Справа № 133/3670/24
Провадження № 33/801/691/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пєтухова Н. О.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В.В., з участю секретаря судового засідання Кашпрук М. Г., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Олянюка Віталія Леонідовича на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 12 травня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 12 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

У постанові суду зазначено, що ОСОБА_1 24 листопада 2024 року о 13 год 05 хв в с. Махнівка, Хмільницького району, А/Д М21, 243 км., керував т/з «Opel Kadett», д.н.з НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, проводився у встановленому законом порядку та у повному обсязі у лікаря-нарколога у медичному закладі КП «Козятинська ЦРЛ», висновок лікаря № 241, результат позитивний бензодіазепін, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР. Велась безперервна відеофіксація на портативні відеореєстратори № 476583, №476149.

Дії ОСОБА_1 посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, захисник Вінічука О. О. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції та винесення її за неповного дослідження обставин справи, просив постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_1 заперечує факт керування транспортним засобом у вказаний час та місці, на відеозаписі зафіксовано припаркований транспортний засіб.

У медичному закладі не проводилося лабораторних дослідження та не було встановлено кількісне вираження наркотичного засобу в організмі ОСОБА_1 .

Також у апеляційній скарзі захисник ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, зазначаючи, що вона була оприлюднена у ЄДРСР 17 червня 2025 року.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник апеляційну скаргу підтримали з посиланням на викладені у ній підстави, а також надали відповідні пояснення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, доводи його захисника, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Оскаржувана постанова винесена 12 травня 2025 року. Зі змісту постанови видно, що ОСОБА_1 та його захисник присутніми у судовому засіданні не були.

Відомостей про вручення ОСОБА_1 та його захиснику копії постанови матеріали справи не містять.

Як встановлено із ЄДРСР, текст постанови від 12 червня 2025 року було надіслано до реєстру 16 червня 2025 року, загальний доступ до неї забезпечено 17 червня 2025 року.

Апеляційна скарга подана 25 червня 2025 року.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що з метою недопущення позбавлення ОСОБА_1 права на доступ до правосуддя та на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, строк на подання апеляційної скарги можливо поновити.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційний суд виходить із такого.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до положень п. п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема - пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції є: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відповідно до пункту 4 Розділу І Інструкції є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Із аналізу вказаних норм слідує, що підставою для проведення огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є наявність у поліцейського підстав вважати, що водій перебуває у такому стані на основі виявлених ознак сп`яніння.

Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

При цьому згідно із вимогами пункту 11 Розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

За частиною 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

Відповідно до протоколу від 24 листопада 2024 року серії ЕПР1 № 181084, 24 листопада 2024 року о 13 год 05 хв у с. Махнівка, на а/д М21, 243 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Opel Kadett», д.н.з НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан наркотичного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку та у повному обсязі у лікаря-нарколога у медичному закладі КП «Козятинська ЦРЛ», висновок лікаря № 241, результат позитивний бензодіазепін. Велась безперервна відеофіксація на портативні відеореєстратори № 476583, №476149. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У протоколі ОСОБА_1 власноруч зазначив: «Я лежав у шпиталі 10 діб назад, можливо там надавалися снодійні препарати, так як я є інвалідом війни».

Протокол підписаний ОСОБА_1 (а. с. 4).

У направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції зазначено, що 24 листопада 2024 року ОСОБА_1 був направлений на огляд до КП «Козятинська ЦРЛ» (а. с. 5).

На а. с. 6 знаходиться направлення сечі на ПАР (психо-активні речовини) з ВЕ(Н)МД в лабораторія Козятинської ЦРЛ. BZO позитивно.

Відповідно до висновку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КП «Козятинська ЦРЛ» від 24 листопада 2024 року № 241 ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння (а. с. 7).

До матеріалів справи також долучено відеозаписи із нагрудних камер поліцейських.

На відеозаписі зафіксовано як 13 год 25 хв працівники поліції пропонують ОСОБА_1 поїхати у медичний заклад для проходження огляду.

О 13 год 39 хв поліцейські доставляють ОСОБА_1 у лікарню, де о 13 год 42 хв ОСОБА_1 здає біологічний матеріал на аналіз, результат позитивний на бензодіазепін. ОСОБА_1 повідомляє, що можливо це сліди препаратів, як він приймав під час лікування, однак на питання лікаря які медичні препарати він приймав, ОСОБА_1 конкретної відповіді не надав.

О 13 год 53 хв поліцейський повідомляє ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол за ст. 130 КУпАП за керування транспортним засобом у стан наркотичного сп`яніння, роз`яснює ОСОБА_1 його права.

ОСОБА_1 показує лікарю виданий йому лікарем-психіатром рецепт на «Феназепам», однак зазначає, що він його не приймав.

О 14 год 04 хв поліцейські починають складати адміністративні матеріали, о 14 год 41 хв ознайомлюють із ними ОСОБА_1 .

На виконання постанови Вінницького апеляційного суду КП «Козятинська ЦРЛ» повідомила таке:

1. Хіміко-токсикологічне дослідження біологічного середовища гр. ОСОБА_1 не проводилося.

2. Біологічне середовище (сеча) гр. ОСОБА_1 досліджувалося за допомогою швидкого тесту на наркотичні речовини, який здійснює лише якісне ( без кількісного) виявлення наркотичної речовини та її метаболітів в сечі.

3. Надається копія сертифікату Wondfo на наркотики № 12 ( амфетамін, марихуана, морфін, метамфетамін, барбітурати, бензодіазепін, кокаїн, трамадол, метадон, екстазі, спайс, кетамін). (Виробник: Guangzhou Wondfo Biotech Co., Ltd., на серію тестів W 512303003, каталожний номер W2012-Р /з використанням до :2025/03/02) .

4. Біологічне середовище гр. ОСОБА_1 досліджувалося за допомогою комбінованого тесту Wondfo на наркотики № 12 за методом хроматографічного імуноаналізу.

Також надано акт медичного огляду ОСОБА_1 від 24 листопада 2024 року, відповідно до якого було встановлено: поведінка напружена; почервоніння слизової очей; артеріальний тиск 129/86; зіниці звужені; міміка млява; рухи точні; хода стійка; тремтіння пальців рук, повік; перенесені травми контузія головного мозку.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги повністю спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Апеляційний відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. Так, на відеозаписі дійсно не зафіксовано факт керування, втім жодних усних чи письмових заперечень щодо факту керування ним транспортним засобом він не висловлював, огляд проходив саме як водій транспортного засобу, а тому відповідні доводи апеляційної скарги суд розцінює як обрану тактику захисту.

Також необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що під час огляду не було встановлено кількісне вираження наркотичного засобу в організмі ОСОБА_1 , оскільки для встановлення факту перебування особи у стані сп`яніння обов`язковим є якісне, а не кількісне значення наркотичної речовини в організмі.

Доводи апеляційної скарги про те, що в медичному закладі не було проведено лабораторного дослідження біоматеріалів ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає необґрунтованими.

Так, відповідно до п. 9 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735, використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Чинним законодавством не визначено перелік спеціальних технічних засобів, медичної техніки та медичних виробів для діагностики «in vitro», які використовуються при проведенні лабораторних досліджень на виявлення етанолу та визначення наркотичного засобу або лікарської речовини у біологічному середовищі обстежуваної особи.

Тест є швидким і достовірним засобом, що виявляє наявність наркотичної речовини в організмі людини та надає якісний показник.

Швидкий тест на виявлення наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є імунохроматографічним дослідженням для швидкого візуального встановлення наркотичних речовин та/або їх метаболітів у сечі людини.

Положеннями чинного законодавства не вимагається встановлення кількісних показників наркотичної речовини для визначення стану наркотичного сп`яніння.

При цьому, слід зазначити, що швидкі тести класифікуються як медичні вироби для діагностики in vitro (технічний регламент затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №754 від 02.10.2013 року), дозволені МОЗ і є сертифікованими. Результати швидких тестів фіксуються в акті медичного огляду з метою виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, які не відображаються на паперових носіях.

Надані стороною захисту виписки-епікризи із медичної картки стаціонарного хворого № 4860, 7548 від 24 липня 2024 року та 28 жовтня 2024 року відповідно не спростовують встановлені судом обставини.

Водночас апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до інструкції «Феназепаму», рецепт на який ОСОБА_1 пред`являв лікарю під час огляду, вказаний препарат є транквілізатором з групи похідних бензодіазепіну, який чинить анксіолітичну, протисудомну, міорелаксуючу та снодійну дії; під час його застосування слід утримуватися від керування автотранспортом або роботи з іншими механізмами.

З огляду на встановлені обставини справи апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на уникнення відповідальності та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди із ними.

У рішенні по справі «О Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 26 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 24 листопада 2024 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведено повністю та поза розумним сумнівом, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення його до адміністративної відповідальності. Твердження скаржника про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, не пропущені.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 245, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на подання апеляційної скарги на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 12 травня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Олянюка Віталія Леонідовича залишити без задоволення.

Постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 12 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Оніщук