Справа №504/4999/24
Провадження №3/504/112/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2025с-ще Доброслав

Суддя Доброславського районного суду Одеської області Жовтан П.В., розглянувши матеріали, які надійшли з УПП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 ,

за ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

19.11.2024р. поліцейським 2 взводу 4 роти 2 батальйону УПП в Одеській області Помазуновим В.Е. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №176941, згідно якого 18.11.2024р. о 23:30 год. за адресою: Одеська область Одеський район Новомиколаївська дорога (Старокиївське шосе), 21 км + 700 м. ОСОБА_1 керував автомобілем «Mercedes Benz» н/з НОМЕР_2 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме неприродна блідість, сповільненість мови. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Такими діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, відповідальність за що передбачено ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 у призначені судові засідання, будучи належним чином повідомленим, не з`явився. Його інтереси при розгляді справи в судовому засіданні, представляв адвокат Верменич В.А.

У відповідності до положень ст. 268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП не є обов`язковою, тому враховуючи наведені положення, той факт, що права особи, що притягується до адміністративної відповідальності при розгляді справи за його відсутності, але за участі захисника-адвоката Верменича В.А. не будуть порушені, суд розглянув справу за наявними у матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказами, за відсутності ОСОБА_1 .

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Захисник-адвокат Верменич В.А. надав клопотання про закриття провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, які підтримав в судовому засідання. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що відповідно до відеозапису з нагрудних камер поліцейських, який наявний в матеріалах справи, вбачається, що працівники поліції одразу без пояснень причин зупинки підходять до ОСОБА_1 та починають заявляти, що в останнього наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: неприродня блідість, сповільнене мовлення. Проте, працівники поліції жодним чином не могли виявити вказані ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку з тим, що останні навіть не бачили обличчя ОСОБА_1 , оскільки він в цей момент перебував в кабіні тягача на висоті близько 2.5 м. та зазначені події відбувались о 23:30 год. вечора. Виходячи з відеозапису, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення, неможливо встановити момент, спосіб та обставини за яких поліцейськими були виявлені ознаки сп`яніння у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дії і поведінка якої під час застосування технічних засобів відеозапису не виказували жодних ознак сп`яніння, у тому числі тих, що зазначені в даному протоколі. Відеозаписом підтверджується лише висунення поліцейським вимоги щодо огляду на стан сп`яніння, встановлений порядок проходження якого не доводився до відома водія, ознаки сп`яніння якого попередньо не оголошувалися, при цьому ОСОБА_1 не відмовлявся в категоричній формі від медичного огляду та обґрунтовано відстоював свою позицію щодо того, що в нього відсутні будь-які ознаки сп`яніння. Працівником поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, поліцейським не було зазначено, що в разі відмови від проходження огляду, до останнього, в подальшому, може бути застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавленні права керувати транспортними засобами, що є вкрай важливим та впливає на рішення особи, щодо проходження такого огляду. Акт огляду до протоколу про адміністративне правопорушення долучено не було. В матеріалах справи відсутні докази відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом. Також співробітниками поліції порушено порядок застосування технічних засобів відеозапису, оскільки відеозапис не є безперервним та цілком не фіксує всю адміністративну процедуру.

Допитаний в судовому засіданні поліцейський 2 взводу 4 роти 2 батальйону УПП в Одеській області ОСОБА_2 особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення надав покази, які взагалі не відповідають обставинам протоколу, при цьому пояснив, що він безпосередньо не зупиняв автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , а зупинив його напарник і спілкувався із ним. Під час спілкування у ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, на що він погодився. Оскільки працівникам поліції, перебуваючи на чергуванні, заборонено залишати блок-пост, був викликаний додатковий патруль, який і відвозив ОСОБА_1 на освідчення, але по дорозі до медичного закладу він відмовився від проходження огляду, патруль привіз його назад, тому він склав даний протокол. Вважає, що складати протокол про адміністративне правопорушення може будь-який працівник поліції, не обов`язково той, хто зупиняв транспортний засіб.

