ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/4702/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2025 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Заруба П.І., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

11 травня 2025 року о 17-й годині 15 хвилин в м. Києві, Шосе Бориспільське КП503 км. на блокпосту був зупинений транспортний засіб «Фолксваген Пассат» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який позбавлений права керування транспортними засобами Дарницьким районним судом м. Києва 05.02.2025 року на 12 місяців, при цьому порушення вчинене повторно протягом року, а саме постанова за ч. 2 ст. 126 КУпАП серії ЕНА 3776974 від 02.01.2025 року, чим порушив п. 2.1 ПДР України.

Таким чином ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вказав, що незнає причину зупинки і хто його зупинив. Він їхав з дитиною, його хтось зупинив. Це невідомі люди, які не представились. При цьому ОСОБА_1 не заперечував, що позбавлений права керування транспортними засобами.

Суд вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , повно, всебічно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи, надаючи оцінку зібраним доказам у їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 2.1 а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Так, відповідно до постанови Дарницького районного суду м. Києва від 05.02.2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень та 1 року позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до переглянутого в судовому засіданні відеозапису, ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції на блокпосту за порушення ч. 5 ст. 121 КУпАП. Під час встановлення особи працівниками поліції було встановлено, що ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортними засоби, у зв`язку з чим на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення. За весь час спілкування ОСОБА_1 уникав відповідей на запитання працівників поліції, ображав їх (а.с.11).

Крім того, порушення ОСОБА_1 ПДР підтверджується постановою ЕНА № 4707087 від 11.05.2025 року про притягнення його до відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП (а.с.6.).

Як вбачається з довідки старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП у м. Києві капітана поліції Касько С. 02.01.2025 року ОСОБА_1 притягувався до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а тому при повторному вчиненні будь-якого правопорушення, його дії необхідно кваліфікувати за ч. 5 ст. 126 КУпАП (а.с.10).

Досліджений в судовому засіданні відеозапис та документи надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, відновити послідовність подій та надати оцінку діям осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Відеозапис отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, позиція ОСОБА_1 про те, що його зупинили невідомі особи повністю спростована переглянутим відеозаписом.

Водночас відповідно до Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого Постановою КМУ №1455 від 29.12.2021, блокпост - це посилений контрольно-пропускний пункт, який за рішенням військового командування тимчасово встановлюється на вході/виході (в`їзді/виїзді) на територію/з території, де введено воєнний стан і встановлено особливий режим (за винятком державного кордону), на якому облаштовуються місця для перевірки осіб, транспортних засобів, багажу та вантажів, позиції вогневих засобів та бойової техніки, місця для відпочинку та забезпечення життєдіяльності особового складу, який виконує завдання на такому пункті, до складу якого можуть входити службові особи військових формувань та правоохоронних органів, які відповідно до закону залучені до здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Відповідно до п. 20 вказаного Порядку заходи з контролю в`їзду/виїзду на блокпостах включають зокрема: перевірку документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи.

З аналізу вищевказаного вбачається, що зупинка транспортного засобу на блокпосту є законною підставою.

Таким чином, вважаю доведеною вину ОСОБА_1 у порушенні п.2.1 а ПДР України, а саме вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, а тому його необхідно притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

Враховуючи обставини скоєного, особу ОСОБА_1 , те, що він раніше притягувався до адміністративної відповідальності, не працює, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність, вважаю правильним призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавлення права керувати транспортними засобами.

Вирішуючи питання про доцільність оплатного вилучення транспортного засобу, суд виходить з того, п.п. 4 п. 28 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 встановлено, що не можна накладати адміністративне стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі. В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 належить іншій особі. У зв`язку з чим, суд вважає за неможливе накладення на нього додаткового адміністративного стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 126, 283, 284, 285 КУпАП, ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суддя,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 (двох тисяч чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 гривні.

Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ст. 308 КУпАП.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

За відсутності скарги постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку встановленого на оскарження.

Суддя П.І. Заруба