Справа № 758/3513/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Київ

07 липня 2025 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Денисов О. О. , розглянувши справу про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, адреса місця проживання: АДРЕСА_1

ВСТАНОВИВ:

23 лютого 2025 року о 00 годині 12 хвилин в м. Києві по проспекту Європейського Союзу, 58 водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «Mitsubishi», номерний знак (реєстраційний номер) НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів.

Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився на запис, БК-471844, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

У судовому засіданні захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Вигулярний І.В. просив закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування клопотання зазначає, що обставини та суть, викладені в протоколі ЕПР1 №254242 від 23.02.2025 року не відповідають фактичним обставинам справи, не підтверджені належними та допустимими доказами. Вказав, що наявний в матеріалах справи відеозапис (технічний засіб відеозапису 471844, 472661) не містить доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом «MITSUBISHI», державний номерний знак НОМЕР_1 , оскільки, зазначений відеозапис починається з моменту, коли співробітники поліції виходять зі службового автомобіля та підходять до транспортного засобу «MITSUBISHI», у якого вимкнені фари та двигун, а ОСОБА_1 перебуває на водійському місці, проте будь-які ознаки руху транспортного засобу відсутні.

Зазначив, що зі змісту протоколу не зрозуміло в чому саме обвинувачується водій: керуванні з ознаками алкогольного сп`яніння чи відмові від проходження огляду на стан сп`яніння. Крім цього вказав, що матеріали адміністративного провадження не містять доказів того, що ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом, «транспортним засобом марки «Mitsubishi», номерний знак (реєстраційний номер) НОМЕР_1 , а також відсутні факти передачі керування транспортним засобом, державний номерний знак НОМЕР_1 , уповноваженій особі. Зазначив, що працівники поліції складали протокол про адміністративне правопорушення під час повітряної тривоги, що прямо заборонено законодавством. Вказав, що ОСОБА_1 не визнає провину у порушенні ПДР України, що стало підставою для оскарження самої постанови, щодо притягнення останнього за ч. 1 ст. 122 КУпАП, до Солом`янського районного суду.

Дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суддя дійшов висновку про наступне.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 27 (абз. 3,4) постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із подальшими змінами), керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №404/4467/16-а сформульовано правовий висновок про те, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, зокрема за порушення вимог пункту 2.5 ПДР, є керування особою транспортним засобом і встановлення вказаного факту є обов`язковим при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Водночас ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з частинами 2, 3 та 6 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При цьому, особа реалізувала своє право володіти та керувати транспортним засобом, а значить погодилася виконувати додатково покладені на неї обов`язки, встановлені нормами законодавства України, в тому числі і Правилами дорожнього руху України, пунктом 2.5 яких зобов`язано водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі; транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Так, протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі.

Згідно протоколу серії ЕПР1 №254242 від 23.02.2025 р., 23 лютого 2025 року о 00 годині 12 хвилин в м. Києві по проспекту Європейського Союзу, 58 водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «Mitsubishi», номерний знак (реєстраційний номер) НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів.

Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився на запис, БК-471844, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Однак, наявний у матеріалах справи відеозапис із нагрудної камери поліцейського, який досліджений судом, неможливо визнати у якості належного доказу на підтвердження керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки на вказаному відеозаписі момент зупинення транспортного засобу та керуванням ОСОБА_1 транспортним засобом не зафіксований.

З відеозапису вбачається, що працівники поліції під`їхали до автомобіля марки «Mitsubishi», номерний знак (реєстраційний номер) НОМЕР_1 . Підійшовши до автомобіля, на водійському сидінні якого сидів ОСОБА_1 , працівник поліції попросив у останнього документи, на що ОСОБА_1 відмовив та зазначив, що він не керував транспортним засобом, а тому надавати документи він відмовляється.

Після спілкування із ОСОБА_1 , працівник поліції повідомив йому, що у нього є відеозапис того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а оскільки у нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння, то ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Разом з цим, ОСОБА_1 в черговий раз повідомив працівнику поліції, що не керував транспортним засобом, тому на пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння фактично ухилявся від відповіді та не надавав посвідчення водія мотивуючи це тим, що він не керував транспортним засобом.

Крім цього, з відеозапису чітко вбачається, що коли працівник поліції підійшов до автомобіля, то ОСОБА_1 , дійсно сидів в автомобілі марки «Mitsubishi», номерний знак (реєстраційний номер) НОМЕР_1 , в якому вимкнено габарити, панель приладів, тобто автомобіль не був з працюючим двигуном і акумулятором.

Суд звертає увагу на те, що працівник поліції, посилаючись на те, що у нього є відеозапис того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, такого відеозапису до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №254242 від 23 лютого 2025 року не надав і матеріали справи його не містять.

Крім цього, у відповідь на запит Подільського районного суду м. Києва від 21.04.2025 року про надання відеозаписів з місця події від 23 лютого 2025 року, надано відеозаписи, що вже долучені до матеріалів справи, тобто без підтвердження факту руху транспортного засобу та особи, яка ним керувала.

Працівник патрульної поліції ОСОБА_9 в судовому засіданні зазначив, що в той вечір перебував на чергуванні, помітив автомобіль марки «Mitsubishi», номерний знак (реєстраційний номер) НОМЕР_1 , який під час руху різко прийняв вліво. Коли підійшов до автомобіля виявив ОСОБА_3 , який сидів за кермом із ознаками алкогольного сп`яніння, зазначив, що рух автомобіля не зафіксовано, бо в той момент відеореєстратор був відключений.

Працівник патрульної поліції ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначила, що в той вечір перебувала на чергуванні, помітила автомобіль марки «Mitsubishi», номерний знак (реєстраційний номер) НОМЕР_1 , який певний час не міг припаркуватися, але точні обставини не пам`ятає. Коли підійшли до автомобіля виявили ОСОБА_3 , який сидів за кермом із ознаками алкогольного сп`яніння, зазначила, що рух автомобіля не зафіксовано, бо в той момент відеореєстратор був відключений. Наскільки вона пам`ятає автомобіль припарковано не паралельно з бордюром, а під певним кутом, але, як саме вже не пам`ятає.

Судом задоволено клопотання захисника про виклик та допит в якості свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з метою перевірки пояснень ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем марки «Mitsubishi», номерний знак (реєстраційний номер) НОМЕР_1 .

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 повідомила, що в той вечір вони разом із ОСОБА_1 поверталися додому після зустрічі з друзями, через те, що ОСОБА_1 був дуже п`яний вони посварилися. Під час паркування ОСОБА_1 постійно кричав і говорив, що вона неправильно паркувалася, після чого, вона вимкнула двигун, дістала ключі, кинула вниз під ноги та пішла в квартиру. Транспортний засіб був припаркований під незначним кутом до бордюра. Під час паралельної парковки, не закінчивши маневр так і залишила машину, ОСОБА_1 залишився в салоні автомобіля з вимкненим двигуном, автомобіль не заважав руху іншим транспортним засобам, хоча й був припаркований під незначним кутом до бардюра, оскільки дорога на цій ділянці досить широка. Коли повернулася з квартири, автомобіль був розташований в такому ж положенні. Ключі знайшла теж на тому ж місці, куди їх і кинула. За час перебування поряд із ОСОБА_1 після вживання алкогольних напоїв він за кермо не сідав.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 повідомила, що в той день ОСОБА_5 запропонувала піти з ними в «Портер Паб» на Житомирській. Коли під`їхали, вони вже були там, весь цей час вживали алкогольні напої. Зазначила, що лише ОСОБА_8 не пила, бо вона повинна була всіх везти додому.

Приблизно о 23 годині вже збиралися додому, ОСОБА_8 сіла за кермо, вона з чоловіком ззаду, а ОСОБА_1 сів на переднє пасажирське сидіння. Спочатку вона їх завезла додому, а потім ОСОБА_8 з ОСОБА_1 поїхали додому на Виноградар . Зазначила, що вони попрощалися та почекали доки від`їде автомобіль, за кермом була ОСОБА_8 .

Про сварку ОСОБА_8 з ОСОБА_1 дізналася з її слів, що в той вечір, вже біля дому посварилася з ОСОБА_1 , заглушила автомобіль та пішла в квартиру.

ОСОБА_7 допитаний в якості свідка вказав, що проживає в сусідньому будинку на вул. Межовій.

Коли почалася тривога, з собаками йшов до укриття. На шляху до бомбосховища побачив не до кінця запаркований автомобіль сірого кольору з якого виходила жінка. Коли виходив з укриття автомобіль стояв так само на вул. Межовій. Наступного дня, зранку, під час прогулянки з собакою звернув увагу, що автомобіль залишився припаркований на тому ж місці, в тому ж положенні.

Таким чином, належних доказів того, що ОСОБА_1 23 лютого 2025 року о 00 годині 12 хвилин в м. Києві по проспекту Європейського Союзу, 58, керував транспортним засобом марки «Mitsubishi», номерний знак (реєстраційний номер) НОМЕР_1 , до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №254242 від 23.02.2025 не надано і при розгляді справи не встановлено.

Виконання ОСОБА_1 функції водія транспортного засобу марки «Mitsubishi», номерний знак (реєстраційний номер) НОМЕР_1 , не підтверджена належними та допустимими доказами.

Крім цього, згідно долученого до матеріалів справи рапорту інспектора взводу №2 роти №4 батальйону №3 полку №1 УПП в місті Києві ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9, 23 лютого 2025 року, під час несення служби, близько 00 год. 12 хв., за адресою: м.Київ, вул. Межова, помічено транспортний засіб, пізніше встановлений, як «Mitsubishi», номерний знак (реєстраційний номер) НОМЕР_1 , який помітивши патрульний автомобіль, різко змінив напрямок руху та зупинився з порушенням ПДР. Прийнято рішення встановити водія та притягнути його до відповідальності згідно чинного законодавства за порушення ПДР.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4131252 від 23.02.2025 року, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Mitsubishi», номерний знак (реєстраційний номер) НОМЕР_1 , 23.02.2025 о 00 годині 12 хвилин у м. Києві, проспект Межова, 22, здійснив зупинку ближче 10 метрів до виїзду з прилеглої території.

Показання надані працівником патрульної поліції ОСОБА_9 не в повній мірі узгоджуються з матеріалами, долученими до протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема в частині місця вчинення адміністративного правопорушення (зупинено транспортний засіб на вул. Межовій, в протоколі про адміністративне правопорушення вказано - м. Київ, проспект Європейського Союзу, 58). Відповідно до показань наданих працівником патрульної поліції ОСОБА_4 , указана адреса могла бути зазначена в протоколі, оскільки сам протокол складався в укритті за вказаною адресою, а не тому, що за вказаною адресою зупинено транспортний засіб.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту ( рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21 липня 2011 року ), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування « поза розумним сумнівом » ( рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» ( Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно приписів ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відсутність в справі беззаперечних доказів факту керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння або яка відмовилась від проходження в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції виключає можливість притягнення її до відповідальності за ст.130 КУпАП, оскільки не містить необхідної для цього складової - доведення факту керування транспортним засобом.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Отже, з досліджених відеозаписів із нагрудних камер поліцейських не встановлено доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Наведене указує на неналежність відеозапису як доказу вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Вищенаведені обставини дозволяють зробити висновок про те, що матеріали справи не містять і під час розгляду справи не встановлено та не підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, і так само не встановлено обов`язкову умову об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до п. 43 рішення ЄСПЛ від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

У справі«Barbera, Messegu and Jabardov. Spain» від 06.12.1998 Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитись на користь цієї особи.

У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 року заява № 36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам«Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Щодо посилань захисника на те, що ОСОБА_1 не відсторонено працівниками поліції від керування транспортним засобом, то такі не є тією безумовною підставою для визнання дій водія такими, що не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який містить самостійні підстави для притягнення до адміністративної відповідальності.

Доводи захисника Вигулярного І.В. про те, що його спілкування з працівниками поліції відбувалось під час дії повітряної тривоги, чим було порушено його право на захист та безпеку життя є необгрунтованими.

Як убачається з відеозапису, працівники поліції складали протокол про адміністративне правопорушення під час повітряної тривоги, вказане не свідчить про те, що порушено його право на захист та безпеку життя.

Крім того, зазначена обставина спростовується відеозаписом, долученим до матеріалів справи, зокрема з відеозапису вбачається, що процедура складання протоколу відбувається в укритті, зокрема в метро.

Крім цього, ОСОБА_1 не зауважував поліцейським про наявність повітряної тривоги, не зазначав про необхідність переміщення його в укриття чи будь які інші обставини з цього приводу. Разом з цим, чинним законодавством не встановлено обмежень виконання працівниками поліції своїх службових повноважень під час сигналу «Повітряна тривога». А тому, вказані обставини не можна визнати такими, що призвели до істотного порушення прав ОСОБА_1 . Крім того, такі обставини не стали перешкодою для останнього у перебуванні в транспортному засобі під час повітряної тривоги.

Вигулярний І.В. вказував, що справа про скасування постанови про накладення на ОСОБА_1 штрафу за порушення вимог ч. 1 ст. 122 КУпАП перебуває на розгляді в Солом`янському районному суді м. Києва та вказав, що рішення по даній справі має значення при вирішенні питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судом встановлено, що в провадженні Солом`янського районного суду м. Києва знаходиться справа № 760/7971/25, предметом якої є оскарження ОСОБА_1 постанови серії ЕНА №4131252 від 23.02.2025 року за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Суд наголошує, що предметом розгляду у даному судовому провадженні є протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 254242 про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, оскарження ОСОБА_1 постанови серії №4131252 від 23.02.2025 року за ч. 1 ст. 122 КУпАП не впливає на правову кваліфікацію складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідно до протоколу серії ЕПР1 №254242 від 23 лютого 2025 року.

Приймаючи до уваги наведене та відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

Керуючись ст. ст., ст.124, 247, 268, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст.7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.

Суддя О. О. Денисов