповідності до приписів частини 2 статті 55 наведеного вище кодексу, суб`єктами господарювання є:

1)господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;

2)громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

При цьому, згідно із роз`ясненням, що міститься у статті 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

З огляду на припис частини 1 статті 128 господарського кодифікованого закону України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи.

Отже, відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25.04.2003 року «Про застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» господарська діяльність - це діяльність фізичних і юридичних осіб, пов`язана з виробництвом чи реалізацією продукції (товарів), виконанням робіт чи наданням послуг з метою одержання прибутку (комерційна господарська діяльність) або без такої мети (некомерційна господарська діяльність). Підприємницька діяльність є одним із видів господарської діяльності, обов`язкові ознаки якої - безпосередність, систематичність її здійснення з метою отримання прибутку.

Оцінюючи наведені норми права у їх сукупності з дослідженими доказами, суддя переконаний, що в матеріалах справи достатньо доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 є суб`єктом інкримінованого їй адміністративного проступку та проваджує господарську діяльність без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

За приписами статті 252 Кодексу України про адміністративне правопорушення при розгляді справи про адміністративне правопорушення, орган /посадова особа/ оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, виходячи із правової аксіоми судочинства: «Atrium naben se intromi indicia praese» - «Суд має справу з тими доказами, які перед ним», оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, ураховуючи, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного і об`єктивного дослідження доказів по справі та беручи до уваги, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, а не на суд, вважаю факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведеним, а тому вона підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , суддею не встановлено.

При накладенні стягнення за адміністративне правопорушення, суддя враховує характер вчинення правопорушення, ступень вини, майновий стан, особу правопорушника, а також відсутність обставин, що пом`якшує та/або обтяжує відповідальність винної, й вважає за необхідне накласти наОСОБА_1 адміністративне стягнення в виді штрафу в межах, установлених частиною 1 статтею 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 1000 х 17 гривень = 17000 гривень без конфіскації грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення.

Частиною 1 статті 265 Кодексу України про адміністративна правопорушення передбачено, що речі і документи, що є знаряддям або безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами органів, зазначених у статтях 234-1, 234-2, 244-4, 262 і 264 цього Кодексу. Вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням із Державною судовою адміністрацією України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, а при оплатному вилученні речей - реалізують.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 17 від 16.01.2012 року «Про порядок зберігання вилучених під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення речей і документів».

Відтак, положеннями пункту 11 вказаного порядку обумовлено, що за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення речі і документи в установленому порядку конфіскуються, повертаються володільцеві або знищуються, а у разі вилучення речей за плату реалізуються.

Також приписом частини 2 раніше згаданої статті 265 Кодексу України про адміністративна правопорушення унормовано, що вилучення речей і документів складається протокол або робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення, про огляд речей або адміністративне затримання.

Отже, зі змісту статті 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення убачається, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, такі дані встановлюються протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами, необхідними для вирішення питання про конфіскацію тощо. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративні правопорушення.

Проте усі докази, які повноважна особа Національної поліції долучає до протоколу про адміністративне правопорушення, слід засвідчувати з урахуванням приписів ДСТУ 4163-2020 (Вимоги до оформлювання документів), прийнятого й затвердженого наказом Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» № 144 від 01.07.2020 року, який, як вказано у пункті 1.1 цього документа, поширюється на організаційно-розпорядчі документи - постанови, розпорядження, накази, положення, рішення, протоколи, акти, листи тощо, створювані в результаті діяльності органів державної влади України, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій та їх об`єднань усіх форм власності.

Так, пункт 5.26 цього нормативно-правового документу зазначає, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, а також дати засвідчення копії.

Аналогічне за своїм змістом правило міститься й у пункті 8 глави 11 розділу ІІ Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 1000/5 від 18.06.2015 року (із змінами та доповненнями), які з огляду на зміст пункту 1 розділу І «Загальні положення» встановлюють єдині вимоги щодо створення управлінських документів і роботи зі службовими документами, а також порядок їх архівного зберігання в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності , та є нормативно-правовим актом, обов`язковим для виконання всіма установами.

Також, вказаний пункт 8 глави 10 розділу ІІ цих Правил визначає, що копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку. Напис про засвідчення копії складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії. Напис про засвідчення копії скріплюється відбитком печатки відповідного структурного підрозділу установи або печатки «Для копій». У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчуються відбитком печатки установи. На лицьовому боці у верхньому правому куті першого аркуша документа проставляється відмітка «Копія» (абзац 6 пункту 5 глави 4 розділу ХІІ Правил).

Зазначені вимоги чинного законодавства України в повній міри особою, яка складала протокол, не виконані, оскільки до матеріалів цієї справи долучено лише копію квитанції № 143 про отримання на зберігання речей, вилучених (отриманих) сектором превенції під час опрацювання матеріалів ЄО № 1852 від 09.04.2025 року, засвідченої не у встановленому порядку, а отже вона не набуває юридичної сили.

Крім того, в графі протоколу «згідно зі статтею 265 Кодексу України про адміністративна правопорушення виявлені речі вилучено для тимчасового зберігання» не міститься відмітки про огляд та вилучення грошей, одержаних внаслідок вчинення правопорушення, що закидається ОСОБА_1 у провину.

Наведене унеможливлює суддю з достовірністю встановити, що надані докази відповідають вимогам належності, достовірності та допустимості відносно вирішення питання про конфіскацію речей.

Також, неможна мовити й про достатність наданих доказів задля вирішення питання про конфіскацію речей, оскільки відповідно до приписів статті 19 Основного Закону нашої Держави, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, державні органи наділені лише тими повноваженнями і компетенцією, які визначені законом і не можуть на свій розсуд привласнювати повноваження інших державних органів.

Згідно зі змістом пункту 3 частини 1 статті 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Отже, Конституція України не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявності чи відсутності підстав задля конфіскації речей.

Відповідно до змісту статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, одними з завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При цьому, частини 1 і 2 статті 7 цього кодифікованого закону України регламентують, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Отже, визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні проступку, передбаченого частиною 1 статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладаючи на неї адміністративне стягнення у виді штрафу, суддя не в змозі застосувати конфіскацію грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, так само як і не в змозі вирішити питання у процесуальний спосіб про конфіскацію чи повернення вилучених під час здійснення провадження у справі про адміністративні правопорушення речей за недоведеністю.

Визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні проступку, передбаченого частиною 1 статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладаючи на неї адміністративне стягнення у виді штрафу без конфіскації грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, слід вирішити питання про стягнення з неї й судового збору.

Так, відповідно до вимог статті 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. При цьому розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Таким законом, що встановлює правові засади справляння судового збору, є Закон України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 року (із змінами та доповненнями), частина 1 та пункт 5 частини 2 статті 4 якого передбачають, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у сумі, яка дорівнює 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому він справляється.

Пунктом 9 частини 1 статті 40 Бюджетного кодексу України № 2456 VІ від 08.07.2010 року (із змінами та доповненнями) визначено, що розмір прожиткового мінімуму на відповідний бюджетний період у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для основних соціальних і демографічних груп населення визначається Законом про Державний бюджет України.

Відповідно до приписів абзацу 3 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» № 4059-IX від 19.11.2024 року, з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб встановлений в сумі 3028,00 гривень.

Таким чином, у зв`язку із накладенням на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, з неї слід стягнути й судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 гривень, із розрахунку: 0,2 х 3028 гривень = 605,60 гривень.

Приймаючи постанову, суддя також вважає за необхідне зазначити, що пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади (на цей час Берестинський район та місто Берестин відповідно) та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Пунктом 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» вищезазначеного Закону на законодавчому рівні унормовано, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до цього, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, воєнний стан на території України не припинений та не скасований, а тому справа перебувала на розгляді судді належного суду.

На підставі викладеного, діючи в точній відповідності із законом, з метою зміцнення законності, виховання особи, яка вчинила це адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, керуючись статтями 19 і 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями); статтями 3, 42, 55 і 128 Господарського кодексу України № 436-IV від 16.01.2003 року (із змінами та доповненнями); статтею 40 Бюджетного кодексу України № 2456 VІ від 08.07.2010 року (із змінами та доповненнями); статтею 17, пунктом 6 частини 2 статті 36 і пунктами 3 та 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями); статтею 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 року (із змінами та доповненнями); пунктом 7 частини 1 статті 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» № 222-VIII від 02.03.2015 року (зі змінами та доповненнями); абзацом 3 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» № 4059-IX від 19.11.2024 року; Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів»; пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року; Постановою Кабінету Міністрів України № 17 від 16.01.2012 року «Про порядок зберігання вилучених під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення речей і документів»; Правилами організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 1000/5 від 18.06.2015 року (із змінами та доповненнями); ДСТУ 4163-2020 (Вимоги до оформлювання документів), прийнятого й затвердженого наказом Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» № 144 від 01.07.2020 року; Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25.04.2003 року «Про застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності», а також частиною 5 статті 7, статтями 23, 27, 33 - 35, 38, 40-1, частиною 1 статті 164, статтями 245, 246, 249, 251, 252, 265, частиною 2 статті 268, частиною 2 статті 277, статтями 280, 283 285, частиною 2 статті 287 та статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення № 8073-Х від 07.12.1984 року (із змінами та доповненнями), -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного проступку, передбаченого частиною 1 статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17000,00 гривень (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) без конфіскації грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до відповідальності, її законним представником, захисником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова про накладення адміністративного стягнення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами, звертається до виконання протягом трьох місяців і підлягає виконанню з моменту її винесення, за виключенням випадків, прямо передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Постанову прийнято, оформлено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в одному примірнику.

Суддя С. В. Мащенко