Номер провадження: 33/813/1273/25
Номер справи місцевого суду: 496/3231/24
Головуючий у першій інстанції Буран В. М.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В.,

розглянувши апеляційну скаргу захисниці Єрмоленко Анни Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1

на постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 29 січня 2025 року

встановив:

Постановою судді Біляївського районного суду Одеської області від 29 січня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік. Вирішено питання щодо судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 квітня 2024 року о 21:10 годині в Одеський області, Одеського району в с. Міжлиманське по вул. Кооперативна, 2-А, ОСОБА_1 керувала т/з Volvo S80 д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей та обличчя. Від проходження медичного огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законному порядку на місці зупинки т/з з використанням приладу «Драгер» та в медичному закладі, відмовилась, що зафіксовано на відеозапис. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.п. 2.5 ПДР України, та її дії підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисниця Єрмоленко А.В., яка діє в інтересах

ОСОБА_1 , просить скасувати постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 29 січня 2025 року та закрити провадження у справі на підставі

п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

За доводами апеляційної скарги поліцейськими не було задокументовано та доведено за допомогою належних та допустимих доказів факт порушення ОСОБА_1 будь-яких положень ПДР, які б давали поліцейським підстави для зупинки транспортного засобу. Мала місце провокація зі сторони правоохоронців, спрямована на отримання відмови від ОСОБА_1 щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, з метою подальшого необґрунтованого складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відеозапис достовірно свідчить про надуманість з боку патрульного щодо наявності неіснуючих ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 та прагнення поліцейського до формального притягнення водія до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з метою виконання так званого показника. Вимога поліцейського щодо проходження водієм огляду на стан сп`яніння без фактичного встановлення цих ознак або взагалі за їх відсутності є необгрунтованою та безпідставною, а тому не породжує у водія обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння. Неоднозначне, нічим не обґрунтоване повторне запитання патрульного, про проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, та провокативним і по своїй суті мало абсолютно чіткий контекст щодо відмови як від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, що є абсолютно недопустимим, а тому працівниками поліції грубо порушено вимоги п. 6 Порядку та статті 266 КУпАП в частині незаконної відмови від проведення огляду в закладі охорони здоров`я. Після відмови ОСОБА_1 , патрульний мав забезпечити доставку останньої до найближчого закладу охорони здоров`я (не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для проведення огляду, на встановлення стану сп`яніння), однак в порушення п.6 Порядку, п.7 Інструкції та статті 266 КУпАП цього не зробив. Більше того, навіть не вважав за необхідне роз`яснити підстави такого проходження та надати відповідне направлення, де б ОСОБА_1 мала би надати свою згоду або відмову. Матеріали справи не містять належних доказів, які б свідчили про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, а також, що транспортний засіб передавався іншій особі та вилучався відповідно до ст. 265-2 КУпАП, що дає обґрунтовані підстави стверджувати, що ОСОБА_1 дійсно не перебувала в стані будь-якого сп`яніння, про що достовірно знали поліцейські. З відеозапису убачається, що після зупинення транспортного засобу працівник поліції взагалі не повідомив ОСОБА_1 про те, що у останньої ним виявлено будь-які ознаки сп`яніння. Поліцейський візуально не оглядав ОСОБА_1 на предмет почервоніння очей та обличчя. Вказана у протоколі про адміністративне правопорушення ознака алкогольного сп`яніння як «різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та обличчя» не підтверджується відеозаписами, згідно з якими в ході спілкування ОСОБА_1 з поліцейськими та під час складання відносно неї адміністративних матеріалів, поведінка та дії ОСОБА_1 є адекватними та такими, що відповідають обстановці:

ОСОБА_1 реагувала на вимоги поліцейських та надавала адекватні відповіді на їх запитання, а також сама ставила працівникам поліції питання. Правоохоронцями не роз`яснено ОСОБА_1 , що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння утворює самостійний склад правопорушення і відповідальність така ж, як при керуванні в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння. Відеозапис, що був доданий до матеріалів справи не містить запису, на якому було б видно як відбувалося складання протоколу, надання ОСОБА_1 пояснень та будь-які інші дії, що призводить до висновку, що поліцейський, користуючись своїм службовим становищем, спеціально змонтував відео, щоб ОСОБА_1 не могла оскаржити те, що в подальшому, все що відбувалося (складання протоколу, надання пояснень тощо) відбувалося під чітким керівництвом (під диктовку) поліцейського. Суд безпідставно застосував до ОСОБА_1 такий вид додаткового стягнення, як позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки ОСОБА_1 не наділялася таким правом, посвідчення водія не отримувала. Як на самостійну підставу для скасування постанови суду, посилається на те, що стягнення на ОСОБА_1 суд наклав поза межами строку, визначеного ст. 38 КУпАП, оскільки постанова суду хоча і датована 29 січня 2025 року, однак фактично підписана електронним цифровим підписом судді 07 травня 2025 року та цього ж дня судове рішення було надіслано до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Разом з апеляційною скаргою захисниця подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтоване тим, що справу розглянуто без участі ОСОБА_1 , у той час як, копію оскаржуваної постанови захисниця отримала лише 08 травня 2025 року.

У судове засідання ОСОБА_1 та її захисниця Єрмоленко А.В., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи не з`явилися.

16 червня 2025 року захисниця Єрмоленко А.В. надіслала на адресу суду заяву у якій просила розглядати справу без участі ОСОБА_1 та її представниці.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

З огляду на наведене, та зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та її захисниці Єрмоленко А.В., які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження, пропущений із поважних причин, може бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.

При вирішенні питання про можливість поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження.

Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд повинен у сукупності оцінити всі обставини справи, навести мотиви щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та зазначити, з яких підстав подане скаржником клопотання може бути задоволене.

Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Так, 29 січня 2025 року судом прийнято оскаржувану постанову, тому у відповідності до ст. 294 КУпАП перебіг строку на апеляційне оскарження цієї постанови суду розпочався з 30 січня 2025 року і закінчився 10 лютого 2025 року.

З матеріалів справи убачається, що справу розглянуто без участі ОСОБА_1 та її захисниці, відомості щодо вручення стороні захисту копії оскаржуваної постанови у порядку, передбаченому ст. 285 КУпАП у матеріалах справи відсутні. Копія оскаржуваної постанови на адресу електронному адресу захисниці Єромленко А.В. судом надіслано лише 07 травня 2025 року (а.с. 40).

З огляду на вказане, апеляційний суд вважає наведені захисницею доводи у якості причин пропуску строку на апеляційне оскарження поважними, у зв`язку з чим клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N 1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч. 2 ст. 266 КУпАП).

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч. 3 ст. 266 КУпАП).

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч. 5 ст. 266 КУпАП).

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП).

Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено Постановою КМУ від 17.12.2008 року N 1103 (далі Порядок).

Пунктом 6 Порядку передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Згідно із пунктом 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Також порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів, регламентовано розділом II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року N 1452/735 (далі -Інструкція).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я) (п. 7 розділу I Інструкції).

Наведені вище вимоги законодавства при складенні протоколу про адміністративне правопорушення були дотримані.

Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема, до таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, відеозапис, інші документи.

Приймаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого

ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення на неї стягнення у розмірі 17000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, суд першої інстанції виходив із того, що її вина підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, особистими поясненнями, поясненнями ОСОБА_2 , та відеозаписами, долученими поліцейськими до матеріалів справи.

Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема, до таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відеозапис, інші документи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відтак, тягар доказування на предмет доведеності достатності доказів винуватості ОСОБА_1 у скоєні інкримінованого адміністративного правопорушення покладено на особу, що складала протокол про адміністративне правопорушення, тобто поліцейських.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №576515 від 20 квітня 2024 року поліцейськими зафіксовано, що: «20 квітня 2024 року о 21:10 год в Одеській області, Одеський район, с. Міжлиманське, вул. Кооперативна, 2А, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Volvo» 380 р.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різких запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою «Alcotest» 6810 на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовилась під відеозапис, який зафіксовано на службовий планшет «Samsung», чим порушила вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП».

Протокол про адміністративне правопорушення без зауважень підписано

ОСОБА_1 , як особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

По суті порушення, ОСОБА_1 надала пояснення про те, що провину визнає.

Крім вказаного вище протоколу про адміністративне правопорушення, правоохоронцями на місці події відносно ОСОБА_1 винесено постанову ББА №903301 за ч.2 ст. 126 КУпАП від 20 квітня 2024 року.

Також ОСОБА_1 надала поліцейським письмові пояснення про те, що 20 квітня 2024 року після обіду вона разом зі своїм чоловіком на його базі, де паркуються вантажні автомобілі, жарили шашлики та вживали алкогольні напої, близько 20:40 год вони з чоловіком посварилися, після чого вона сіла за кремо транспортного засобу «Volvo» 380 р.н. НОМЕР_1 та поїхала. Керуючи вказаним вище транспортним засобом, вона перетнула суцільну лінію по вул. Кооперативна, с. Міжлиманське, Одеського району, Одеської області, де її зупинила поліція за порушення ПДР. Під час спілкування з поліцейськими, останні виявили в неї ознаки алкогольного сп`яніння, після чого запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки від чого вона відмовилася, а також запропонували пройти аналогічний огляд у медичному закладі, від проходження якого вона також відмовилася.

З письмових пояснень ОСОБА_2 убачається, що останній повідомив правоохоронцям про те, що коли він знаходився вдома, йому зателефонувала

ОСОБА_3 та попросила, що він сів за кермо транспортного засобу «Volvo» 380 р.н. НОМЕР_1 та забрав її з місця зупинки, так як вона знаходиться в стані сп`яніння та відсторонена від керування автомобілем (а.с. 7).

З відеозапису, долученого правоохоронцями до матеріалів справи убачається, що поліцейськими зупинено транспортним засіб під керуванням ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням нею вимог ПДР, а саме перетин транспортним засобом суцільної смуги дорожнього руху. Під час спілкування з ОСОБА_1 , правоохоронцями у неї виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та обличчя). Факт вживання алкогольних напоїв ОСОБА_1 підтвердила, вказавши, що випила 2 пляшки пива, у зв`язку з чим запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу (алкотестеру), так і у закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 відмовилася. Пропонувала правоохоронцям вирішити питання у позапроцесуальний спосіб у чому їй було відмовлено.

Установивши та зафіксувавши, що водій транспортного засобу, з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у порядку, встановленому законом, поліцейськими підставно складено відносно

ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Аргументи захисниці про те, що правові підстави для висловлення до

ОСОБА_1 вимоги щодо проходження нею огляду на стан алкогольного сп`яніння були відсутні, оскільки у неї не було відповідних ознак, апеляційний суд оцінює критично та відхиляє, як такі, що спростовуються відеозаписом, з якого убачається, що

ОСОБА_1 не лише не заперечувала наявність цих ознак, а і підтвердила, що вживала алкоголь, а саме пиво у кількості 2 пляшок.

Твердження захисниці щодо порушення поліцейським порядку проведення огляду, з підстав, викладених в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, зважаючи на те, що після висловлення особою відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу (алкотестеру), у поліцейського виникає обов`язок лише запропонувати цій особі пройти огляд у закладі охорони здоров`я, а не доставляти її до медичного закладу усупереч її волі.

Доводи апеляційної скарги про те, що у справі відсутні докази виконання правоохоронцями вимог ст. 266 КУпАП, є безпідставними, оскільки спростовуються письмовими поясненнями ОСОБА_2 , який був викликаний на місце події з метою керування транспортним засобом через відсторонення ОСОБА_1 .

Посилання захисниці на те, що у даному випадку мала місце провокація зі сторони правоохоронців, спрямована на отримання відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння суперечать фактичним обставинам цієї справи, згідно з якими, ОСОБА_1 на власний розсуд прийняла рішення ухилитися від виконання обов`язку, передбаченого п.2.5 ПДР. Обставин, які б указували на провокативну поведінку правоохоронців, матеріали справи не містять.

Аргументи захисниці про те, що відеозаписи, долучені до матеріалів справи є змонтованими не знайшли свого підтвердження за наслідками апеляційного перегляду справи.

Фактичні дані, що містяться на DVD-диску, захисницею не спростовані, тому апеляційний суд погоджується з оцінкою доказів, котра надана судом першої інстанції.

Отже, з висновками суду щодо наявності у діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд погоджується.

Водночас, апеляційний суд вважає слушними аргументи захисниці щодо недотримання судом вимог в частині строків накладення адміністративного стягнення, зважаючи на таке.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно з ч. 6 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

До Єдиного державного реєстру судових рішень, оскаржувана постанова судом надіслано лише 07 травня 2025 року.

Відповідно до протоколу створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису, постанова суду №127160620 від 29 січня 2025 року, справа №496/3231/24, підписана суддею Буран В.М. 07 травня 2025 року о 16:39:02 (а.с. 62).

Наведене вище дає підстави дійти висновку, що рішення у цій справі у формі постанови, судом фактично прийнято 07 травня 2025 року, що відповідає дню накладення КЕП судді та надіслання постанови до ЄДРСР.

Оскільки інкриміноване правопорушення вчинене 20 квітня 2024 року, та на час фактичного винесення постанови судом першої інстанції (07 травня 2025 року), річний строк для накладання адміністративного стягнення, передбачений ч.6 ст. 38 КпАП України, закінчився, тому є неможливим притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладення на неї стягнення.

Згідно з ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Підсумовуючи викладене вище, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова судді Біляївського районного суду Одеської області від 29 січня 2025 рокускасуванню, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закриттю на підставі

п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Керуючись ст. 294 КУпАП

постановив:

Клопотання захисниці Єрмоленко Анни Володимирівни задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Біляївського районного суду Одеської області від 29 січня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисниці Єрмоленко Анни Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 29 січня 2025 року скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко