Справа № 755/9557/25
Провадження №: 3/755/3851/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" червня 2025 р. місто Київ

Суддя Дніпровського районного суд міста Києва Вовк О.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Управління патрульної поліції у місті Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого: АДРЕСА_1 ,

за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП),-

установив:

до Дніпровського районного суду міста Києва надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 травня 2025 року, справу передано на розгляд судді Вовк О.І.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 334338 від 18 травня 2025 року, ОСОБА_1 , 18 травня 2025 року о 15 год. 00 хв. в місті Києві по вулиці Дніпровська Набережна, 13-В, керуючи автомобілем «Пежо», державний номерний знак НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним, не звернувся за допомогою до інших учасників дорожнього руху, чим порушив пункт 10.9 Правил дорожнього руху України (ПДР України) що призвело до зіткнення з автомобілем «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_2 , який зупинився ліворуч від нього. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Дії ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення кваліфіковані за статтею 124 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.

26 червня 2025 року на електронну пошту Дніпровського районного суду міста Києва від ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення з приводу події дорожньо-транспортної пригоди.

Так, у поданих до суду письмових поясненнях ОСОБА_1 заперечує свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення та вказує, що знаходячись на паркувальному майданчику магазину «Епіцентр», на відкритій парковці він шукав місце для паркування. Знайшовши, зупинившись і пересвідчившись, що перешкод попереду, позаду, праворуч та ліворуч немає, він, перебуваючи у своїй смузі, почав виконувати паркувальний маневр заднім ходом, систематично перевіряючи дзеркала заднього виду, так як паркомісце перебувало біля попередньо припаркованих автомобілів. На півдорозі паркування він почув звук тертя, після чого відразу зупинився. Через короткий проміжок часу помітив автомобіль «Фольксваген», який знаходився фронтально-ліворуч відносно нього, заїхав у смугу де він виконував маневр і який він зачепив лівою стороною бампера відповідно. Вказує, що відповідно до фото та звіту наданого поліцією видно, що він виконував маневр чітко у смузі зайнятої ним, а також те, що він не міг бачити водія автомобіля «Фольксваген», оскільки його увага була прикута до дзеркал заднього виду задля успішного переміщення у паркувальне місце. Також зазначає, що йому не до кінця зрозуміло, який саме маневр виконував водій автомобіля «Фольксваген», не дочекавшись завершення ним свого маневру.

Інший учасник дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_2 , будучи належним чином викликаним в судове засідання, до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд доходить наступного.

На підставі частини другої статті 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За приписами статті 9 КУпАП адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно статті 245 КУпАП одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Як вбачається зі статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями статті 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно частини другої статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Перекладення такого обов`язку на суд не передбачено.

Згідно положень статті 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Статтею 1 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Нормою статті 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктами 10.9 ПДР України встановлено, що під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Відповідно до пункту 1.9 Правил дорожнього руху України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до положень статті 124 КУпАП, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Вирішуючи питання наявності у діях ОСОБА_1 вини у порушенні вимог пункту 10.9 ПДР України, суд вважає за необхідне здійснити аналіз наданих останнім письмових пояснень долучених до протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, згідно наданих інспектору поліції пояснень, ОСОБА_1 зазначив, що будучи на вуличній парковці, проїжджаючи, він побачив вільне паркомісце, де і вирішив запаркувати автомобіль здійснюючи рух заднім ходом. Вказав, що здаючи назад автомобіль марки «Фольксваген», який стояв вширину лівої проїзної частини, зачепив лівою частиною бампера.

Вивчаючи пояснення водія ОСОБА_1 , суд звертає увагу на той факт, що надаючи письмові пояснення, останній дослівно зазначив «Чи стояло авто Фольксваген, чи рухалось підтвердити не можу, але на час паркувального маневру я його не бачив».

Відповідно до долучених до протоколу про адміністративне правопорушення письмових пояснень іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди - водія ОСОБА_2 , останній зазначив, що перебуваючи на паркувальному майданчику та здійснюючи паркувальний маневр, він побачив автомобіль, який зупинився перед ним трохи лівіше та почав рухатися заднім ходом для здійснення паркування. Вказав, що він стояв нерухомо з моменту як побачив автомобіль та до моменту зіткнення.

Із наданих ОСОБА_2 пояснень убачається, що водій автомобіля «Пежо», державний номерний знак НОМЕР_1 , підтвердив, що не бачив автомобіля «Фольксваген».

Таким чином, судом встановлено, що письмові пояснення водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які викладені на відповідних бланках та додані до протоколу про адміністративне правопорушення, не суперечать один одному, логічного пов`язані між собою та в повній мірі дають можливість оцінити ситуацію за якої сталася дорожньо-транспортна пригода.

Надаючи оцінку діям як водія автомобіля «Пежо», державний номерний знак НОМЕР_1 , так і водія автомобіля «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_2 , суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до вимог пункту 2.3 «б» ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Аналіз вищевказаного пункту 2.3 «б» ПДР України свідчить про те, що прояв постійної уваги, стеження за дорожньою обстановкою та реакція на зміну обстановки дорожнього руху є обов`язком водія та мають ним здійснюватися постійно та будь якій обстановці та не залежно від обставин.

В свою чергу, надаючи оцінку письмовим поясненням водія ОСОБА_1 наданих 18 травня 2025 року безпосередньо після події дорожньо-транспортної пригоди та письмовим поясненням поданим до суду 26 червня 2025 року на предмет їх достовірності, суд акцентує увагу на тому, що останні різняться між собою, оскільки у поясненнях від 18 травня 2025 року ОСОБА_1 зазначено, що він не може підтвердити як факт руху автомобіля «Фольксваген» так і те, що останній стояв нерухомо. Натомість, у поясненнях наданих до суду електронною поштою, ОСОБА_1 апелює до того, що водій автомобіля «Фольксваген» не повинен був виїжджати у смугу де він пересувався, тобто фактично ОСОБА_1 надає суду пояснення які суперечать його первинним поясненням.

Надаючи оцінку діям водія автомобіля «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_2 , суд зазначає, що останнім, з урахуванням наданих пояснень щодо обстановки події за якої сталося ДТП, також не вжито заходів з метою уникнення зіткнення з автомобілем «Пежо», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Відповідно до приписів пунктів 9.1 «б», 9.5 ПДР України, попереджувальними сигналами є звукові сигнали. Подавати звукові сигнали у населених пунктах забороняється, крім випадків, коли без цього неможливо запобігти дорожньо-транспортній пригоді.

Отже, у водія автомобіля «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_2 , була можливість уникнути дорожньо-транспортній пригоді шляхом подачі звукового сигналу для привернення уваги водія автомобіля «Пежо», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 під час керуванням транспортним засобом створив небезпеку для інших учасників руху та для забезпечення безпеки руху не звернувся за допомогою до інших осіб, а тому в його діях вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого статею 124 КУпАП.

Відповідно до положень статті 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Передбачених статтями 34, 35 КУпАП обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення судом не встановлено.

Відповідно до статті 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи те, що правопорушення не призвело до тяжких наслідків, приймаючи до увагу поведінку іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди в ситуації яка призвела до зіткнення транспортних засобів, суд вважає вчинене ОСОБА_1 порушення малозначним та вбачає за можливе звільнити останнього від адміністративної відповідальності, обмежившись оголошенням усного зауваження.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Враховуючи, що провадження у справі судом закривається з підстав малозначності та оголошення усного зауваження, що не являється адміністративним стягненням, судовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає.

Керуючись статтями 7, 22, 33, 34, 35, 124, 284 КУпАП, суд-

постановив:

провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за статтею 124 КУпАП закрити з огляду на малозначність вчиненого правопорушення, обмежившись оголошенням усного зауваження.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Дніпровського районного суду

міста Києва О.І. Вовк