Житомирський апеляційний суд
Справа №278/623/20 Головуючий у 1-й інст. Буткевич М. І.
Номер провадження №33/4805/825/25
Категорія ст.124 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Житомирського районного суду Житомирської області від 21 квітня 2020 року, якою її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Житомирського районного суду Житомирської області від 21 квітня 2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою, 04 червня 2025 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилається на те, що не була обізнана про притягнення її до адміністративної відповідальності, судові повістки не отримувала, участі у розгляді справи не приймала. Судом у мотивувальній частині постанови помилково зазначено про її присутність в судовому засіданні, хоча така обставина спростовується копією листа Територіального управління Служби судової охорони у Житомирській області від 04.06.2025 за №37.27-210, у якому зазначено, що в Журналі реєстрації відвідувачів Житомирського районного суду, який ведеться співробітниками ТУ ССО у Житомирській області, відсутній відповідний запис щодо її відвідування суду першої інстанції 21.04.2020. Про існування постанови вона дізналась випадково, у зв`язку з чим 14.05.2025 засобами електронного зв`язку звернулася до суду першої інстанції про ознайомлення із матеріалами справи, зняття копій із матеріалів та отримання копії постанови. В подальшому, безпосередньо в Житомирському районному суді вона отримала копію оскаржуваної постанови, про що працівниками канцелярії було зроблено відмітку у відповідному журналі, однак, копію якого на її запит видано не було. Також, їй стало відомо при розмові із працівниками суду, що копію постанови отримувала адвокат О.Томашевська. Водночас, з адвокатом вона розірвала договірні відносини і ОСОБА_2 не є її представником з січня 2025 року.

Перевіривши доводи ОСОБА_1 щодо поважності зазначених нею причин поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

За змістом ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

З урахуванням вимог ч.2 ст.294 КУпАП, останнім днем подання апеляційної скарги на постанову судді Житомирського районного суду Житомирської області від 21 квітня 2020 року, було 04 травня 2020 року (з урахуванням святкових і вихідних днів). Апеляційна скарга подана ОСОБА_1 04 червня 2025 року, тобто, з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Встановлено, що справа №278/623/20 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП знищена у зв`язку з закінченням строків зберігання, про що свідчить довідка Житомирського районного суду від 16.06.2025 (а.с.14).

Як вбачається із даних сайту Єдиного реєстру судових рішень, постанова Житомирського районного суду Житомирської області від 21 квітня 2020 року судом до реєстру була надіслана 21 квітня 2020 року, а оприлюднена на сайті - 23 квітня 2020 року.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 посилається на те, що суд розглянув справу без її участі та без належного повідомлення про розгляд справи, порушивши її право на захист і справедливий суд.

Суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, якщо його було пропущено з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Поважними причинами слід вважати обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений строк.

Особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі "Мельник проти України", норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року).

Подаючи апеляційну скаргу після пропуску строку на апеляційне оскарження, сторона справи повинна навести достатні поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження, які б об`єктивно перешкоджали звернутися до суду у визначений КУпАП строк, а отже вплинули на право сторони реалізувати конституційні засади, які визначають право на оскарження судового рішення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини у п.41 зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є обмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

Крім того, відповідно до правових висновків ЄСПЛ, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, заява №23436/03).

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду буде порушувати законні права та інтереси сторін і суперечити принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, (п.53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» заява №32053/13).

Норми КУпАП не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку, тому такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Водночас необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності, про що зазначає як судова практика Верховного суду України (наприклад, Постанова ВСУ від 13.07.2016 року по справі №3-774гс16 (№58986625 в ЄДРСР) так і судова практика Європейського суду з прав людини.

Тобто, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У кожному випадку суди мають встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у вказаний принцип.

Суд апеляційної інстанції вважає, що зазначені ОСОБА_1 причини не є поважними та не виправдовують втручання у принцип правової визначеності, оскільки вона знала про складення протоколу за ст.124 КУпАП і мала захисника на час розгляду справи, але понад 5 років не цікавилася її результатом.

З огляду на викладене, доказів наявності істотних перешкод чи труднощів, які унеможливили б вчасне вчинення процесуальних дій для подання апеляційної скарги, не надано, а тому клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Житомирського районного суду Житомирської області від 21 квітня 2020 року та повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич