Справа № 161/9212/25
Провадження № 3/161/3078/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2025 року м.Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Черняк В.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 435550 від 24.04.2025 року вбачається, що 24.04.2025 року о 16:30 год. гр. ОСОБА_1 за адресою місця проживання вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї колишньої дружини гр. ОСОБА_2 , а саме: принижував, ображав, нецензурно лаявся, штовхав, вдарив долонею по обличчю. Своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 суду пояснив, що зміст протоколу не відповідає дійсним обставинам справи. Зазначив, що ініціатором конфлікту була ОСОБА_2 . Виклик поліції з її боку здійснено з метою формування його негативної характеристики, оскільки між ними наявний спір про поділ майна подружжя. Вказаних дій він не чинив, будинок поділено між ними в рівних частинах. 24.04.2025 року він разом з новою дружиною та майстром приїхали до будинку з ціллю підключення в будинку електроприладів, в той час як колишня дружина зайшла до подвір`я та почала провокувати конфліктну ситуацію.

ОСОБА_2 та її представник просили визнати ОСОБА_1 винним та притягнути до адміністративної відповідальності. Вказали, що колишній чоловік негативно впливає на стан її психологічного здоров`я, чинить постійні конфлікти.

Свідок ОСОБА_3 (дружина ОСОБА_1 ) повідомила суду, що приїхала забрати чоловіка, за нею приїхав майстер. Під`їхавши до будинку, вона почула крики. В той же момент, їй передзвонив ОСОБА_1 і сказав їхати та не чекати його. Поліції вона не бачила, про подальші події сказати нічого не може.

Свідок ОСОБА_4 (працює охоронцем офісного центру навпроти будинку по АДРЕСА_1 ) повідомила, що бачила емоційну розмову сторін, чоловік висловлювався імпульсивно, дружина вела себе спокійно.

Дослідивши наявні матеріали справи та заслухавши пояснення учасників процесу, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як передбачено ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності та встановити інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 14 статті 1 вказаного Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Суб`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення, вчиненого у формі психологічного насильства, характеризується умисною формою вини, тобто дії особи яка вчиняє домашнє насильство зумовлені бажанням спричинити шкоду психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання, словесні образи, погрози, штовхання утворюють склад адміністративного правопорушення лише у тому випадку, коли такі дії спрямовані на обмеження волевиявлення особи і за умови, що такі дії викликали у потерпілого побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди фізичному чи психічному здоров`ю особи.

Тобто, у справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні потерпілому.

При цьому суд наголошує на тому, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних побутових конфліктів, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

Тоді як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями, ситуацію, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Судом встановлено, що у сторін наявний конфлікт щодо поділу майна подружжя.

З матеріалів справи вбачається, що до протоколів про адміністративні правопорушення додано лише письмову заяву та пояснення ОСОБА_2 .

Суд наголошує, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Враховуючи той факт, що потерпіла є зацікавленою особою у притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, її письмові пояснення судом взяті до уваги, однак не можуть рахуватися основними доказами у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Наявні в матеріалах справи докази не є достатніми для встановлення доведеності вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, як про те вказано у протоколі про адміністративні правопорушення.

Досліджені матеріали стверджують про наявність конфлікту між особою, яка притягується до адміністративної відповідальності та колишньою дружиною.

Наявність сварок і непорозумінь між особами на майновому та/чи побутовому ґрунті свідчить про існування між ними неузгодженості життєвих позицій в певних аспектах ставлення до життя, однак не підтверджує факту вчинення саме домашнього насильства чи потенційного конфлікту.

Суд також зауважує, що письмові пояснення свідка ОСОБА_5 (майстра, що приїхав до будинку в день розглядуваних подій) не можуть бути прийняті до уваги як належний доказ, оскільки порушено порядок відібрання свідчень (анкетні дані особи не встановлено, особу не повідомлено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань).

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, у відповідності до ст. 62 Конституції України, ст. 7, п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю, в зв`язку з відсутністю в діях особи складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись п.1 ст.247, ст.ст.283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк