ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/5200/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2025 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Монін І.В. розглянувши матеріали, про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

У С Т А Н О В И В:

До Дарницького районного суду м. Києва 25 червня 2025 року з Управління патрульної поліції у м. Києві надійшов протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП стосовно ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 16.06.2025 серії ЕПР1 № 363369 ОСОБА_1 , 24.05.2025, близько 19-30 год. перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Центральна, керуючи транспортним засобом Honda Civic д.н.з. НОМЕР_1 , не була уважною не стежила за дорожньою обстановкою, залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу не дотрималась дистанції та безпечного інтервал, внаслідок чого здійснила зіткнення з транспортним засобом KIA д.н.з. НОМЕР_2 ., що призвело до пошкодження транспортних засобів та травмування пасажирів транспортного засобу KIA- ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Своїми діями водій ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.3 "б", п. 13.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, їхала в той день на автомобілі, був сильний затор, автомобілі ледь рухались, у неї в авто лежала парасолька, яка впала їй у ноги, вона намагалась її дістати, відволіклась і в`їхала в авто, що рухалось спереду. Пасажири авто отримали тілесні ушкодження.

Потерпілі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначили, що в той день їхали на таксі, відчули сильний удар в авто, в наслідок чого отримали тілесні ушкодження та були госпіталізовані до лікарні. Водій авто, яка в`їхала в авто, в якому вони їхали вела себе агресивно, жодної допомоги не надала, станом здоров`я не цікавилась.

Вислухавши пояснення осіб, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.

У відповідності до рішення від 21 липня 2011 року по справі «Коробов протии України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Суддя, дотримуючись вимог ст. 252 КУпАП, оцінив докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, водночас керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозиція ст. 124 КУпАП України передбачає певні наслідки як обов`язковий елемент об`єктивної сторони цього правопорушення: пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, що знаходиться у причинному зв`язку з порушенням правил дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.

Відповідно до пункту 2.3 "б" ПДР України, водій для забезпечення безпеки дорожнього руху зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до пункту 13.1 ПДР, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Отримання особою посвідчення водія та, як наслідок, набуття статусу водія як учасника дорожнього руху та права керувати транспортними засобами, одночасно є передумовою для виникнення у нього, як водія, обов`язків, встановлених вимогами чинного законодавства, адже, діяльність пов`язана із використанням транспортних засобів, чинним законодавством України визначена джерелом підвищеної небезпеки та підлягає підвищеному контролю з боку держави. За таких обставин, отримавши статус водія, ОСОБА_1 одночасно прийняла на себе і обов`язок неухильно підкорятися вимогам нормативно-правових актів України, визначених для водіїв транспортних засобів.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України підтверджена матеріалами справи, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення від 16.06.2025 року серії ЕПР1 № 363369, складений стосовно ОСОБА_1 з якого вбачається, що вона порушила вимоги п. 2.3 "б", п. 13.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП, під час керування транспортним засобом, що призвело до настання дорожньо-транспортної пригоди та травмування пасажирів;

- схемою місця ДТП до протоколу, в якому вказані місце розташування транспортних засобів на дорозі після зіткнення;

- протокол огляду місця ДТП, на якому зафіксовано обставини ДТП, зокрема, відповідно до вказаного протоколу, під час ДТП був дощ, дорожнє покриття було чистим, нерівності відсутні, сліди гальмування відсутні

- пояснення, які надала ОСОБА_1 в судовому засіданні, а також письмові пояснення, які містяться в матеріалах протоколу;

- пояснення, які надали судді потерпілі та письмові пояснення потерпілого.

З наведених вище обставин вбачається, що саме дії ОСОБА_1 , яка не дотрималась під час керування транспортним засобом вимог пункту 2.3 "б" та п. 13.1 ПДР України, знаходяться у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди, що призвело до пошкодження транспортних засобів та травмування потерпілих.

Зазначені докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є такими, що доповнюють один одного, повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст.ст. 251, 252 КУпАП прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також зібрані в порядку, встановленому законом та не викликають у суду сумнівів.

З огляду на те, що у справі зібрано достатньо доказів, суд вважає підтвердженим те, що ОСОБА_1 вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, та є всі підстави для притягнення її до адміністративної відповідальності і накладення на неї стягнення в межах санкції ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

При призначенні покарання ОСОБА_1 , суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду), яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

Враховуючи особу правопорушниці, конкретні обставини вчиненого нею правопорушення, а саме: відсутність щирого каяття, не усвідомлення суспільної небезпечності, не усвідомленням того, що володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди, вважаю, що на ОСОБА_1 необхідно накласти адміністративне стягнення у виді позбавленням права керувати транспортними засобами.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості правопорушника, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 23 КУпАП, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У розпорядженні суду відсутні документи, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з неї слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі ст. 124 КУпАП та керуючись ст.ст. 283, 284, 285 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 6 місяців.

Стягнути із ОСОБА_1 , на користь держави, судовий збір, в розмірі 605 (шістсот п`ять гривень) грн. 60 (шістдесят) коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: