Справа № 287/944/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Винар Любомир Вікторович, за участю секретаря судового засідання Кострицької Т.П., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її представника адвоката Зарицького А.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, паспорт № НОМЕР_1 , не працюючої, жительки АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №307128 від 21.04.2025 року слідує, що 21.04.2025 року, о 03 год. 30 хв., в м. Олевську, по вул. Князя Олега, Коростенського району, Житомирської області водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом автомобілем марки AUDI А6, державний номерний знак НОМЕР_2 , не виконала законну вимогу про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору. Вказаними діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.4 Правил дорожнього руху.

08.05.2025 року ОСОБА_1 ознайомилася з матеріалами справи та з копією відеозапису з нагрудної бодікамери поліцейського, що стверджується її власноручним підписом на заяві б/н від 08.05.2025 року.

У судовому засіданні 04.06.2025 року адвокат Зарицький А.І. заявив клопотання про виклик у судове засідання в якості свідка ОСОБА_2 , яке задоволено судом.

09.06.2025 року на запит суду від начальника відділення поліції №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області Кузнеця М.О. надійшла інформація згідно якої відповідно до ІП «Єдиний облік» інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» у період з 21.04.2025 року по 27.05.2025 року будь-яких звернень від ОСОБА_2 , зокрема щодо обставин події, що мала місце 21.04.2025 року та описана у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №307128 від 21.04.2025 року до відділення поліції не надходило.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому їй адміністративному правопорушенні не визнала. Заперечує факт керування транспортним засобом та вказує, що 21.04.2025 року вона йшла пішки в с. Соснівка, Коростенського району, Житомирської області в напрямку дому та в цей час їй зателефонував знайомий ОСОБА_2 , який запропонував підвезти її на що вона погодилася. Рухаючись у автомобілі вони помітили службовий автомобіль патрульних поліцейських, який рухався позаду та подавав сигнал про зупинку транспортного засобу за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів. Проте, ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_2 , який нібито перебував за кермом автомобіля, злякався працівників поліції та почав втікати від них, заїхавши до себе на подвір`я. Коли автомобіль зупинився всі хто перебував у салоні автомобіля втекли, а тому оскільки біля автомобіля стояла лише ОСОБА_1 її і забрали працівники поліції. Стверджує, що вона сиділа на передньому пасажирському сидінні разом із ОСОБА_3 , двох хлопців які сиділи позаду вона не знає та з ними не знайома. На місці події ОСОБА_2 не повідомляв працівникам поліції, що за кермом транспортного засобу перебував саме він, оскільки втік з місця події у сусіднє подвір`я. Приблизно на третій день після вказаної події ОСОБА_2 ходив до відділення поліції та повідомляв про те, що саме він 21.04.2025 року перебував за кермом автомобіля марки AUDI А6, державний номерний знак НОМЕР_2 . Вказаний автомобіль ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_4 , проте без переоформлення права власності. Посвідчення водія ОСОБА_1 не видавалося та відповідних навичок керування транспортними засобами вона не має. При цьому, ОСОБА_1 стверджує, що 21.04.2025 року до цієї події з ОСОБА_2 вона не бачилася, він просто повинен був її підвезти додому.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Зарицький А.І. у судовому засіданні просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення у діях його довірительки. Вказує про те, що суб`єктом правопорушення за ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення може бути лише водій транспортного засобу. Проте, ОСОБА_1 не керувала транспортним засобом, відповідними теоретичними та практичними навиками керування автомобілями не володіє. Автомобіль марки AUDI А6, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_1 не належить, фактичним володільцем та користувачем вказаного транспортного засобу є ОСОБА_2 , який і перебував за кермом. Також, адвокат Зарицький А.І. надав суду талон-повідомлення Єдиного обліку №3710 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 27.06.2025 року зі змісту якого слідує, що повідомлення ОСОБА_1 наступного змісту: «06.05.2025 о 11 год. 30 хв. через секретаря надійшла письмова заява від ОСОБА_5 по факту неправомірних дій працівниками поліції під час складання адміністративних матеріалів за ст. 130 КУпАП. Заявник: ОСОБА_1 » зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журналі єдиного обліку) відділення поліції №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області за №3710.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні повідомив про те, що йому достовірно відомо чому його викликали у судове засідання. ОСОБА_1 є його знайомою. Вказав , що придбав автомобіль марки AUDI А6, державний номерний знак НОМЕР_2 , у свого знайомого, проте право власності на себе не оформлював. 21.04.2025 року вони рухалися на зазначеному транспортному засобі із вул. Жовтневої, в м. Олевську, Коростенського району, Житомирської області у напрямку вул. Князя Олега та по дорозі помітили службовий автомобіль працівників поліції, який рухався позаду та подавав сигнал про зупинку транспортного засобу за допомогою проблискових маячків. Проте, ОСОБА_2 не зупинився на вимогу працівників поліції та продовжив рух. Заїхавши на власне подвір`я він вибіг з автомобіля та сховався за деревом. Він бачив, як працівники поліції підійшли до автомобіля та забрали ОСОБА_1 до відділення поліції, проте до поліцейських не підходив та не повідомляв, що саме він є водієм транспортного засобу. Вказує про те, що в салоні автомобіля їх знаходилося п`ятеро, ОСОБА_6 сиділа позаду нього на пасажирському сидінні. Також, зазначає про те, що в цей день (21.04.2025 року) ОСОБА_1 перебувала з ним в одній компанії близько 5-ти годин, оскільки вони разом гостювали у знайомих. Також, ОСОБА_1 в цей день вже не вперше їздила з ним разом у автомобілі. При цьому, ОСОБА_2 спиртних напоїв не вживав, а ОСОБА_1 - вживала.

Свідок ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у встановленому законом порядку, що стверджується матеріалами справи. У судовому засіданні ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_3 достовірно відомо про розгляд справи у Олевському районному суді Житомирської області, проте на її неодноразові прохання прибути до суду ОСОБА_3 відмовився.

Поліцейський СРПП ОСОБА_7 в судове засідання для надання пояснень не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, у встановленому законом порядку. У телефонному режимі поліцейський повідомив, що не має змоги прибути у судове засідання у зв`язку із службовою зайнятістю.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисника, перевіривши докази та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, приходжу до наступних висновків.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Згідно статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 2.4 ПДР України передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9 ПДР України).

Диспозицією частини 1 статті 122-2 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у формі невиконання водіями вимог працівника поліції, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу (формальний склад).

Суб`єкт адміністративного проступку - спеціальний (водій транспортного засобу, тобто особа, яка в установленому порядку отримала дозвіл на керування транспортним засобом - водійське посвідчення тощо).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або евентуального (непрямого) умислу.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122-2 КУпАП, в повному обсязі доведена матеріалами справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №307128 від 21.04.2025 року. Вказаний протокол складений уповноваженою на те посадовою особою із заповненням всіх необхідних реквізитів, передбачених ст. 256 КУпАП та підписаний поліцейським;

- копією постанови серії ЕНА №454597 від 21.04.2025 року згідно якої ОСОБА_1 притягнуто працівниками поліції до адміністративної за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. 00 коп. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що зазначена постанова оскаржується ОСОБА_1 в судовому порядку. Враховуючи наведене, вказана постанова є чинною та підтверджує факт того, що ОСОБА_1 21.04.2025 року, о 03 год. 30 хв., в м. Олевську, по вул. Князя Олега, Коростенського району, Житомирської області керувала транспортним засобом автомобілем марки AUDI А6, державний номерний знак НОМЕР_2 .

- відеозаписом з нагрудних бодікамер працівників поліції, на яких зафіксовано невиконання водієм ОСОБА_1 вимог про зупинку транспортного засобу.

Суд вважає, що вказаним відеозаписом фактично відображено обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення. Такі є логічними та хронологічно послідовними.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а згідно частини 2 цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно приписів статті 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» визначено, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

З огляду на викладене, аналізуючи зазначені вище положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

При цьому, суд не бере до уваги показання свідка ОСОБА_2 про те, що саме він керував транспортним засобом автомобілем марки AUDI А6, державний номерний знак НОМЕР_2 , та не зупинився на законну вимогу працівників поліції з огляду на наступне.

Зокрема, відповідно до ст. 272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

Цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

У постанові КАС ВС від 29.04.2020 року у справі № 161/5372/17 суд зазначив, що пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

Суд зазначає, що показання ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 містять значні розбіжності, не точності та не узгоджуються з матеріалами справи.

Зокрема, у судовому засіданні ОСОБА_1 стверджувала, що 21.04.2025 року вона йшла по дорозі в с. Соснівка, Коростенського району, Житомирської області у напрямку дому та в цей час їй зателефонував знайомий ОСОБА_2 , який запропонував підвезти її додому. Також, ОСОБА_1 зазначала, що до цього моменту ОСОБА_2 в цей день вона не бачила. У свою чергу, ОСОБА_2 вказував, що 21.04.2025 року вони разом з ОСОБА_1 відпочивали у своїх приятелів по вул. Жовтневій, в м. Олевську, Коростенського району, Житомирської області та до події, що описана у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення, вона перебувала з ним близько п`яти годин.