Дослідивши та проаналізувавши надані докази, вважаю, що з матеріалів справи вбачається, що в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а відтак справа підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України). Відповідно до статей 245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Частиною першою статті 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння , чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або що до вживання лікарських препаратів що, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч.1 ст. 130 КпАП України відсильна, що зобов`язує працівників поліції, викладаючи суть адміністративного правопорушення у точній відповідності ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначати в протоколі, на підставі яких ознак представником поліції було виявлено стан алкогольного сп`яніння, що саме пропонувалось особі, в якій послідовності, вказати дії, які свідчать про ухилення водія від огляду та які дії свідчать про керування транспортним засобом у стані сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 Правил водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст.266 КУпАП, а також затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція).

Відповідно до п.п. 2, 4 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Під час перегляду відеозапису встановлено, що співробітник патрульної поліції, який не представлявся, спілкується з невідомою особою (ймовірно ОСОБА_1 ) данні якого не встановлювались та останній також не представлявся, під час чого камера поліцейського знімає лише асфальтне покриття. Працівник поліції одразу без пояснень причин зупинки підходять до ОСОБА_1 (ймовірно) та починає стверджувати, що в останнього наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: неприродня блідість, сповільнене мовлення.

Суд констатує, що співробітниками поліції було вочевидь не дотримано процедуру виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чим порушено інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Яким чином у ОСОБА_1 (ймовірно) були встановлені ознаки наркотичного сп`яніння є незрозумілим, адже жодні маніпуляції та перевірок з особою на місці не проводилися. Суд погоджується із твердженням адвоката Верменича В.А. та дійсно з відеозапису встановлено, що співробітники поліції навіть не бачили обличчя ОСОБА_1 , оскільки він в цей момент перебував в кабіні тягача на висоті та зазначені події відбувались о 23:30 год. вечора.

Також, увесь відеозпис події є вочевидь сумнівним, оскільки бодікамера належним чином не фіксує особу правопорушника, обличчя особи не видно.

Крім того, як встановлено в судовому засіданні та підтверджено особою, яка склала протокол, ОСОБА_1 був зупинений зовсім іншими співробітником поліції, який нібито встановив ознаки сп`яніння, разом із тим, протокол складено поліцейським Помазуновим В.Е., яка безпосередньо таких ознак в особи не встановлював, що вочевидь є порушенням процедури оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Суд звертає увагу на те, що в судовому засіданні поліцейський ОСОБА_2 надав показання, які не узгоджуються із матеріалами справи, зокрема зазначив, що ОСОБА_1 погодився на проходження огляду в медичному закладі, для чого був викликаний інший патруль, який і відвозив ОСОБА_1 на освідчення, але по дорозі до медичного закладу він відмовився від проходження огляду. Вказані обставини взагалі не відповідають обставинам події.

Також, під час оформлення матеріалів співробітниками поліції порушено приписи п. 11 розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, які у вказують на те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені статями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені статтею 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Працівником поліції належним чином не було роз`яснено ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, лише повідомлено про те, що буде складений протокол за ст.130 КУпАП,

Водночас матеріали справи не містять підтвердження відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що є обов`язковою вимогою відповідно до ст.266 КУпАП

Згідно пункту 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року за № 1026 , зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за № 28/32999, включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Відеозапис, долучений до матеріалів справи є преривчастим.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282).

У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

За Кодексом України про адміністративні правопорушення, Конституцією України або іншими Законами України, не передбачено покладення на суд функції підтримання обвинувачення при розгляді справи про адміністративне правопорушення, доведення винуватості особи.

Суд не має права, за умови відсутності при розгляді справи про адміністративне правопорушення сторони обвинувачення, самостійно відшукувати та збирати докази обвинувачення, ініціювати їх дослідження, уточнювати в судовому рішенні фабулу правопорушення, усуваючи певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення для можливості притягнення особи до відповідальності, оскільки такі дії суду призведуть до порушення ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу. В разі таких дій суду особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

У справі відсутні достовірні дані, на підставі яких суд має можливість встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для даного провадження та підлягають доказуванню, а тому відсутні дані про наявність в діях особи, відносно якої складений адміністративний протокол, ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вище викладених обставин, суддя дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, належними та допустимими доказами. Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події та складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.62 Конституції України, статтями 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення та на неї може бути внесено подання прокурора у той же строк.

Суддя П. В. Жовтан