Дата документу 09.07.2025
Справа № 334/1138/25
Провадження № 3/334/681/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року суддя Дніпровського районного суду міста Запоріжжя Баруліна Т.Є., за участю представників Запорізької митниці Ткача В.В., Наказного Т.О., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Ковальської Я.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Запорізької митниці про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

23.01.2025 року у відношенні ОСОБА_1 , було складено протокол про порушення митних правил №0016/UA112000/2025, з якого вбачається, що під під час здійснення перевірочних заходів щодо дотримання вимог законодавства України при ввезенні на митну територію України в якості гуманітарної допомоги транспортних засобів, Запорізькою митницею було направлено запит від 24.06.2024 №7.20-4/20-01/7/2199 на адресу Волинської митниці та відповідно до відповіді наданої Волинською митницею від 03.07.2024 №7.3-2/23-01/7/7347 встановлено, що 28.09.2022 громадянином України ОСОБА_1 ввезено на митну територію України автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», 2005 року випуску, (VIN): НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 (країна реєстрації PL) через пункт пропуску "Устилуг - Зосин" митного поста "Устилуг" Волинської митниці в якості гуманітарної допомоги для військової частини НОМЕР_3 .

Запорізькою митницею отримано лист В/Ч НОМЕР_3 від 10.08.2024 №1563/2787 (вх. №4972/8.2-23 від 20.08.2024), яким митницю повідомлено, що автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», кузов № НОМЕР_1 військовою частиною не отримувався і на балансі військової частини не перебуває.

Згідно листа ІНФОРМАЦІЯ_2 від 09.09.2024 №101/8334 зазначений автомобіль в Збройних Силах України не зареєстрований.

Додатковим листом Волинської митниці від 20.09.2024 №7.3-2/28-07/7/10361 встановлено, як підставу для ввезення на митну територію України автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», кузов № НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_4 ОСОБА_1 серед інших документів, надано декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 28.09.2022, де в розділі 6 «Отримувач» вказано ЗСУ В/Ч НОМЕР_3 , в розділі 9 «Вид допомоги» зазначено транспортний засіб: «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», кузов № НОМЕР_1 .

Відповідно до ст.1 Закону Україну «Про гуманітарну допомогу» від 22.10.1999 №1192-XIV гуманітарна допомога - цільова адресна безоплатна допомога в грошовій або натуральній формі, у вигляді безповоротної фінансової допомоги або добровільних пожертвувань, або допомога у вигляді виконання робіт, надання послуг, що надається іноземними та вітчизняними донорами із гуманних мотивів отримувачам гуманітарної допомоги в Україні або за кордоном, які потребують ії у зв`язку з соціальною незахищеністю, матеріальною незабезпеченістю, важким фінансовим становищем, або тяжкою хворобою конкретних фізичних осіб, а також для підготовки до збройного захисту держави та її захисту у разі збройної агресії або збройного конфлікту. Гуманітарна допомога е різновидом благодійництва і має спрямовуватися відповідно до обставин, об`єктивних потреб, згоди її отримувачів та за умови дотримання вимог статті 3 Закону України «Про благодійну діяльність та благодійні організації». Безоплатна допомога (пересилка, виконання робіт, надання послуг) - надання гуманітарної допомоги без будь-якої грошової, матеріальної або інших видів компенсації донорам.

За результатами перевірки встановлено, що транспортний засіб «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», кузов № НОМЕР_1 в порушення вимог Закону України «Про гуманітарну допомогу» від 22.10.1999 № 1192-XIV громадянином ОСОБА_1 використано не за цільовим призначенням та не сплачені митні платежі, які б підлягали сплаті у разі митного оформлення даного транспортного засобу транспортного засобу у вільний обіг.

З метою визначення суми несплачених митних платежів, управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил направлено службову записку від 13.01.2025 №20/20-01/313 на адресу управління контролю та адміністрування митних платежів.

Згідно службової записки управління контролю та адміністрування митних платежів Запорізької митниці від 15.01.2025 № 15/15-01/352 розрахунок митних платежів на дату ввезення на митну територію України 28.09.2022 транспортного засобу «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» , кузов № НОМЕР_1 , становить 171293,76 грн. (з яких ввізне мито 16923,65 грн.; акциз 97615,07 грн.; ПДВ 56755,04 грн.).

Таким чином, громадянин України ОСОБА_1 вчинив протиправні дії спрямовані на ухилення від сплати митних платежів при ввезенні товару т/з «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» кузов № НОМЕР_1 на загальну суму 171293,76 грн.

Зазначені дії мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) статтею 485 Митного кодексу України.

11.03.2025 року від захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Ковальської Я.М. надійшло клопотання про закриття провадження у справі, в якому адвокат просила провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Сама по собі відсутність на військовому обліку ввезеного автомобіля як гуманітарної допомоги, не можуть беззаперечно свідчити про наявність в діях ОСОБА_1 умислу на ухилення від сплати обов`язкових митних платежів. Органом митного контролю України не доведено факт використання ОСОБА_1 транспортного засобу, стосовно якого було надано пільги щодо сплати платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими надано пільги. Матеріали справи не містять інформації, що транспортний засіб був проданий на території України, або використовуються у цивільному обороті чи то для потреб цивільного населення. Транспортний засіб був завезений ОСОБА_1 не для власного збагачення, а для військовий цілей. Спростувань цьому матеріали справи не містять.

08.04.2025 року, ОСОБА_1 подав до суду свої письмові пояснення в яких заперечив свою провину в інкримінованому правопорушенні. Зазначив, що у вересні 2022 року до цього звернулися волонтери з міста Запоріжжя із проханням про допомогу у перегоні з Польщі до України автомобіля для військових, з метою подальшого його використання для потреб підрозділу. ОСОБА_1 погодився допомогти, і йому в електронному вигляді були надіслані необхідні документи лист до митниці і прикордонної служби. Документи були роздруковані та подані під час перетину кордону та оформленні транспортного засобу на митниці. Автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» номерний знак НОМЕР_2 він забирав недалеко від пункту пропуску «Зосин - Устилуг», з польського боку кордону. 28.09.2022 здійснив митне оформлення та перегон вказаного транспортного засобу в Україну, а саме до м.Устилуг, де наступного дня передав автомобіль волонтеру ОСОБА_2 , для подальшого перегону до міста Запоріжжя та передання військовим за призначенням. ОСОБА_1 наполягає, що ввіз на територію України транспортний засіб у якості гуманітарної допомоги виключно для подальшого використання військовослужбовцями у військових цілях. Автомобіль жодним чином не використовував, передав його наступному водієві при першій нагоді. Вказані дії були продиктовані виключно бажанням надати допомогу Збройним силам України у відбитті збройної агресії з боку рф.

У судовому засіданні 07.04.2025 року, за клопотанням представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності було допитано свідка ОСОБА_3 .

У судовому засіданні представники Запорізької митниці Ткач В.В., Наказний Т.О просили притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, вказали, що у справі наявні всі матеріали, що підтверджують вчинення ним правопорушення, а саме встановлено факт, що вказаний автомобіль на обліку у військовій частині не стоїть і не стояв, а тому використовувався в приватних цілях, надані стороною захисту пояснення не спростовують винуватість ОСОБА_1 .

Захисник ОСОБА_1 адвокат Ковальська Я.М. у судовому засіданні вказала, що доводи Запорізької митниці про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, є необґрунтованими, адже матеріали справи не містять достатніх та безперечних доказів того, що ОСОБА_1 вчинено умисні дії інкримінованого адміністративного правопорушення - нецільове використання гуманітарної допомоги. Просила закрити справу у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи та пояснення учасників, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, ст.ст. 486, 489 МК України, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 486МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Статтею 487МК України визначено, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Отже, в справі про порушення митних правил винуватість особи має бути також доведена поза розумним сумнівом.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Частиною 1статті 485МК України передбачена відповідальність за дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а саме, заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Отже, обов`язковою умовою притягнення особи до відповідальності за статтею 485МК України є наявність вини у формі умислу.

