ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2025 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Гордійчук Н.О., розглянувши матеріали, що надійшли від УПП в Рівненській області ДПП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, РНОКПП НОМЕР_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 2 ст. 126 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 26.06.2025 року серії ЕПР1 №372939, 25.06.2025 року о 23 год 40 хв в м. Рівне по вул. Академіка Грушевського, 38, громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не маючи права керування транспортним засобом, а саме: не отримував посвідчення водія, чим порушив вимоги п. 2.1.а ПДР та ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух». Опитано в телефонному режимі через відеозв`язок з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_2 .

Також, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 26.06.2025 року серії ЕПР1 №372963, 25.06.2025 року о 23 год 40 хв в м. Рівне по вул. Академіка Грушевського, 38, громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом без чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса. Опитаний в телефонному режимі через відеозв`язок з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_2 , тел. НОМЕР_3 , чим порушив вимоги п. 2.1ґ ПДР.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч. 1, 2 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні, в присутності матері ОСОБА_2 , свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся. Просив суворо не карати.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в присутності матері, дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до такого висновку.

Єдиний порядок дорожнього руху на території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.

Відповідно до вимог пунктів 2.1.а, 2.1.ґ ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі : посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат Зелена картка (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування Зелена картка.

Частинами 1, 2 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством та керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Закон «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Згідно з ст. 15 Закону «Про дорожній рух», кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії. Право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За змістом статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.

Окрім визнання вини, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 126 КУпАП підтверджується матеріалами справи, які відповідно до ст. 251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення, а саме протоколами про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №372963, серії ЕПР1 №372939 від 26.06.2025 року, відеодоказами з нагрудних камер поліцейських.

Відповідно до ст. 13 КУпАП, у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статями 44, 51, 121-127, частинами першою, другою і третьою статті 130, статтею 139, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

На підставі ст. 24-1 КУпАП за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу: зобов`язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого; попередження; догана або сувора догана; передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання.

Відповідно до ст.ст. 23, 33 КУпАП при застосуванні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, відомості про особу правопорушника, яка є неповнолітньою, мету адміністративного стягнення що полягає у вихованні правопорушника в дусі додержання законів України, повазі до правил суспільного співжиття, запобіганні вчиненню нових правопорушень.

Враховуючи викладене вище, суд вважає за можливе застосувати до неповнолітнього

ОСОБА_1 , який на час вчинення правопорушень та розгляду справи в суді має повних 17 років, свою провину визнав повністю, щиро розкаявся, захід впливу у виді попередження.

Керуючись ст. ст. 24-1, 126, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст.126 КУпАП, захід впливу у виді попередження.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області.

Суддя Н.О. Гордійчук