Справа № 462/2455/25 Головуючий у 1 інстанції: Пилип`юк Г.М.
Провадження № 33/811/962/25 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Зошія Юрія Йосиповича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Залізничного районного суду м. Львова 16 червня 2025 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років без вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 27 березня 2025 року о 01 год. 16 хв. на вул. Яворницького у м. Львові, керував транспортним засобом «ВАЗ 21093» д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager- 6820 ARНЕ-0212», тест № 2651, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Результати огляду на стан сп`яніння 0,31 проміле.

Окрім цього, ОСОБА_1 , будучи раніше притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, повторно протягом року, 27 березня 2025 року о 01 год. 16 хв. на вул. Яворницького у м. Львові, керував транспортним засобом, не маючи права на керування транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. Окрім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Залізничного районного суду м. Львова від 16 червня 2025 року

В доводах апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною.

Наголошує, що він не виконував функції водія, огляд на стан сп`яніння проведено без свідків та належної фіксації, окрім того судом першої інстанції не досліджено доказів в повному обсязі.

Наголошує, що він та його адвокат не приймали участі в розгляді справи в суді першої інстанції, у зв`язку із чим порушеного його процесуальні права.

Стосовно строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови Залізничного районного суду м. Львова від 16 червня 2025 року не пропущено, оскільки апеляційна скарга подана 24 червня 2025 року, в межах 10 денного строку, передбаченого вимогами ст. 289 КУпАП, а тому апеляційна скарга подана в межах строку апеляційного оскарження.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник адвокат Зошій Ю.Й., пояснили, що ОСОБА_1 , 27 березня 2025 року керував транспортним засобом «ВАЗ 21093» д.н.з. НОМЕР_1 , а саме відвозив свою дівчину, після чого припаркував автомобіль, та вжив алкоголь.

Заслухавши, виступ особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника на підтримку аргументів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що така апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року керування транспортними засобами особою, позбавленою права керування транспортними засобами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Пунктом 2.1 А ПДР України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, не дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно не з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 будучи раніше притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, повторно протягом року, 27 березня 2025 року на вул. Яворницького у м. Львові, керував транспортним засобом, не маючи права на керування транспортним засобом.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

-даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №282735 від 27 березня 2025 року (а.с. 1), з якого встановлено, що ОСОБА_1 27 березня 2025 року повторно протягом року керував транспортним засобом «ВАЗ 21093» д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом;

-рапортом працівника поліції (а.с. 28), з якого вбачається, що працівниками поліції під час дії комендантської години було виявлено автомобіль «ВАЗ 21093» д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований з порушеннями ПДР України, після чого до автомобіля підійшов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрий повідомив працівників поліції, що саме він припаркував даний транспортний засіб, під час перевірки бази ІПНП було виявлено, що він повторно протягом року керував транспортним засобом не маючи права керування таким;

-інформацією з довідки від 31 березня 2025 року (а.с. 29) відповідно до якої, ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія;

-довідкою від 31 березня 2025 року (а.с. 31) з якої вбачається , що ОСОБА_1 28 лютого 2025 року притягувався до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 126 КУпАП

-копією постанови про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №4362388 від 27 березня 2025 року (а.с. 32), відповідно до якої водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 15.9Ґ ПДР України, порушення заборони зупинки на перехрестях (постанова у встановленому законом порядку не оскаржена);

Окрім того, з відеозапису, долученого до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, який показав позитивний результат, однак на відеозаписі не зафіксовано коли саме ОСОБА_1 виконував функції водія 27 березня 2025 року, оскільки на момент прибуття працівників поліції автомобіль «ВАЗ 21093» д.н.з. НОМЕР_1 був припаркований, з вимкненим двигуном, а водій перебував неподалік транспортного засобу, у зв`язку із чим заслуговують на увагу аргументи сторони захисту, що водій ОСОБА_1 вживав алкоголь після того, як припаркував транспортний засіб.

Апеляційний суд зазначає, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст.62 Конституції України).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягується до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП).

З наявних матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається достатніх та переконливих доказів, які беззаперечно доводили б факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані сп`яніння (або з ознаками сп`яніння) чи іншого сп`яніння, чи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, до моменту зупинки чи паркування транспортного засобу.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

На підставі викладеного, вважаю що апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 слід задоволити частково, змінити постанову Залізничного районного суду м. Львова від 16 червня 2025 року в частині визнання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідно до п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП слід закрити, в решті постанову суду першої інстанції слід залишити без змін та вважати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Постанову Залізничного районного суду м. Львова від 16 червня 2025 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - змінити.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

У решті постанову суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП із накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років, без вилучення транспортного засобу - залишити без змін.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.