Справа №635/3959/25
Провадження №3/635/1961/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року смт Покотилівка Харківський район Харківська область

Суддя Харківського районного суду Харківської області Даниленко Т.П., розглянувши матеріали, що надійшли з Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм Харківської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

За ст.188-57 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

15.05.2025 старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Целогородцевим А.В. був складений протокол про адміністративне правопорушення №0019274, згідно якого 15.05.2025 о 13:40 год. на а/д Р-78 Харків-Балаклія-Гороховатка 1 км, водій транспортного засобу «MAN» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_1 не виконав законні вимоги осіб «Уктрансбезпеки», а саме відмовився від проходження габаритно-вагового контролю в зоні дії габаритно-вагового контролю на а/д М-03 Київ-Харків-Довжанський 471 км, чим порушив вимоги ст.188-57 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 в судові засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином шляхом направлення судових повісток за місцем проживання, зазначеному в протоколі про адміністративне правопорушення, а також шляхом опублікування оголошення на офіційному вебсайті суду.

У відповідності до п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 268 КУпАП, під час розгляду даної категорії справ присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

В п. 41 рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" ( 974_256 ) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14.10.2003).

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12.03.2019 по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В рішенні першої дисциплінарної палати Вищої Ради правосуддя від 25.01.2019 року № 194/1дп/15-19 зазначено, що з огляду на принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суди мають проводити розгляд справ за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Враховуючи викладене, а також те, що протокол про адміністративне правопорушення складався в присутності ОСОБА_1 , суд констатує, що останній був обізнаний про розгляд відносно нього адміністративного матеріалу в суді, однак не виявив наміру скористатись своїми процесуальними правами. За вказаних обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.1ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимогст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала

За змістомст.245 КУпАП суд зобов`язаний всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її у точній відповідності з законом.

Згідно із ст.280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

В судовому засіданні були досліджені докази, які долучені до матеріалів справи:

-протокол про адміністративне правопорушення серії №0019274 від 15.05.2025;

- направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) №НР003198 від 09.05.2025;

-копії товарно-транспортної накладної, посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу;

-копія акту про блокування/розблокування автомобільного транспортного засобу №АБ003053 від 15.05.2025;

-копія акту про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю від 24.03.2025р.;

-копія рішення про супроводження автомобільного транспортного засобу №015144 від 15.05.2025;

-фототаблиця;

-відеозапис події.

Так, ст.188-57 КУпАП передбачає відповідальність за невиконання законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, щодо перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, усунення порушень законодавства з безпеки на автомобільному транспорті або створення перешкод для виконання покладених на них обов`язків, завдань.

Диспозиція ст. 188-57 КУпАП, є бланкетною, яка відсилає до норм закону, зокрема до Закону України «Про автомобільний транспорт» та Правил дорожнього руху України.

Разом із тим, в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні будь-які норми, якими передбачена така вимога посадових осіб «Укртрансбезпеки», тобто не зазначено яку правову норму було порушено ОСОБА_1 , що позбавляє останнього можливості здійснювати предметний захист, порушує його процесуальні права, в тому числі право на захист.

Крім того, за ухилення або відмову від проходження габаритно-вагового контролю в зоні габаритно-вагового контролю передбачена адміністративна відповідальність за ч. 3ст. 132-1 КУпАП, що є спеціальною нормою.

Однак працівниками «Укртансбезпеки» протоколом наданим до суду ставиться особі у вину аналогічне порушення, яке кваліфіковане ними заст.188-57 КУпАП.

Одночасно суду не надано доказів руху транспортного засобу в зоні дії габаритно-вагового контролю.

Згідно з Порядком зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 №422, посадові особи «Укртрансбезпеки» вправі зупиняти транспортні засоби для перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, що може включати габаритно-ваговий контроль.

Пунктом 2.4.-1 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій вантажного автомобіля (в тому числі механічного транспортного засобу) повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил у місці здійснення габаритно-вагового контролю на вимогу працівника пункту габаритно-вагового контролю або поліцейського.

Згідно з п.1.10. Правил дорожнього руху України, габаритно-ваговий контроль проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Ці пункти позначаються знаком 5.96.1 «Зона габаритно-вагового контролю», який позначає початок обладнаних вздовж автомобільних доріг загального користування майданчиків, призначених для проходження габаритно-вагового контролю вантажних автомобілів на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно- вагового контролю.

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що транспортний засіб був зупинений в порядку, передбаченому вищенаведеними нормами законодавства на стаціонарному або пересувному пункті габаритно-вагового контролю, обладнаному дорожнім знаком 5.96.1 з дотриманням п. 15 Правил дорожнього руху.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282).

У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

За Кодексом України про адміністративні правопорушення, Конституцією України або іншими Законами України, не передбачено покладення на суд функції підтримання обвинувачення при розгляді справи про адміністративне правопорушення, доведення винуватості особи.

Суд не має права, за умови відсутності при розгляді справи про адміністративне правопорушення сторони обвинувачення, самостійно відшукувати та збирати докази обвинувачення, ініціювати їх дослідження, уточнювати в судовому рішенні фабулу правопорушення, усуваючи певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення для можливості притягнення особи до відповідальності, оскільки такі дії суду призведуть до порушення ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу. В разі таких дій суду особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

У справі відсутні дані про наявність в діях особи, відносно якої складений адміністративний протокол, ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст.188-57 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

З урахуванням вищевказаного, оскільки в матеріалах адміністративної справи відсутні належні та допустимі докази, що унеможливлює притягнення особи до відповідальності, оскільки відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 188-57 КУпАП.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вище викладених обставин, суддя дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.188-57 КУпАП, належними та допустимими доказами.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події та складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.62 Конституції України, статтями 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.188-57 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Т.П.Даниленко