Справа № 635/7281/24
Провадження № 3/635/219/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року сел. Покотилівка Харківського району

Суддя Харківського районного суду Харківської області Бондаренко І.Е., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 3 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

.за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Харківського районного суду Харківської області надійшов протокол про адміністративні правопорушення серії ААД № 786764 від 08.07.2024 для розгляду.

У протоколі зазначений склад адміністративного правопорушення: « 08.07.2024 о 08 год. 40 хв., тупик Ставський, м. Мерефа, гр.. ОСОБА_2 керував а/м БМВ 325 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння ( різкий запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння очей). Від огляду з використанням алкотестору газоаналізатора Drager Alkotester 6282 огляді у медичному закладі КНП ХОР у передбаченому законом порядку категорично відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5.ПДР за, що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП».

До протоколу додані акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, направлення на огляд, довідка про отримання особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Провадження у справі здійснювалося у суворій відповідності до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, з дотриманням усіх гарантій, передбачених законодавством для забезпечення справедливого та неупередженого розгляду.

Особу, яка притягається до адміністративної відповідальності представляв адвокат Плетенко А.Р. Адвокат тричі: в серпні та грудні 2024 року та в червні 2025 року подавав через канцелярію суду заперечення на протокол, в яких пояснював, що ОСОБА_2 не керував автомобілем.

В липні 2025 року ОСОБА_2 особисто надав у суді пояснення про те, що він 07.07.2024 приїхав в гості до своєї дівчини ввечері, вони трохи випили та він залишився в неї. Зранку ОСОБА_2 , бажачи похизуватися перед дівчиною своїм автомобілем, запросив її вийти на вулицю та сісти в салон для того, щоб вона могла побачити, що автомобіль дуже красивий та престижний. В цей момент до автомобілю наблизилися працівники поліції та звинуватили його у керуванні автомобілем, хоча він його навіть не заводив.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, розглянувши клопотання захисника та передивившись відеозаписи з бодикамер, суд встановив, що між текстом протоколу у якому зазначено, що ОСОБА_2 керував автомобілем, та поясненнями самого ОСОБА_3 мається діаметрально протилежний погляд на початкову часову точку відліку всіх подальших подій.

На наданому суду відеозаписі зафіксовано, що на початку зйомки автомобіль марки BMW 325 з д.н.з. НОМЕР_1 перебуває у нерухомому стані, двигун не заведений, із салону автомобіля виходить дівчина, а у салоні знаходиться ОСОБА_2 , який також вийшов із авто, що підтверджується як його особистими поясненнями, так і відеозаписом.

Також на відео чітко чути чоловічий голос, імовірно працівника поліції, який промовляє: «Водій зупинився, коли побачив мене». Однак суд звертає увагу на наступні ключові обставини, що викликають сумнів у достовірності цього твердження:

Жодного моменту руху автомобіля до моменту фіксації на відео не зафіксовано. Відтак немає об`єктивного підтвердження факту керування транспортним засобом.

Позиція поліції: 08.07.2024 року близько 08 год. 40 хв. у місті Мерефа на тупику Ставський ОСОБА_2 керував автомобілем BMW 325 з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Разом з тим, під час судового розгляду встановлено, що на момент виявлення особи транспортний засіб перебував у нерухомому стані, двигун не був заведений, а ОСОБА_2 знаходився в салоні автомобіля, поруч із ним дівчина, яку він, за власними поясненнями, запросив подивитися на автомобіль.

Ці обставини повністю підтверджуються відеозаписом із нагрудної камери працівника поліції, на якому:

Автомобіль зафіксований як такий, що стоїть на ґрунтовій дорозі, без ознак руху;

Протягом усього відеозапису (майже 5 хвилин) жоден інший транспортний засіб не проїхав повз місце події, що вказує на відсутність транспортного руху в цьому місці;

Немає жодного моменту, який би підтверджував рух автомобіля чи факт його зупинки перед наближенням поліцейських;

Присутність дівчини в салоні підтверджена візуально та не заперечувалась.

У перші секунди відео зафіксовано фразу, яку виголошує чоловічий голос (ймовірно, працівник поліції): «Водій зупинився, коли побачив мене».

Однак ця заява є не підтвердженим припущенням, оскільки, відео не фіксує жодного моменту руху чи зупинки автомобіля;

Працівник поліції підходить раптово з боку узбіччя чи кущів, а не по прямій видимій лінії, що не дає йому змоги об`єктивно спостерігати за рухом авто;

Найголовніше як з особистих пояснень ОСОБА_2 , так і з поданих адвокатом заперечень, особа, яка перебувала в автомобілі, взагалі не бачила працівника поліції до моменту його наближення до машини.

Це створює пряме логічне протиріччя між твердженням поліціянта про те, що "водій зупинився, побачивши його", та об`єктивною позицією сторони захисту, яка чітко вказує: причиною зупинки не була поява працівника поліції, бо вона навіть не сприймалась водієм.

Тобто: поліціянт не міг бачити, що водій зупиняється бо відео цього не фіксує, водій не бачив поліціянта, отже не міг реагувати на нього зупинкою;

Таким чином, немає жодного узгодженого пояснення причин зупинки, і навпаки існує пряма суперечність, яка виключає достовірність версії обвинувачення.

Це неврегульоване протиріччя між позиціями сторін, яке не може бути усунуте або пояснене іншими доказами, лише посилює позицію захисту та підриває достовірність усного твердження працівника поліції.

У відповідності до принципу презумпції невинуватості, таке протиріччя повинно тлумачитися на користь особи, яка притягається до відповідальності (ст. 62 Конституції України).

Суд критично оцінює поведінку поліціанта як спробу створити уявлення про керування, коли насправді жодного факту такого керування не встановлено. Ретроспективне припущення працівника поліції виглядає як спроба легітимізувати подальше притягнення особи до відповідальності у ситуації, де об`єктивні підстави для цього відсутні.

Варто також врахувати, що місце події тупикова ґрунтова дорога, яка не має ознак активного транспортного руху (розмітки, знаків, асфальтованого покриття). Відсутність зафіксованого руху інших ТЗ протягом всього відеозапису вказує на те, що перебування автомобіля на такій ділянці не створювало жодної небезпеки чи перешкод іншим учасникам дорожнього руху.

Згідно з ПДР України, дорожній рух це переміщення людей або вантажів за допомогою транспортних засобів по дорогах, що призначені для цього. У ситуації, коли автомобіль стоїть без руху на ізольованій ґрунтовій ділянці, яка не функціонує як дорога загального користування, немає підстав вважати, що особа брала участь у дорожньому русі.

Таким чином, відсутність ознак керування у поєднанні з відсутністю інших учасників дорожнього руху та сумнівна поведінка працівника поліції виключають можливість притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з Конституцією України (ст. 62) та КУпАП (ст. 280), усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а тягар доведення лежить на стороні, що ініціює притягнення до відповідальності.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 пройшов обстеження на стан алкогольного сп`яніння, результати якого (незалежно від висновку) суд не бере до уваги як доказ вчинення адміністративного правопорушення, з огляду на таке:

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає виключно за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або відмову від проходження огляду після доведеного факту такого керування;

Проходження огляду (або навіть виявлення алкоголю в організмі особи), саме по собі, не є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності, якщо не доведено, що така особа безпосередньо керувала транспортним засобом у момент або безпосередньо перед фіксацією події.

У даному випадку факт керування не встановлений і не доведений належними та допустимими доказами, відеозапис зафіксував лише перебування особи в салоні автомобіля, який стоїть нерухомо, з незаведеним двигуном, на ділянці, де відсутній рух транспорту;

Всі твердження працівника поліції про попередній рух автомобіля є припущеннями, що не підкріплені об`єктивними даними.

У зв`язку з цим, сам по собі факт перебування особи в салоні автомобіля та навіть можливий наявний стан сп`яніння не можуть бути кваліфіковані як порушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, без доведеного акту керування.

Насамкінець, у протоколі працівник поліції не вказує, що особисто бачив керування чи зупинку ТЗ, а відтак його твердження не є достатнім доказом на підтвердження факту керування без додаткових об`єктивних свідчень. Особисте спостереження поліцейського за фактом керування ТЗ є обов`язковим елементом доказування у справі про ст. 130 КУпАП. Якщо такого спостереження не було або воно не зафіксоване у протоколі це позбавляє протокол доказової сили, і не дає підстав вважати, що мало місце керування у стані сп`яніння ( стаття 251 КупАП протокол доказ). Належним доказом був би протокол із зазначенням: «Автомобіль BMW 325 д.н.з. НОМЕР_1 був зупинений мною під час його руху, я особисто бачив, як водій ОСОБА_2 керував ТЗ на момент зупинки, перебував за кермом і здійснював маневрування транспортним засобом». Тобто, відсутність прямого спостереження в даній справі ключовий фактор, що перехиляє баланс доказів на користь особи, яка притягається. Суд діє за принципом презумпції невинуватості, і всі сумніви тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України, ст. 7 КУпАП).

За результатами всебічного аналізу матеріалів справи, пояснень сторін, відеозаписів і доказів суд дійшов висновку, що відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Отже, розглянувши матеріали справи, суд встановив відсутність фактичної основи, тобто події і складу адміністративного правопорушення, що дає мотив та підстави для закриття справи. У відповідності до ст.. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ст.. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення суд виносить постанову, в тому числі про закриття справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.. 247, 283,284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя І.Е.Бондаренко