Також, ОСОБА_1 повідомляла, що вона перебувала в салоні автомобіля на передньому пасажирському сидінні, на одному сидінні з ОСОБА_8 . Проте, ОСОБА_2 зазначив, що ОСОБА_1 нібито сиділа позаду нього, на пасажирському сидінні.

Крім того, ОСОБА_1 стверджувала, що ОСОБА_2 втік з місця події на сусіднє подвір`я у зв`язку з чим не втручався у діалог між нею та поліцейськими. Проте, ОСОБА_2 зазначив, що він сховався за деревом, знаходився поруч біля автомобіля, бачив ситуацію яка відбувалася в нього на подвір`ї, однак до працівників поліції не підходив.

Окремо слід зазначити, що свідок ОСОБА_2 перебуває у дружніх відносинах із ОСОБА_1 , що підтвердили вказані особи у судовому засіданні, що викликає сумнів у об`єктивності та неупередженості його свідчень. Так, свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні повідомив, що він знає, чому його викликали до суду зі слів ОСОБА_1 . Вказане, ймовірно свідчить про те, що ОСОБА_1 ще до початку розгляду вказаної справи судом обговорювала зі свідком ОСОБА_2 події, що мали місце 21.04.2025 року з метою створення версії для захисту ОСОБА_1 та уникнення нею відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

За таких обставин, враховуючи наявність значних розбіжностей у показах допитаного у судовому засіданні свідка з показами ОСОБА_1 , такі не є належними доказами в справі та не можуть бути взяті судом до уваги.

Не знайшов підтвердження у судовому засіданні і той факт, що ОСОБА_2 через три дні звертався із відповідною заявою до відділення поліції про те, що саме він керував транспортним засобом автомобілем марки AUDI А6, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Зокрема, згідно відповіді начальника відділення поліції №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області Кузнеця М.О., наданої на запит суду, відповідно до ІП «Єдиний облік» інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» у період з 21.04.2025 року по 27.05.2025 року будь-яких звернень від ОСОБА_2 , зокрема щодо обставин події, що мала місце 21.04.2025 року та описана у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №307128 від 21.04.2025 року до відділення поліції не надходило.

Також, зі змісту талону-повідомлення Єдиного обліку №3710 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 27.06.2025 року слідує, що заявниця ОСОБА_1 зверталася до поліції із заявою по факту неправомірних дій працівників поліції під час складання адміністративних матеріалів за ст. 130 КУпАП, що не є предметом розгляду вказаної справи. При цьому, слід зазначити, що у разі, якщо ОСОБА_1 вважає, що при спілкуванні з нею та оформленні адміністративних матеріалів працівники поліції перевищили свої службові повноваження вона вправі оскаржувати їхні дії та звертатися із відповідними зверненнями до уповноважених органів. Також, у вказаному талоні-повідомленні наявний номер телефону за яким ОСОБА_1 має змогу дізнатися про стан розгляду свого звернення.

Враховуючи наведене, версія щодо того, що ОСОБА_1 не керувала транспортним засобом, а керувала інша особа не підтверджена належними та допустимими доказами по справі, є неспроможною та такою, що не відповідає дійсності.

Оцінюючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що факт невиконання водієм ОСОБА_1 вимог про зупинку транспортного засобу, знайшов своє підтвердження та повністю доведений поза розумним сумнівом в ході даного судового розгляду, а її дії за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП кваліфіковано правильно.

Відповідно до вимог статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Санкція частини 1 статті 122-2 КУпАП передбачає адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Відповідно до положень статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Призначаючи адміністративне стягнення в даній справі, суд враховує конкретні обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушниці, ступінь її вини, майновий стан.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість та достатність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Дане стягнення на думку суду буде необхідним та достатнім для її виховання, попередження вчинення нових правопорушень як самою правопорушницею, так і іншими особами, та повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації.

Відповідно до положень ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

З урахуванням цього, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 122-2, 221, 283-284, 287, 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 153,00 (сто п`ятдесят три) гривні.

Штраф перерахувати на рахунок отримувача (стандарт ІВАN) UA0006001, Отримувач ГУК в Житомирській області, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37976485, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 21081300.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн., які перерахувати на рахунок отримувача UA0026001, Отримувач ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача ( код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Л.В.Винар