10.07.2025 Справа №469/1288/24
3/469/5/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2025 року с-ще Березанка

Суддя Березанського районного суду Миколаївської області Тавлуй В.В., за участю секретаря судового засідання Рогозевич С.О., захисника Дорошенко А.В., розглянувши в судовому засіданні матеріали, що надійшли від Відділення поліції №8 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , працює АФ «Агро Успіху» водієм,

за ч.1 ст.130 КУпАП,-

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №126154 від 09 вересня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.2.9 а Правил дорожнього руху України, а саме за те, що він 09 вересня 2024 року о 18:48 год. Миколаївська область Миколаївський район с.Малахове, вул.Центральна, 74, керував транспортним засобом «ВАЗ 2106» державний номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння встановленому за допомогою технічного приладу Alcotest Drager 6810 ARAM 3584, показник якого згідно тесту склад 0,74 ‰, чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

У судовому засідання ОСОБА_1 з обставинами викладеними у протоколі не погодився, свою вину не визнав, пояснив, що 09 вересня 2024 року з 7 ранку працював у полі на тракторі, сіяв пшеницю, протягом дня вживав лише квас, який вдень привозив начальник, жодних алкогольних напоїв не вживав. По закінченню посівної він разом зі своїм тестем ОСОБА_2 їхали додому. Після зупинки працівниками поліції транспортного засобу він продув алкотестер, з результатом якого не був згоден, про що у протоколі зробив відповідний запис. Після цього працівники поліції забрали права, він їх просив проїхати до медичного закладу задля проведення медичного обстеження на стан алкогольного сп`яніння, але поліцейські не захотіли його вести у медичний заклад та сказали, якщо хочеш їдь сам і привезеш нам з лікарні документи, але на цей час були відсутні кошти для самостійної поїздки у медичний заклад, так як цілий день працював у полі на посівній.

Захисник ОСОБА_1 , адвокат Дорошенко А.В., у судовому засіданні просила провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Зі складеним у відношенні ОСОБА_1 протоколом серії ЕПР1 №126154 від 09 вересня 2024 року сторона захисту не погоджується, вважає його незаконним, та складеним безпідставно з порушенням вимог законів України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішень Європейського суду з прав людини.

У письмових запереченнях на протокол зазначила, що 09 вересня 2024 року ОСОБА_1 разом зі своїм тестем ОСОБА_3 працювали на тракторах за с.Матіясове, сіяли пшеницю. По закінченню роботи, після 18 години на автомобілі ВАЗ 2106, який належить ПП «Формула Агро Успіху» де працюють, поверталися додому в с.Дмитрівка. По дорозі в с.Малахове їх зупинили співробітники поліції, які після перевірки документів, запропонували ОСОБА_1 продути газоаналізатор Драгер, на що ОСОБА_1 погодився. Після повторного продуття алкотестер показав 0.74 проміле. ОСОБА_1 з результатом не погодився, заперечив стан алкогольного сп`яніння та стверджував, що спиртне не вживав, а випив протягом дня 3-4 пляшки квасу. Тим не менш, співробітниками поліції на нього було складено адміністративний протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, в якому він власноруч написав пояснення, що алкоголь не вживав і з протоколом не згоден. Незважаючи на його незгоду з результатом огляду, співробітники поліції не запропонували йому проїхати до медичного закладу, від керування транспортним засобом його не відстороняли. Зі слів ОСОБА_1 він пропонував поліцейським пройти медогляд у лікарні, але поліцейські йому повідомили,, що при незгоді з результатами продуття алкотестера він повинен сам їхати до Миколаєва в лікарню і звідти привезти висновок лікаря, а везти його до лікарні вони відмовилися.

Відповідно до п.7 Розділу І Інструкції №1452/73, п.6 Порядку №1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.

Згідно п.9 розділу ІІ Інструкції №1452/73, п.7 Порядку №1103, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Форма направлення передбачена додатком №1 до Інструкції №1452/73. Без такого направлення до медустанови водія для огляду приймати не повинні. Саме заповнення поліцейським такого направлення можна вважати дотриманням процедури направлення водія на медогляд. Якщо направлення поліцейським не заповнене, водія не можна вважати направленим на медогляд у встановленому порядку, а отже, не може йтися про його відповідальність.

На диску, долученому до адміністративних матеріалів, містися два відеозаписи: на файлі 4708-000146, запис з 18:47:08 год. до 18:49:22 год. зафіксовано момент зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та перевірку співробітниками поліції документів.

На файлі 000000__0137, запис починається о 18:52:06 год, вбачається, що на пропозицію працівника поліції ОСОБА_1 погодився продути алкотестер та двічі продуває алкотестер, при цьому трубка алкотестера не змінювалася, результат якого склад 0,74 проміле, 18:52:38год., 18:52:44год., 18:54:33год. ОСОБА_1 стверджує , що спиртні напої не вживав, а випив тільки 3-4 пляшки квасу, та що з результатами огляду він не згоден, після чого відеозапис припинено.

Зазначені події підтверджує свідок по справі ОСОБА_2 .

Відповідно до п.3.5 розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 року №100, після активації нагрудної відеокамери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно. Разом з тим, після незгоди ОСОБА_1 з результатом огляду на стан сп`яніння відеозапис в подальшому не здійснювався.

Отже, у даній справі під час збирання матеріалів адміністративного провадження, правоохоронним органом не було зібрано беззаперечних доказів проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

За неодноразовими викликами у судові засідання працівників поліції, які складали протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 поліцейський СРПП відділення поліції №8 МРУП ГУНП в Миколаївській області ст.сержанта поліції Серкез Ю.І. та старший інспектора відділення поліції №8 МРУП ГУНП в Миколаївській області старший лейтенант поліції Дінова І.Ф. не з`явилися.

Фактичні обставини, встановлені судом при розгляді справи про адміністративне правопорушення:

Норми права, що підлягають застосуванню.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи. Натомість, згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП такий обов`язок покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява № 7460/03), «Бантиш та інші проти України» (заява № 13063/18); «Михайлова проти України» (№ 10644/08, 06 березня 2018 року) беручи до уваги серйозність передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного стягнення, правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Кваліфікація порушення/обвинувачення як кримінального дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.5 ПДР України визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння визначений у ст. 266 КУпАП, та також передбачено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 (надалі Інструкція), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (надалі Порядок).

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Статтею ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність: 1) за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або 2) під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, 3) за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 4 розділу І Інструкції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, чинне законодавство передбачає, що до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП може бути притягнена особа, яка являється водієм і керує транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Разом із тим, має бути дотримана процедура складання протоколу та направлення водія для проходження огляду.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Постанова судді про притягнення до адміністративної відповідальності згідно з статтею 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Позиція суду за наслідками розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення:

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до частини 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Протокол про адміністративне правопорушення є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення. Виходячи із положень статті 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є документом, який є підставою для висунутого обвинувачення.

Між тим, відповідно до вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається серед іншого: будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він охоплює: а) об`єкт; б) об`єктивну сторону; в) суб`єкт; г) суб`єктивну сторону. За відсутності хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Суд, будучи органом що здійснює правосуддя, не може брати на себе функцію збирання доказів та документальну законну фіксацію правопорушення, котра в даному випадку не була виконана належним чином. Також, суд не вправі самостійно змінювати фабулу викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Виходячи зі змісту статей 7, 254, 279 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з частиною 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відсутність будь якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (постанова КАС ВС від 08.07.2020 по справі №463/1352/16).

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Так, в судовому засіданні у ході дослідження відеозапису, наявного в матеріалах адміністративної справи, судом встановлено, що працівники поліції не проводили зовнішній огляд ОСОБА_1 , його поведінка, рухи, мовна здатність, що суперечить вимогам діючого законодавства щодо порядку проведення такого огляду та вказаний огляд ОСОБА_1 не було запропоновано пройти, водій від проходження огляду не відмовлявся. Також, відеофайл не містить відомостей стосовно того, чи було запропоновано ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу з метою проходження медичного обстеження на стан алкогольного сп`яніння, що є порушенням порядку проведення такого огляду.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази, що перед складанням адміністративного протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП, ОСОБА_1 були роз`яснені права передбачені ст.55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, у тому числі, право на адвокатську допомогу, що є порушенням його конституційних прав та права на захист.

Протокол про адміністративне правопорушення є тим доказом, який мав би підтвердити повністю і беззаперечно винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у разі визнання його належним і допустимим доказом.

Згідно постанови Верховного Суду від 13.02.2020 року у справі №504/3041/22 у протоколі про порушення ПДР обов`язково має бути вказано технічний засіб за допомогою якого здійснено фото чи відеозапис порушення, але у наданому суду на розгляд протоколі такий запис відсутній.

Згідно п.6 ч.2 Інструкції, за наявності ознак, передбачених п.3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

На диску, долученому до адміністративних матеріалів, міститься два відеозаписи, з яких вбачається, що перед оглядом, працівниками поліції не озвучується мета (ціль) проведення даного огляду, марка, модифікація, назва приладу за допомогою якого проводиться огляд. Не надаються сертифікат та акт повірки (калібрування) приладу.

Не інформування працівниками поліції ОСОБА_1 про порядок застосування аналізатора Драгер «ALROTEST 6810», свідчить про те, що він про порядок його застосування для цілей тестування обізнаний не був та, як наслідок, був позбавлений можливості обґрунтовано заперечити результати тестування, отримані з порушенням порядку застосування самого приладу, що впливає на достовірність його показників.

Крім того на відеозаписі вбачається, що після того як ОСОБА_1 було запропоновану пройти тестування за допомогою Драгера, працівником поліції не було проведено контрольний замір повітря, який би показав відсутність алкоголю в приладі, перед застосуванням його ОСОБА_1 .

Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності, однак, як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 не погодився з результатами тестування та зазначив, що не вживав алкогольних напоїв.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, повинен направлятися поліцейськими для проведення огляду до відповідного закладе охорони здоров`я.

З відеозапису нагрудної камери поліцейського вбачається, що після озвучення працівником поліції результату тестування 0,74 проміле, працівники поліції не прийняли до уваги заперечення ОСОБА_1 , який заперечував факт перебування в стані алкогольного сп`яніння, на цьому відеозапис припинено, відсутній момент складання протоколу та його підписання ОСОБА_1 .

У даній справі під час зібрання матеріалів адміністративного провадження, правоохоронним органом не було зібрано беззаперечних доказів факту проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, отже даний факт підлягає доказуванню іншими належними доказами, які в справі відсутні.

Відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно із положеннями КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1, ч. 2 ст. 7 КУпАП).

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за відсутності будь-яких інших доказів не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи і не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який передбачає співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій.

Суд самостійно збирати докази не має права, позаяк обов`язок щодо збирання доказів, в силу положень ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

З цих підстав суд приходить до переконання про необхідність закриття провадження по справі, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу зазначеного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу зазначеного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її прийняття до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на оскарження.

Повний текст постанови складено 10 липня 2025 року.

Суддя: