Справа№464/2741/25
пр.№ 3/464/1029/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2025 року суддя Сихівського районного суду м.Львова Теслюк Д.Ю., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника Пеленги Н.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не надано,

проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 173-2 КУпАП,

у с т а н о в и в:

відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №128999 від 17.04.2025, ОСОБА_1 17.04.2025 близько об 11:00 год за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини психологічне та фізичне домашнє насильство, а саме шарпав, штовхав, ображав нецензурною лексикою, ображав честь та гідність, чим завдав шкоди її фізичному та психічному здоров`ю.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 вину не визнав та надав пояснення про те, що на рівні побутових проблем між ним та дружиною виникла розмова на підвищених тонах, оскільки, повернувшись додому, він з`ясував, що дружина почала заміняти вживання медикаментів алкоголем, на що остання агресивно відреагувала та звинуватила його у приховуванні ключів від квартири, автомобіля та телефону. Зазначив, що у дружини стався нервовий зрив, а вказаних у протоколі дій він не вчиняв.

Потерпіла ОСОБА_2 на розгляд справи не з`явилась, повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приходжу до такого висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, окрім іншого, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом, тобто при розгляді справи суд повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються наявними у справі доказами, оцінка яких здійснюється відповідно до ст. 252 КУпАП.

Разом з тим, за змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення. Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на обставини, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають протоколу, адже у цьому випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст. ст. 213, 221 КУпАП є лише розгляд справи. Недотримання цих вимог порушує право на захист особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Так, відповідно до ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Окрім цього, нормами Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» надано визначення поняття «домашнього насильства» як умисного систематичного фізичного, психологічного або економічного насильства по відношенню до нинішнього або колишнього чоловіка або іншого родича, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілого.

Пунктом 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» надано поняття психологічного насильства, а саме це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Пунктом 17 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» надано поняття фізичному насильству це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Диспозицією статті 173-2 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підтвердження вини ОСОБА_1 надано протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №128999 від 17.04.2025, заяву потерпілої ОСОБА_2 від 17.04.2025, письмові пояснення потерпілої ОСОБА_2 , відеозапис із нагрудних відеореєстраторів працівників поліції, а також форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства.

Разом з тим, вищевказаним доказами не підтверджується факт вчинення ОСОБА_1 17.04.2025 об 11:00 год дій, спрямованих на завдання шкоди фізичному та психічному здоров`ю ОСОБА_2 .

Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не доводить вину останнього у інкримінованому йому адміністративному правопорушенні, відтак провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП підлягає закриттю, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП України, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Дмитро ТЕСЛЮК