Справа № 296/6576/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" липня 2025 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Дідоренко А.Е., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №498430 від 06.06.2025, ОСОБА_1 06.06.2025 близько 22 год. 55 хв в магазині «АТБ» по вул. Житній ринок, 6 в м. Житомирі, таємно викрала з магазину горілку «Хлібний дар Українська класична» об`ємом 0,5 л в кількості 1 пляшка вартістю 89 грн 40 коп.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнала. Повідомила, що ніколи не притягувалась до будь-якої відповідальності, алкоголь не вживає. Має рідну сестру, яка неодноразово притягувалась до відповідальності, і саме вона, на переконання ОСОБА_1 , зображена на відеозаписі, що міститься у матеріалах справи.

Зазначила, що зверталась до поліції із заявою про неправомірне використання персональних даних, оскільки в адміністративному протоколі вказані саме її паспортні дані, хоча правопорушення, на її думку, вчинила її сестра. Просить суд закрити провадження у справі, оскільки вона не вчиняла інкримінованого правопорушення.

Суд дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №498430 від 10.06.2025;

- заяву працівника магазину ОСОБА_2 ;

- письмові пояснення ОСОБА_2 ;

- довідку вартості товару від 10.06.2025;

- диск з записом відео з камер спостереження;

- рапорт інспектора взводу №2 роти №1 БУПП в Житомирській області ДПП капрала поліції Д.Іванчука.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та дослідивши докази по справі, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її відповідно до закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення, та через положення статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду як доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Однак, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути вирішальним доказом винуватості, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Тобто, посадовою особою, що складає протокол, ставиться за провину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії. Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Європейським судом з прав людини у багаточисельних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене вказує на те, що зазначене вище правопорушення повинне розглядатись за процедурою кримінального судочинства.

У зв`язку із цим, при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення, при наданні оцінки доказам суд вважає за необхідне застосовувати відповідні положення кримінального процесуального закону, в тому числі й щодо сутності адміністративного правопорушення, яке за своєю юридичною природою фактично є обвинуваченням.

Забезпечення доведеності вини є складовою частиною однієї із засад кримінального провадження відповідно до п. 10 ч.1 ст.7, ст. 17 КПК України та однією із засад судочинства відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Конституції України.

Згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частина 1 статті 51 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері власності. Предмет посягання - будь-яке майно вартість якого на момент здійснення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 268,41 грн. (0,2 х (50% х 2481)).

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у дрібному викраденні чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати (матеріальний склад).

Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16- річного віку).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проаналізувавши у цьому провадженні наявні у ньому фактичні дані, які як докази були зібрані поліцейським, суд установив, що вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, не є доведеною з дотриманням стандарту доказування «поза розумним сумнівом», у розрізі такого.

У ході безпосереднього огляду судом відеозапису з диска, долученого до матеріалів справи, встановлено, що особа, зафіксована на відео, та особа, яка присутня у судовому засіданні, є різними особами. Зовнішні ознаки, анатомічні особливості та поведінка особи на відео суттєво відрізняються від зовнішності ОСОБА_1 , що унеможливлює їх ототожнення.

Електронні докази повинні оцінюватися, так само як і інші види доказів, зокрема, щодо їх прийнятності, автентичності, точності та цілісності.

В межах, прийнятних відповідно до національного законодавства та на розсуд суду, електронні дані приймаються як автентичний доказ, допоки інша сторона не наведе відповідні обґрунтовані доводи на спростування цього. Достовірність електронних доказів презюмується до тих пір, поки немає розумних сумнівів у протилежному.

Відтак, проаналізувавши у цьому провадженні наявні у ньому фактичні дані, які як докази були зібрані поліцейським, суд установив, що вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.51 КУпАП, не є доведеною з дотриманням стандарту доказування «поза розумним сумнівом», у розрізі такого.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові КАС ВС від 8 липня 2020 року (справа №463/1352/16-а).

Згідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події й складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, за встановлених обставин та визначення правового врегулювання суд приходить до висновку про наявність правових підстав для закриття справи.

Керуючись п.1 ч. 1 ст.247, ст.ст. 51, 280, 283, п. 3 ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.51 КУпАП закрити за відсутністю в її діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом десяти днів з дня її винесення.

Cуддя А. Е. Дідоренко