ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2025 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Костюк О.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП _______________,

за ч. 3 ст. 173-2, ч. ч. 2, 3 ст. 173-8 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

До Рівненського міського суду надійшли справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 №569/13083/25 за ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, №569/13180/25 за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, №569/13181/25 за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, №569/13182/25 за ч. 3 ст. 173-8 КУпАП та №569/13184/25 за ч. 3 ст. 173-8 КУпАП.

Постановою Рівненського міського суду від 04.07.2025 вказані справи об`єднані в одне провадження.

Суд встановив наступне.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №659736 від 23.06.2025 зазначено, що 19.06.2025, близько 18 год 00 хв, в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно дружини ОСОБА_2 , ображав нецензурною лайкою та вдарив по нозі, не спричинивши тілесних ушкоджень, чим завдав шкоду психічному та фізичному здоров`ю потерпілої, в останньої розболілася голова, піднявся тиск, чим повторно протягом року вчинив правопорушення, передбачене ст. 173-2 КУпАП.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №469565 від 18.06.2025 зазначено, що 18.06.2025, близько 21 год 00 хв, в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив психологічне домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого було завдано шкоду психічному здоров`ю потерпілій, а саме відчуття страху, чим повторно протягом року вчинив правопорушення, передбачене ст. 173-2 КУпАП.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №659737 від 23.06.2025 зазначено, що 19.06.2025, близько 18 год 00 хв, в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 не виконав вимоги термінового заборонного припису серії АА №618658 від 10.06.2025, винесеного терміном на 10 діб, а саме: порушив заборону на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, чим повторно протягом року вчинив порушення після накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 3 ст. 173-8 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №469614 від 18.06.2025 зазначено, що 18.06.2025, близько 21 год 00 хв, ОСОБА_1 , маючи обмеження винесеним терміновим заборонним приписом серії АА №618658 від 10.06.2025, заборони на вхід за місцем проживання постраждалої особи та заборони в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, а саме словесно ображав, чим вчинив адміністративне правопорушення повторно протягом року.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 3 ст. 173-8 КУпАП.

В судовому засідання ОСОБА_1 вину не визнав, заперечив вчинення відносно дружини домашнього насильства, пояснив, що між ним та дружиною виникають постійні конфлікти з приводу того, що вона зловживає алкоголем, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння вчиняє сварки, б`є його матір. Просив закрити провадження по справі.

Свідок ОСОБА_3 пояснила, що вона проживає спільно з ОСОБА_1 та його дружиною в квартирі по АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчиняє сварки з сином, заперечила вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_3 , дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, виражається у вчиненні домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого булла завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 ст. 1 вказаного Закону передбачено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі що до третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Суб`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення, вчиненого у формі психологічного насильства, характеризується умисною формою вини, тобто дії особи яка вчиняє домашнє насильство зумовлені бажанням спричинити шкоду психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання, словесні образи, погрози утворюють склад адміністративного правопорушення лише у тому випадку, коли такі дії спрямовані на обмеження волевиявлення особи і за умови, що такі дії викликали у потерпілого побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Тобто, у справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні потерпілому.

При цьому суд наголошує на тому, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних побутових конфліктів, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

Тоді як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями, ситуацію, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

За диспозицією ч. 2 ст. 173-8 КУпАП адміністративна відповідальність настає за невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, тобто за порушення зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, заборони на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи та заборони в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

За змістом ч. 3 ст. 173-8 КУпАП адміністративна відповідальність настає за вказані дії, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

За приписами ст.ст. 1, 24, 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» терміновий заборонний припис стосовно кривдника спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства.

До спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить терміновий заборонний припис стосовно кривдника.

Терміновий заборонний припис може містити такі заходи: 1) зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; 2) заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; 3) заборона вбудь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Кривдник, стосовно якого винесено терміновий заборонний припис, згідно з яким він повинен залишити місце спільного проживання (перебування) з постраждалою особою, зобов`язаний повідомити про місце свого тимчасового перебування уповноважений підрозділ органів Національної поліції України за місцем вчинення домашнього насильства.

Терміновий заборонний припис виноситься в порядку, затвердженому Міністерством внутрішніх справ України.

Як передбачено Порядком винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01 серпня 2018 року за № 654, кривдник, стосовно якого винесено припис, згідно з яким він повинен залишити місце спільного проживання (перебування) з постраждалою особою, зобов`язаний повідомити про місце свого тимчасового перебування уповноважений підрозділ поліції за місцем учинення домашнього насильства. Повідомлення кривдника до уповноваженого підрозділу поліції про місце свого тимчасового перебування фіксується в журналі реєстрації повідомлень про місце тимчасового перебування кривдника, якому винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника (п. п. 19, 20).

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, ч.ч. 2, 3 ст. 173-8 КУпАП у якості доказів долучено: протоколи про адміністративне правопорушення серії ВАД №659736 від 23.06.2025, серії ВАД №469565 від 18.06.2025, серії ВАВ №367275 від 10.06.2025, серії ВАД №659737 від 23.06.2025 та серії ВАД №469614 від 18.06.2025, дані з бази «Армор» щодо опрацювання виклику поліції та реєстрації події, заяви ОСОБА_2 , в яких вона просить притягнути до відповідальності ОСОБА_1 , письмові пояснення ОСОБА_2 , форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, копію термінового заборонного припису, відомості з підсистеми «Адмінпрактика», копію витягу №1214 із журналу реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18.06.2025.

На переконання суду зазначені докази не є належними та достатніми доказами вчинення особою адміністративних правопорушень, виходячи з наступного.

Суд наголошує, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Суд критично оцінює фактичні дані, які містяться в письмових поясненнях потерпілої ОСОБА_2 , оскільки вони не містять відомостей про вчинення відносно потерпілої домашнього насильства, а стверджують про наявність конфлікту.

Разом з тим, інших доказів, які б підтверджували, що дії ОСОБА_1 були спрямовані на те, щоб викликати у потерпілої побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинити емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдати шкоди її психічному здоров`ю, суду не надано.

Суд наголошує на тому, що невиконання припису в частині зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи може вчинятися лише з умисною формою вини.

Надаючи оцінку діям ОСОБА_1 суд враховує, що житло, яке він зобов`язаний був залишити на виконання термінового заборонного припису, належить йому на праві приватної власності, іншого житла він не має.

При цьому суд наголошує на тому, що ні Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ні Порядок винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника не містять визначення саме об`єктивного способу фіксування кривдником повідомлення про місце свого тимчасового перебування, що б надали підстави стверджувати про невиконання імперативного обов`язку щодо залишення місця проживання постраждалої особи.

Відповідно до практики ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю є кримінальними, мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції (справа «Лучанінова проти України»).

У рішеннях «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, у даній справі відсутні належні та допустимі докази, на підставі яких у визначеному законом порядку, поза розумним сумнівом можливо встановити наявність складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 173-2, ч. ч. 2, 3 ст. 173-8 КУпАП, суть яких викладена у протоколах про адміністративне правопорушення, та винність ОСОБА_1 у їх вчиненні, а відтак провадження відносно останнього підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, ч. ч. 2, 3 ст. 173-8 К УпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, ч. ч. 2, 3 ст. 173-8 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду Олег КОСТЮК