Справа № 298/790/25
Номер провадження 3/298/547/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року с-ще Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Зизич В.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , непрацюючої, за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

До Великоберезнянського районного суду Закарпатської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ГР №029016 від 25 травня 2025 року, складений начальником СП відділення поліції №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Граб Є.Е., щодо ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

З протоколу вбачається, що «25 травня 2025 року о 09 год. 40 хв. гр. ОСОБА_1 знаходячись в АДРЕСА_2 здійснювала продаж тютюнових виробів без відповідної на те ліцензії, чим своїми діями порушила вимоги ЗУ «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» та «Про основні засади державного регулювання господарської діяльності», чим вчинила правопорушення, передбачене частиною 1 статті 164 КУпАП».

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про час, місце та дату розгляду справи повідомлялася. Про причину неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Суд зауважує, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ГР №029016 від 25 травня 2025 року, складеному стосовно ОСОБА_1 міститься підпис останньої про ознайомлення з тим, що розгляд адміністративної справи відбудеться у Великоберезнянському районному суді.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.14) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

При цьому, суддею зауважується, що ОСОБА_1 мала об`єктивну можливість особисто або через представника в повній мірі реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, та не була позбавлена можливості надати письмові клопотання, заяви, звернення чи пояснення з приводу обставин правопорушення, однак такими своїми правами остання не скористалася.

Вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 не з`явилася в судове засідання, знаючи, що в провадженні суду знаходиться відповідна справа, про що свідчать наведені вище обставини.

Від ОСОБА_1 клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

За таких обставин, неявка особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, на судовий розгляд справи являється її волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав.

Окрім того, відповідно до положень ст. 268 КУпАП, адміністративне правопорушення за ст.164 КУпАП не відноситься до правопорушень, по яким є обов`язковою присутність в судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, суд у відповідності до вимог ст.268 КУпАП вважає, що дану справу може бути розглянуто.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі, суд приходить до наступних висновків.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Тобто адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

За змістом ч.1 ст.164 КУпАП відповідальність за цією нормою закону настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Головною умовою виникнення відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП є провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності.

Згідно з ст.3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

У відповідності до ч.2 ст.55 ГК України суб`єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Таким чином, суб`єктом інкримінованого правопорушення може бути суб`єкт господарювання, тобто особа яка здійснює господарську діяльність.

При цьому, до протоколу не долучено докази на підтвердження відсутності дозвільних документів на здійснення господарської діяльності, як і не долучено докази того, що ОСОБА_1 не має статусу фізичної особи-підприємця та не отримувала ліцензію на провадження господарської діяльності.

Так, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, що визначено ст. 42 ГК України.

Таким чином, істотною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, є отримання прибутку та систематичний характер таких дій, їх самостійний та ініціативний характер, що і становить суть господарської діяльності.

У той же час, у наданих адміністративних матеріалах відсутні докази про систематичну діяльність, як і про систематичне одержання прибутку від реалізації, що, відповідно, не утворює складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

На переконання суду, матеріалами справи не підтверджено факту продажу ОСОБА_1 тютюнових виробів, як і не підтверджено факту отримання нею коштів (прибутку) внаслідок цього. Також працівниками поліції не встановлено вартості тютюнових виробів, які нібито реалізовувала ОСОБА_1 . Жодний із наявних доказів у справі не містить відомостей про те, кому саме ОСОБА_1 здійснювала продаж (реалізацію) тютюнових виробів, в якій кількості, за яку суму і протягом якого часу. У даному випадку це має бути проміжок часу, а не конкретна дата і час, оскільки господарська діяльність обов`язково має тривалий (систематичний), а не одноразовий характер.

Також суд зауважує, що санкція ч.1 ст.164 КУпАП передбачає накладення штрафу разом із конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних унаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої. Проте у матеріалах справи відсутні будь-які дані про отримання ОСОБА_1 від реалізації тютюнових виробів грошей, які повинні були бути вилучені у правопорушника.

Не зазначено у вказаному протоколі, кому саме ОСОБА_1 здійснила роздрібну торгівлю сигарет, кількість та який виторг вона отримала від продажу.

Тобто, у протоколі не викладено суть адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, а тому за вказаних обставин слід прийти висновку про те, що такий протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог ст. 256 КУпАП.

Водночас саме по собі вилучення тютюнових виробів не є достатньою підставою вважати закінченим склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, а вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, доведеною.

Що стосується письмових пояснень ОСОБА_1 , у яких нібито підтверджено факт торгівлею тютюновими виробами без дозвільних документів, то суд звертає увагу на те, що такі не можуть бути взяті до уваги як доказ вини з огляду на встановлені судом порушення працівниками поліції вимог законодавства при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення.

Наведені порушення порядку оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, позбавляє процесуальної можливості орган (посадову особу), уповноважений розглядати справу про адміністративне правопорушення, з`ясувати обставини щодо вчинення адміністративного правопорушення, вини особи у його вчиненні, а відтак, і наявність складу адміністративного правопорушення.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення має розглядатись судом лише у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

За таких обставин приходжу висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного порушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, та про відсутність підстав для притягнення її до адміністративної відповідальності за цією статтею КУпАП в межах даної справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що Конституцією України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, особа не може бути визнана винуватою доки її вину не буде доведено в установленому законом порядку, при тому, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суддя приходить висновку, що складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП, не може бути підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності, а тому провадження в даній справі слід закрити через відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 164, 247, 283, 284, 287-289 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП, відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Зизич В.В.