ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 597/1937/24Головуючий у 1-й інстанції Торська І.В.
Провадження № 33/817/237/25 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2025 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Кульгавця С.М. на постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 02 квітня 2025 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення за даною статтею у виді штрафу в дохід держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору в дохід держави.

Згідно постанови, в с.Угриньківці, на польовій дорозі, 15.12.2024 року о 22:47 год., водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Джип Грантширокі, з реєстраційним номером НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі водій відмовився, від керування транспортним засобом відсторонений, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Кульгавець С.М. просить постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 02 квітня 2025 року скасувати та закрити провадження у справі. Свої вимоги мотивує тим, що:

транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 15 грудня 2024 року зупинено працівниками поліції незаконно, тобто без будь-якої визначеної ст.35 ЗУ Про Національну поліцію підстави;

постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №614841 від 15 грудня 2024 року в частині притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.5 ст.121 КупАП скасована рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 лютого 2025 року;

відеозаписи наявні у матеріалах справи не є належними та допустимими доказами, так як працівники поліції не повідомили ОСОБА_1 що ведеться відеофіксація їхньої розмови;

лист начальника ВП №4 (м. Заліщики) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області є неналежним та недопустимим доказом, так як не підписаний посадовою особою;

працівники поліції не мали права направляти ОСОБА_1 на огляд на стан алкогольного сп`яніння, так як останній повідомив поліцейських що є військовослужбовцем;

є помилковим висновок місцевого суду про необхідність стягнення з ОСОБА_1 судового збору, так як відповідно до п.13 ч.1 ст.5 ЗУ Про судовий збір, військовослужбовці, учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник адвокат Кульгавець С.М. не з`явились, хоча були повідомлені про час і місце апеляційного розгляду. Повідомлень про причини неявки в судове засідання та клопотань про відкладення апеляційного розгляду від них не надходило. За таких обставин відповідно до положень ч.6 ст.294 КУпАП апеляційний розгляд проведено у їх відсутності.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №197403 складеного 16 грудня 2024 року; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленні ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15 грудня 2024 року до Заліщицької ЦРЛ; постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №614841 від 15 грудня 2024 року; відеозаписі із нагрудної відеокамери поліцейського.

Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведений належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Щодо доводів апелянта про те, що оскільки постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №614841 від 15 грудня 2024 року в частині притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.5 ст.121 КупАП скасована рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 лютого 2025 року, то відсутні докази того, що у працівників поліції були законні підстави для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції оцінює критично, з огляду на наступне.

Так, відповідно до п.п.1,10 ст.35 Закону України Про Національну поліцію підставами для зупинки транспортного засобу є порушення водієм правил дорожнього руху, а також якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для зупинки і перевірки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 було те, що ОСОБА_1 15 грудня 2024 року о 22 год. 47 хв. під час руху транспортним засобом Джип, моделі Грант Чироккі, з реєстраційним номером НОМЕР_1 не був пристебнутий ременем безпеки, а також не пред`явив свідоцтво про реєстрацію автотранспорту.

Наявність таких підстав, передбачених п.10 ч.1 ст.35 Закону про поліцію для зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , підтверджується доданими до протоколу про адміністративне правопорушення матеріалами.

Так, згідно копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ББА №614841 від 15 грудня 2024 року видно, що ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП за тим фактом, що він 15 грудня 2024 року о 22 год. 47 хв. здійснював рух транспортним засобом, з іноземним реєстраційним номером НОМЕР_2 , та не пред`явив свідоцтво про його реєстрацію (а.с.2).

Також, з наявного в матеріалах справи рішення Тернопільського міськрайонного суду від 07 лютого 2025 року вбачається, що ним було відмовлено в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 в частині вимог про скасування постанови поліцейського ОСОБА_3 серії ББА від 15.12.2024р. за ч.1 ст.126 КУпАП, а скасовано цю постанову лише в частині накладення адміністративного стягнення за ч.5 ст.121 КУпАП (а.с.22-25).

Виходячи із вищенаведеного, доводи захисника про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких доказів законності зупинки поліцейським транспортного засобу суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки скасування Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області постанови серії ББА №614841 від 15 грудня 2024 року в частині притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП, жодним чином не спростовує вчинення ним правопорушення за за ч.1 ст.126 КУпАП і наявність підстав для зупинки транспортного засобу, передбачених п.10 ч.1 ст.35 Закону про поліцію.

Не відповідає дійсності твердження апелянта про те, що працівники поліції не повідомили ОСОБА_1 про те, що ведеться відеофіксація їхньої розмови, так як вбачається із відеозаписів із нагрудної камери працівника поліції (файл export-krmuk.mp4 з 22:47:30 год), підійшовши до транспортного засобу ОСОБА_1 працівник поліції виконав вимоги ст.40 ЗУ Про Національну поліцію та повідомив ОСОБА_1 про те, що ведеться відеофіксація.

Щодо доводів захисника про те, що працівники поліції не мали права направляти ОСОБА_1 на огляд на стан алкогольного сп`яніння, так як останній повідомив поліцейських що є військовослужбовцем, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими виходячи з наступного.

Так, за змістом ст.266-1 КУпАП огляд на стан сп`яніння проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром, лише щодо військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.

Також, відповідно до ст.266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Як було встановлено, в даному випадку 15 грудня 2024 року ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції у с.Угриньківці, на польовій дорозі під час керування транспортним засобом Джип, моделі Грант Чироккі, з іноземним реєстраційним номером НОМЕР_1 , тобто поза межами території будь-якої військової частини. Також, апелянтом не надано відповідних документів про те, що на час зупинки автомобіля під його керуванням він виконував обов`язки військової служби.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що є помилковим висновок місцевого суду про необхідність стягнення з ОСОБА_1 судового збору, апеляційний суд зазначає наступне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №545/1149/17 (провадження № 14-730цс19) зроблено правовий висновок про те, що вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень ст.ст. 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Серед них немає пільг щодо звільнення від сплати судового збору у справах про притягнення до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення.

Враховуючи те, що у даній справі ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, тому відсутні підстави вважати, що дана справа пов`язана із порушенням прав ОСОБА_1 , як учасника бойових дій чи будь-яким іншим чином стосується соціального і правового захисту його, як учасника бойових дій. За таких обставин, оскаржуваною постановою правомірно стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги, які перевірені в ході апеляційного розгляду, не спростовують правильності встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи і його висновків про кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, а тому ці доводи не є підставою для скасування постанови і закриття провадження за відсутністю події та складу правопорушення, як про це просить апелянт.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Кульгавця С.М. - залишити без задоволення, а постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 02 квітня 2025 року, відносно ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя