Справа №: 343/1183/25
Провадження №: 3/343/466/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2025 року м. Долина

Суддя Долинського районного суду Івано-Франківської області Керніцький І. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Калуського району Івано-Франківської області адміністративний матеріал, що надійшов від відділення поліції № 1 (м.Долина) Калуського РВП ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, що зареєстрована в АДРЕСА_1 , а фактично проживає в АДРЕСА_2 , непрацюючої, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася,

за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання неповнолітньої дитини.

Правопорушення вчинено за таких обставин.

ОСОБА_1 в період часу з 06.05.2025 по 28.05.2025 ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов навчання та виховання непонолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який пропустив більше 10 днів навчання в Долинському ліцеї № 7 з 06.05.2025 по 28.05.2025 без поважних причин, чим порушила вимоги ч.3 ст.150 СК України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення визнала повністю, у вчиненому розкаялася та пояснила, що син не хоче ходити в школу.

Крім визнання вини самою ОСОБА_1 , її вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, доведена дослідженими в судовому засіданні доказами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 251741 від 11.06.2025 (а.с.1), в якому зазначено, що ОСОБА_1 в період часу з 06.05.2025 по 28.05.2025 ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов навчання та виховання непонолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який пропустив більше 10 днів навчання в Долинському ліцеї № 7 з 06.05.2025 по 28.05.2025 без поважних причин, чим порушила вимоги ч.3 ст.150 СК України;

- даними зверненням директор ліцею Н.Медведь від 28.05.2025 № 80/01-25, де ідеться про те, що вбачається із доповідної класного керівника ОСОБА_3 , учень ОСОБА_4 був присутній у ІІ семестрі 10 днів. Частина пропусків підтверджена медичною довідкою, частина повіжомленнями матері у вайбері, причина інших пропусків невідома. З 06 травня по 28 травня відсутній без поважної причини (19 днів);

- даними доповідної класного керівника 10-Б кл ОСОБА_3 від 28.05.2025, де зазначається, що учень ОСОБА_4 був присутній у ІІ семестрі 10 днів. Частина пропусків підтверджена медичною довідкою, частина повіжомленнями матері у вайбері, причина інших пропусків невідома. З 06 травня по 28 травня відсутній без поважної причини (19 днів);

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 11.06.2025, де остання вказує, що вона кожного ранку відправляла сина до школи, однак він навчальний заклад не відвідував;

- письмовими поясненнями непонолітнього ОСОБА_2 від 11.06.2025, де зазначає, що до школи не ходив, бо не хотів ходити.

Частина 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Суд вважає за необхідне зазначити, що ст. 184 КУпАП спрямована на забезпечення належного виховання дітей в сім`ї, здійснення постійного нагляду за ними з боку батьків та осіб, що їх заміняють, припинення випадків невиконання деякими громадянами батьківських обов`язків.

Обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплений у ст. 150 Сімейного кодексу України. До кола обов`язків батьків входить турбота про здоров`я, фізичний, психічний і моральний розвиток дитини.

У розумінні положень ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Статтею 35 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що особи, винні у порушенні вимог законодавства про охорону дитинства, несуть цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законів України.

Аналізуючи здобуті в судовому засiданнi докази, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_1 правильно квалiфiковано за ч. 1 ст. 184 КУпАП, оскільки вона ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання неповнолітньої дитини.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, є такими, що доповнюють один одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки, у відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також зібрані в порядку, встановленому законом та не викликають сумніву в суду.

Накладаючи стягнення на ОСОБА_1 , суд враховує характер i ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею правопорушення, її особу, а також пом`якшуючу відповідальність обставину щире каяття, оскільки обтяжуючих відповідальність ОСОБА_1 обставин судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, а також того, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти стягнення, яке б вiдповiдало вчиненому нею правопорушенню та її особi, в межах санкції ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адмiнiстративні правопорушення, за якою її визнано винною, обравши стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з 01.01.2025 року складає 605,60 грн.

На підставі викладеного, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», керуючись ст.ст. 40-1, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти стягнення у вигляді стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень та 60 копійок) судового збору.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв до Івано-Франківського апеляцiйного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: