Справа № 594/718/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року м.Борщів

Суддя Борщівського районного суду Тернопільської області Губіш О.А., за участі захисника адвоката Когут О.В., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли від начальника відділення поліції №1 (м.Борщів) Чортківського районного відділу поліції ГУНП України в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

29 травня 2025 року о 16 год. 59 хв. ОСОБА_1 в с. Озеряни, по вул. Пилатківська, 14, Чортківського району Тернопільської області, керував мотоблоком марки Зубр, без д.н.з., в стані алкогольного сп`яніння, що на місці події було встановлено за допомогою газоаналізатора Алкотестер 6810 Drager, прилад ARAM 0601, чим порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху України.

На розгляд справи ОСОБА_1 не з`явився.

Його захисник адвокат Когут О.В. в ході судового розгляду щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАп заперечив. При цьому, зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 345306 від 29.05.2025, складений з грубим порушенням вимог закону, а тому він не може бути належним та допустимим доказом у даній справі. Так, як вбачається із вказаного протоколу ОСОБА_1 29.05.2025 о 16 год. 59 хв. у с. Озеряни по вул. Пилатківській керував транспортним засобом мотоблок «Зубр», перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Визначення стану алкогольного сп`яніння проводилось на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер-6810 АРАМ-0601, проба позитивна - 0.74 проміле. Водій з результатом згідний, пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі КНП «Борщівська міська лікарня» відмовився, чим порушив п. 2.9-а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Однак у працівників поліції були відсутні достатні правові підстави для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . В матеріалах справи відсутні об`єктивні дані про будь-які порушення ним Правил дорожнього руху, що прямо суперечить вимогам ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Так, статтею 35 Закону України Про Національну поліцію передбачено вичерпний перелік підстав, за яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби.

З наданого поліцією відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 рухався мотоблоком по вулиці, а в попутному напрямку за ним рухались працівники поліції, які, доїхавши до нього, подали знак для зупинки. При цьому жодного порушення водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху поліцією не зафіксовано. З матеріалів справи вбачається що відносно ОСОБА_1 не виносилась постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України. Із відеозапису вбачається, що розмовляючи із ОСОБА_1 , поліцейський не назвав жодної причини його зупинки.

Тобто працівниками поліції належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 вимог ПДР України, які стали причиною для зупинки керованого ним транспорту.

Якщо поліцейський належним чином не зафіксував факту порушення особою Правил дорожнього руху, вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів є неправомірними (наведена правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 15.03.2019 по справі №686/11314/17 та від 22.10.2019 по справі №161/7068/16-а. Із врахуванням того, що інспектором не доведено, що зупинення транспортного засобу обумовлено недотриманням водієм вимог ПДР України, то у нього були відсутні підстави для застосування до водія санкції, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП. Аналогічний висновок щодо застосування вимог процесуального права, викладений у постанові Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 545/3654/16-а.

Враховуючи наведене, протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є необгрунтованими за відсутності належних та допустимих доказів вчинення адміністративного правопорушення, що передувало складенню протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП, тобто було причиною зупинки транспортного засобу під його керуванням.

В зв`язку з чим протокол про адміністративне правопорушення складений щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП є недопустимим доказом.

Окрім того, відповідно до протоколу ОСОБА_1 погодився із результатами огляду на місці. Проте, як вбачається із відеозапису, це не відповідає дійсності. О 01.03.45 год. поліцейський запитав ОСОБА_2 , чи згідний він з результатом його огляду і чи потрібно їхати у лікарню, якщо він не згідний і там проходити такий же огляд лікарем.

ОСОБА_3 запропонував поїхати до нього додому, щоб він переодягнувся, бо від нього «смердить одяг».

Надалі поліцейський о 17.04.55 год. сказав до ОСОБА_2 , що він пропонує йому пройти огляд в медичному закладі, дослівно: «бо ви кажете, що ви з результатом не згідні».

Таким чином, сам поліцейський констатував той факт, що ОСОБА_3 не погодився із результатом його огляду на місці.

Твердження поліцейського про те, що ОСОБА_3 був згідний з результатом його огляду на місці не відповідає дійсності.

Але надалі ОСОБА_3 відмовився від огляду у медичному закладі та звернувся до поліцейських, щоб вони писали щодо нього протокол.

Таким чином, ОСОБА_3 не погодився із результатом огляду на місці його зупинки та відмовився від такого огляду у медичному закладі.

Тому в його діях вбачається порушення п.2.5 ПДР України, а не п. 2.9-а ПДР України.

Натомість поліцейський невірно кваліфікував його дії за п.2.9-а Правил.

А тому просив справу щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити.

За таких обставин, заслухавши пояснення захисника, дослідивши доводи такого, матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи з наступного.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи в їх сукупності, які узгоджуються між собою, зокрема, доведена даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 345306 від 29 травня 2025 року, який сумніву не викликає, оскільки складений уповноваженою особою, відповідно до вимог ст.ст. 254, 256 КУпАП, тому є належним доказом по справі.

Доданим до протоколу результатом тестування на алкоголь, з якого слідує, що в час та місці вказаному у протоколі ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом, перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат тесту склав 0, 74 ‰, на якому працівником поліції зазначено, що водій з результатом згідний, від підпису відмовився.

Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому вказані результати огляду, назва, номер спеціального технічного засобу, яким проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння, від підпису якого ОСОБА_1 відмовився.

Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в КНП «Борщівська міська лікарня», з якого слідує, що огляд в медичному закладі не проводився, оскільки водій від такого відмовився.

Даними відеозапису, здійсненого поліцейським та долученого до матеріалів справи, з якого слідує, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом мотоблоком, та був зупинений працівниками поліції. Під час розмови із останнім, у зв`язку із виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, поліцейськими було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомого алкотестера Драгер, на що він погодився. При цьому, ще до проведення огляду, на запитання працівників поліції, чи вживав водій алкогольні напої, перед тим як їхати, ОСОБА_1 відповів, що вжив одну бутилку пива. Надалі він продув в алкотестер, на екрані якого висвітило позитивний результат 0, 74 проміле. Після цього, поліцейський запитав його, чи згідний він з результатом, чи потрібно проїхати в медичний заклад, на що ОСОБА_1 запитав, чого їхати в лікарню, якщо швидка може до них приїхати. Після цього поліцейський пояснив, що якщо водій не згідний з результатом тесту, він везе водія в найближчий медичний заклад для проходження огляду на стан сп`яніння. На ці слова ОСОБА_1 говорить, що відмовляється, і каже, що він їде додому, а поліцейські повинні їхати за ним. Вдома він переодягнеться, після чого поліцейські викликають швидку допомогу. Після цього поліцейські знову йому пояснили, що огляд проводиться черговим лікарем у медичному закладі, на що ОСОБА_1 знову відповів, що спочатку він віджене транспортний засіб додому, а потім вони поїдуть. При цьому поліцейський говорить до ОСОБА_1 , що оскільки він не згідний з результатом тесту, то потрібно проїхати в медичний заклад. Однак, коли поліцейські заборонили ОСОБА_1 продовжити йому рух мотоблоком додому, він повідомив, що він відмовляється від усього, нікуди не буде їхати, і сказав, щоб поліцейські писали протокол.

Згідно п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008, та регулюється «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Відповідно до ст. 266 КУпАП та постанови КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103 Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі Постанова) встановлено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом. Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. Огляд же особи на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, вважається недійсним (ч. 5 цієї статті).

Крім того, аналогічні вимоги містяться в Наказі МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735 "Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" згідно розділу ІІ якої, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу I цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Під час розгляду справи встановлено, що водій ОСОБА_1 пройшов огляд на місці зупинки за допомогою технічного приладу Драгер, результат тесту склав 0, 74 ‰, на запитання, чи згідний він з результатом, нічого не відповів, а на пропозицію проїхати в медичний заклад для проходження огляду на стан сп`яніння спочатку погодився, а згодом відмовився, що підтверджено даними відеозапису з нагрудної камери поліцейського, відтвореного під час розгляду справи, з якого зокрема встановлено, що ОСОБА_1 була надана працівниками поліції можливість пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі.

Аналіз досліджених судом доказів, дає підстави дійти висновку, що працівники поліції відносно ОСОБА_1 діяли виключно з дотриманням норм чинного законодавства, зупинивши та виявивши при цьому ознаки, які вказували на те, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніня, вжили всіх заходів щодо перевірки такого у визначеному законом порядку та запропонували пройти огляд на стан сп`яніня за допомогою спеціального технічного засобу на місці ДТП та у медичному закладі.

Не заслуговують на увагу твердження ОСОБА_4 про те, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено безпричинно, без належних на те підстав, оскільки такі твердження не спростовують його вини у вчиненому та дають підстави оскаржити дії працівників поліції в адміністративному порядку.

Крім того, як встановлено з відеозапису, ОСОБА_1 при розмові з поліцейськими не вказував на факт безпричинної зупинки транспортного засобу під його керуванням, не висловлював з цього приводу ніяких заперечень.

Суд також не погоджується із твердженнями захисника Когута О.В. щодо невірної кваліфікації порушення ОСОБА_1 пунктів ПДР України, зокрема зазначив, в його діях вбачається порушення п.2.5 а не п.2.9 ПДР України, оскільки ОСОБА_3 не погодився із результатом огляду на місці його зупинки та відмовився від такого огляду у медичному закладі.

Як було зазначено, згідно п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Даний пункт водій виконав, на вимогу працівника поліції пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного засобу, який показав позитивний результат, чим відповідно порушив п.2.9 а ПДР України, згідно якого, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, незгода водія з результатом тесту та його відмова від проходження огляду в медичному закладі не є порушення п.2.5 ПДР України.

За таких обставин вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При накладенні адміністративного стягнення слід врахувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами, а тому необхідно накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

У відповідності до ст.40-1 КУпАП з ОСОБА_1 підлягає до стягнення судовий збір.

На підставі ч.1 ст.130 КУпАП та керуючись ст.ст. 40-1, 283, 284 КУпАП, Закону України «Про судовий збір», -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення ОСОБА_1 даної постанови, а в разі оскарження цієї постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується: подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу (34 000 гривень); витрати на облік зазначених правопорушень.

Стягнути з ОСОБА_1 - 605 (шістсот п`ять) грн 60 (шістдесят) коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Скарга на постанову може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Борщівський районний суд.

Суддя: