П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.07.2025 Справа №607/14057/25 Провадження №3/607/5557/2025

місто Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Якімець Тарас Ігорович, розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення

У С Т А Н О В И В:

У протоколі про адміністративне правопорушення серія ВАД № 734874 від 02 липня 2025 року вказано, що 28 червня 2025 року о 21 год. 09 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи в громадському місці по вул. Шевченка в м. Тернополі, вживала до громадянки нецензурну лайку, чим порушила громадський порядок та спокій громадян, відтак вчинила дрібне хуліганство, за що передбачена відповідальність статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) (а.с. 1).

У судовому засіданні ОСОБА_1 зазначила, що повністю розуміє зміст приписів статті 63 Конституції України та статті 268 КУпАП, вину не визнала. Зазначила, що у неї дійсно виник конфлікт з незнайомими особами, але жодних нецензурних слів вона не вживала.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що справа підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого статтею 173 КУпАП.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Диспозицією статті 173 КУпАП визначено, що до адміністративної відповідальності за цією статтею можуть бути притягнені особи, які здійснили дрібне хуліганство, тобто нецензурно лаялися в громадських місцях, образливо чіплялися до громадян, вчиняли інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Дрібне хуліганство як різновид адміністративного проступку посягає на громадський порядок та громадську безпеку, що є загальним об`єктом правопорушень, відповідальність за які встановлена главою 14 розділу ІІ КУпАП. Безпосереднім об`єктом цього адміністративного правопорушення є громадський порядок та спокій громадян.

Громадський порядок можна розглядати як сформована на основі правових, соціальних норм, традицій, звичаїв система цінностей суспільства, що існує на певному історичному етапі його розвитку. Публічне порушення громадського порядку має наслідком й порушення спокою громадян.

Посягання на громадський порядок та спокій громадян під час дрібного хуліганства з об`єктивної сторони може вчинятися шляхом здійснення різноманітних дій. Законодавець окремо зазначає лише найбільш типові дії нецензурна лайка, образливі чіпляння до громадян, проте також зазначає, що як дрібне хуліганство можуть бути кваліфіковані й інші подібні дії, які матимуть наслідком порушення громадського порядку та спокою громадян.

Тож основним елементом об`єктивної сторони є спосіб вчинення адміністративного правопорушення, який характеризується нецензурною лайкою, образливим чіплянням до громадян чи іншими діями.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 КУпАП).

Відповідно до частини першої статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 734874 від 02 липня 2025 року, додано рапорт ЄО за № 29907 від 28 червня 2025 року (інша подія) (а.с. 2, 3), заява ОСОБА_2 від 28 червня 2025 року (а.с. 4), письмові пояснення ОСОБА_2 від 28 червня 2025 року (а.с. 5), письмові пояснення ОСОБА_1 від 28 червня 2025 року (а.с. 6).

З огляду на наведене вище, суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №734874 від 02 липня 2025 року не може бути визнаний належним та достатнім доказом у цій справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним і беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яку притягують до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Щодо рапорту ЄО за № 29907 від 28 червня 2025 року (інша подія), як доказу вини особи, яку притягують до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення суд зазначає, що у них викладені обставини вчиненого правопорушення, проте, відповідно до правового висновку Верховного Суду (постанова від 20 травня 2020 року, справа №524/5741/16-а), рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень за відсутності інших належних доказів підтвердження вчинення правопорушення.

У заяві ОСОБА_2 від 28 червня 2025 року вказано, що вона просить притягнути до адміністративної відповідальності невідому їй особу, яка близько 21:10 год. в м. Тернополі на бульварі Шевченка поблизу трьохстороннього годинника вживала до неї нецензурну лайку.

У письмових поясненнях ОСОБА_2 від 28 червня 2025 року вказано, що 28 червня вона знаходилася в парку по бульварі Шевченка зі своїм чоловіком на лавочці, близько 22:00 год. побачила чоловіка, який палив в громадському місці, після чого її чоловік зробив зауваження і попросив не палити, бо поряд знаходяться діти. Після чого почули в свою адресу нецензурну лайку від жінки, яка сиділа поряд з невідомим чоловіком, який палив. Коли жінка встала з лавочки, вона хотіла її зупинити, оскільки викликала наряд поліції, після чого отримала погрози у свій бік.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 від 28 червня 2025 року в суботу 28 червня 2025 року до неї на лавочку підсів молодий чоловік, який і почав палити, що спровокувало конфлікт.

Як вбачається з матеріалів справи, належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене статтею 173 КУпАП відсутні, адже немає переконливих доказів того, що остання вживала нецензурну лайку й це мало наслідком порушення громадського порядку і спокою громадян.

Згідно зі статтею 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, на переконання суду, доказів, які б у своїй сукупності давали підстави для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 інкримінованого їй правопорушення, не надано. Протокол про вчинення адміністративного правопорушення не може бути визнаний належним доказом у цій справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю юридичною природою не є самостійним і беззаперечним доказом, а обставини наведені у ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яку притягають до адміністративної відповідальності, і не викликали сумніви у суду.

Варто зауважити, що суд неуповноважений самостійно відшуковувати докази або самостійно змінювати кваліфікацію дій особи за відповідною статтею (частиною статті) КУпАП, оскільки такі процесуальні дії були б несумісні з приписами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, зокрема у частині безсторонності суду, що розглядає відповідну адміністративну справу.

Відповідно до частини третьої статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Слід зазначити, що тлумачення закону на користь особи є однією з основних засад правової системи, яка вказує, що суди повинні намагатися тлумачити закони та його норми в такий спосіб, щоб максимально захищати права та інтереси фізичної особи. Цей принцип також часто відомий як «in dubio pro persona» або «in dubio pro homine» (латинською мовою), що означає «у вагомих сумнівах на користь людини». Важливо також відзначити, що принцип тлумачення закону на користь особи не означає безумовне ігнорування закону, але вказує на те, що в сумнівних ситуаціях суди повинні намагатися вибрати інтерпретацію, яка максимально захищає права та інтереси саме фізичної особи (пункти 47 49 постанови Верховного Суду від 10 січня 2024 року, справа № 240/4894/23).

Таким чином, суд констатує відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, суд вважає за необхідне провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті КУпАП закрити, на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

Керуючись статтями 7, 9, 33, 34, 35, 173, 245, 251, 280, 283, 284, 287, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

2. Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

3. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

4. Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

5. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддяТ. І. Якімець