Диспозиція вказаної правової норми передбачає необхідність спеціальної противної мети у вигляді неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. При цьому, у частині 1 статті 485МК України вказано, що застосування адміністративного стягнення до порушника митних правил можливе як за заявлення у митній декларації «неправдивих відомостей», так і за вчинення протиправних дій, спрямованих на ухилення від сплати митних платежів.

З об`єктивної сторони правопорушення, передбачене ч. 1 ст.485МК України в частині вчинення дій щодо ухилення від сплати митних платежів, характеризується сукупністю трьох ознак, а саме: діяння, спрямоване ухилення від сплати митних платежів, суспільно небезпечні наслідки у вигляді ненадходження до бюджету відповідних платежів, та причинний зв`язок між діянням та наслідками.

Верховний Суд у постанові від 27.01.2022 року у справі № 725/3788/16-а зазначив, що склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 485 МК України, передбачає, з-поміж іншого, те що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі). При цьому зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння передбаченого ч. 1 ст.485МК України обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (встановлений законом порядок сплати податків та зборів).

Тобто, для притягнення до відповідальності, згідно ч. 1 ст.485МК України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 20.03.2018 у справі № 640/7258/17, від 11.06.2020 у справі № 564/530/17, від 20.08.2020 у справі № 553/1435/17 та від 06.11.2020 у справі № 159/1754/17.

При цьому, ч. 1 ст.485МК України передбачено наявність спеціальної протиправної мети неправомірного звільнення від сплати чи зменшення розміру сплати платежів, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки необережно не можливо заявити неправдиві відомості.

Відповідно до ч. 1 cт. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 10КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своє, дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Таким чином, склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 485 МК України, утворюють умисні, цілеспрямовані дії, зокрема про надання декларантом неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості, з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру.

Відповідно п. 41 Прикінцевих таперехідних положеньМК та п. 32 підрозділу 2 розділу XX ПК, на період проведення АТО та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф, та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства звільняються від оподаткування ввізним митом та додатком на додану вартість товари, кінцевим отримувачем яких відповідно до сертифікатів кінцевого споживача або згідно з умовами договору визначено правоохоронні органи, МОУ, ЗСУ та інші військові формування, добровольчі формування територіальних громад, утворені відповідно до законів України, інші суб`єкти, що здійснюють боротьбу з тероризмом відповідно до закону та/або бере участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф.

З супровідного листа командира військової частини НОМЕР_3 від 16.08.2022 року на адресу начальника Волинської митниці, Контрольно-пропускного пункту «Устилуг», голови Волинської обласної військової адміністрації, Державної прикордонної служби України, адресантів було повідомлено про необхідність швидкого проходження митного контролю транспортного засобу «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», кузов № НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2 , оскільки цей транспортний засіб необхідний військовій частині НОМЕР_3 для виконання бойових завдань. Отримувачем допомоги зазначена військова частина НОМЕР_3 .

Так, згідно листа начальника логістики військової частини НОМЕР_3 від 10.08.2024 року, транспортний засіб ««VOLKSWAGEN TRANSPORTER», кузов № НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2 , у військовій частині відсутній.

Однак, згідно акту приймання військового майна від 02.10.2022 року, який підписаний снайпером ІІ категорії військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_4 вбачається, що транспортний засіб «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», кузов № НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2 , отримано для використання військовою частиною НОМЕР_3 , рота вогневої підтримки, снайпер ІІ категорії, 1100 ОБ 114 Батальйон. До вказаного акту долучено фото ОСОБА_4 з вказаним автомобілем.

З копії військового квитка ОСОБА_4 серії НОМЕР_5 вбачається, що на час передання авто, ОСОБА_4 дійсно проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_3 .

Зазначене також підтверджується і показами свідка ОСОБА_3 , який в судовому засіданні пояснив, що протягом 2022 року декілька разів надавав допомогу у пригоні автомобілів військовослужбовцям для використання у військових цілях. Так, влітку та восени 2022 року, з подібним проханням до нього неодноразово звертався його знайомий - ОСОБА_5 , який проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 . У той період військовослужбовці його підрозділу виконували бойові завдання на Запорізькому напрямку. Через брак транспорту та військової техніки, військовослужбовці змушені були звертатися до благодійних фондів та волонтерських організацій, з питанням щодо сприяння у наданні транспортних засобів для потреб підрозділів. У вересні 2022 року вчергове ОСОБА_5 попросив допомогти у організації придбання та перегону через державний кордон з Польщі до України, та територією України до м.Запоріжжя, автомобіля для потреб снайперського підрозділу його військової частини. Необхідний автомобіль, а саме - «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» номерний знак НОМЕР_2 , був придбаний у Польщі. Для документального оформлення перетину кордону автомобілем у якості гуманітарного допомоги, ОСОБА_5 надав в сканованому вигляді супровідний лист за підписом командира військової частини НОМЕР_3 . Цей лист був пересланий ОСОБА_1 , який мав виїхати з України в Польщу, забрати автомобіль та перегнати його через кордон до м.Устилуг. 29 вересня 2022 року, знаходячись у м.Устилуг, ОСОБА_3 забрав у ОСОБА_1 автомобіль та перегнав його у м.Запоріжжя, де 02 жовтня 2022 року, на території СТО по вул.Чкалова, передав вказаний автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» номерний знак НОМЕР_2 військовослужбовцю військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_4 , для подальшого використання у військових цілях його підрозділом. ОСОБА_4 власноруч заповнив бланк акту, який містив інформацію про отримання ним згаданого вище автомобіля.

Отже, ОСОБА_1 , будучи перевізником, передав т/з «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» номерний знак НОМЕР_2 , щодо якого було надано пільги по сплаті митних платежів представнику гуманітарної організації ОСОБА_3 , який в подальшому передав даний автомобіль в якості гуманітарної допомоги старшому стрільцю військової частини НОМЕР_3 для забезпечення обов`язків у зв`язку з повномасштабною військовою агресії росії проти України.

Враховуючи викладене, Запорізька митниця, як суб`єкт владних повноважень не з`ясував належним чином всіх обставин, які мають значення для справи, не довела наявність умислу в діях ОСОБА_1 , спрямованого на вчинення порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, а також переслідування мети, спрямованої на неправомірне зменшення розміру митних платежів.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст.6КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Конституційний Суд України зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу (абз. 1-3 п. 4 рішення ВП КСУ у справі за конституційним поданням 59 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України(конституційності)ст.368-2 КК від 26.02.2019№ 1-р/2019).

Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey). Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Досліджені в судовому засіданні матеріали не містять доказів, що вказаний транспортний засіб використовувався у цивільному обороті, на цивільних обліках не значиться, що ще раз підтверджує факт використання вказаного транспортного засобу для військових цілей та захисту України від збройної агресії рф.

З огляду на наведене, під час судового розгляду не здобуто доказів про наявність суб`єктивної сторони, прямого умислу в діях ОСОБА_1 що у свою чергу свідчить про відсутність вини.

Згідно до п.3 ч.1ст. 527 МК України у справі про порушення митних правил суд (суддя) виносить постанову про закриття провадження у справі.

Відповідно дост. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п.1 ч.1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

З огляду на наведені обставини, оскільки матеріали справи відносно ОСОБА_1 не містять безумовних та беззаперечних доказів на підтвердження вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, що виключає провадження у справі та підлягає закриттю.

Керуючись ст. 485, 527 МК України, ст. 247, 283, 289, 290 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст. 485 Митного кодексу України - закрити на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти діб з дня винесення постанови через Дніпровський районний суд міста Запоріжжя.

Суддя: Баруліна Т. Є.