Номер провадження: 33/813/1289/25
Головуючий у першій інстанції Русєва А. С.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Миколюка Антона Петровича

розглянувши апеляційну скаргу захисника Миколюка Антона Петровича

на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 12 травня 2025 року

встановив:

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 12 травня 2025 року

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік. Вирішено питання щодо судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 серпня 2024 року о 00:13 год. у м. Одеса, вул. Рішельєвська, 13, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Audi А6», державні номерні знаки НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння згідно висновку №002471, огляд проводився зі згоди водія в закладі охорони здоров`я, чим ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Миколюк А.П., який діє в інтересах

ОСОБА_1 , просить скасувати постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 12 травня 2025 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

За доводами апеляційної скарги відеозаписи, долучені до матеріалів справи не містять доказів щодо правомірності зупинки та порушення ОСОБА_1 вимог ПДР, відомості про те, що поліцейські документували факт порушення ним ПДР у справі також відсутні. Крім цього, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом перед приїздом патрульних на місце події. Відсутність безперервного відеозапису ставить під сумнів законність проведених поліцейськими процесуальних дій та позбавляє можливості об`єктивно перевірити обставини, пов`язані із виявленням та фіксацією адміністративного правопорушення. ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження тесту на стан сп`яніння, а правоохоронці не пропонували йому пройти медичний огляд.

В судовому засіданні захисник Миколюк А.П. підтримав вимоги апеляційної скарги, надав пояснення за доводами апеляційної скарги.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи не з`явився.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд, врахувавши фактичні обставини справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Вислухавши захисника Миколюка А.П. за доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду та таке.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд зважає на усталену практику ЄСПЛ, який зазначив, що: «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобіля мита їздити на них,тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (Рішення Європейського суду з правлю дини по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства"("O'Halloran and Francis v. the United Kingdom") від 29 червня 2007 року).

Згідно з п.2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я (ч.4 ст. 266 КУпАП).

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст. 266 КУпАП).

Проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів, регламентовано Iнструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року N 1452/735 (далі -Інструкція).

Згідно із п.4 розділу I Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до п.3 розділу I Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я (п.12 Розділу II).

Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій (п. 1 розділу III Інструкції).

Огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством (п.3 розділу III Інструкції).

Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи (п.4 розділу III Інструкції).

Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове (п.7 розділу III Інструкції).

Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння (п.8 розділу III Інструкції).

Зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів (п. 10 розділу III Інструкції).

Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук (п. 12 розділу III Інструкції).

За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду (п. 15 розділу III Інструкції).

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Висновок) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду (п. 16 розділу III Інструкції).

Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку (п. 17 розділу III Інструкції).

Усі записи в акті медичного огляду та висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повинні бути розбірливими, не допускається формулювання «Норма» (п. 17 розділу III Інструкції).

Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я (п. 18 розділу III Інструкції).

Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я (п. 20 розділу III Інструкції).

Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними (п. 22 розділу III Інструкції).

Крім цього, порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено Постановою КМУ від 17.12.2008 року N 1103 (далі - Порядок).

Огляд проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (п.3 Порядку).

Огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність), тестів на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи. У разі позитивного результату тесту обов`язковим є підтвердження наявності наркотичного засобу або психотропної речовини лабораторним дослідженням (п.10 Порядку).

Лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ. Висновок складається в трьох примірниках: по одному - для поліцейського та водія транспортного засобу, а третій залишається в закладі охорони здоров`я (п.13 Порядку).

Висновок може бути оскаржений водієм транспортного засобу у встановленому законодавством порядку (п. 14 Порядку).

Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема, до таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відеозапис, інші документи.

Приймаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд в основу свого рішення поклав відомості, зафіксовані у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №107864 від 05 серпня 2024 року, висновку щодо результатів медичного огляду, відеозапису, долученому правоохоронцями до матеріалів справи.

Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема, до таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відеозапис, інші документи.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №107864 від 05 серпня 2024 року, правоохоронцями зафіксовано, що: «05 серпня 2024 року о 00:13 год в м. Одеса, вул. Рішельєвська, 13, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Audi А6» номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння згідно висновку 0002471. Огляд проводився зі згоди водія в закладі охорони здоров`я м. Одеса, вул. Академіка Воробйова, 9, чим порушив вимог п.2.9 а.

Від підписання зазначеного вище протоколу, отримання копії його примірника, ОСОБА_1 відмовився, про що поліцейським у відповідності до ч.3 ст. 256 КУпАП зроблено відповідні записи.

Огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 пройшов 05 серпня 2024 року, про що лікарем складено висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Висновок).

За результатами проведення зазначеного вище огляду, лікар дійшов висновку, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 5).

У змісті висновку зазначено, що він складений на підставі даних, що містяться в акті медичного огляду особи, що керує транспортним засобом, з метою виявлення стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №002471 (далі Акт).

Відповідно до вказаного вище Акту, за результатами проведення лабораторного дослідження виявлено 3,62% етанолу (а.с.36-37).

Як убачається з відеозапису, долученого правоохоронцями до матеріалів справи, під час комендантської години, поліцейськими зупинено транспортний засіб у зв`язку з порушенням вимог ПДР (рух по зустрічній смузі дорожнього руху), встановлюючи обставини події, поліцейськими з`ясовано, що з-поміж двох чоловіків, які знаходилися у салоні автомобіля, транспортним засобом керував саме ОСОБА_1 у якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. На вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного засобу (алкотестеру) ОСОБА_1 відмовився, однак погодився пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я, до якого його було направлено поліцейськими. З відеозапису також убачається, що відносно ОСОБА_1 поліцейськими винесено постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення вимог ПДР, а саме через рух по зустрічній смузі дорожнього руху та керування автомобілем без свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (00:48:05, 00:57:50 час вказаний на відеозаписі). За результатами проходження огляду, лікарем було установлено, що ОСОБА_1 знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, про що ним було складено висновок, який долучено до матеріалів справи.

Установивши та зафіксувавши, що водій транспортного засобу керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, поліцейськими підставно складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом спростовуються відеозаписом, з якого убачається, що цю обставину (факт керування автомобілем)

ОСОБА_1 не заперечував, на вимогу поліцейського, як водій транспортного засобу, погодився виконати обов`язок, передбачений п.2.5 ПДР.

Аргументи захисника про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження тесту на стан сп`яніння, а правоохоронці не пропонували йому пройти медичний огляд, апеляційний суд оцінює критично та відхиляє, як такі, що спростовуються відеозаписом.

Стосовно посилань захисника про недопустимість та неналежність відеозапису, долученого правоохоронцями до справи як доказу, апеляційний суд зауважує про таке.

Статус доказів, перелік джерел, правила їх допустимості визначаються виключного національним законом. Конвенційне право та його тлумачення ЄСПЛ залишає правила допустимості доказів на розсуд держав, з поправкою на вимогу загальної справедливості судового провадження.

Національний припис закону ст. 251 КУпАП встановлює абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі "будь - які фактичні дані". Також, на відміну від правил кримінального провадження, КУпАП не містить критеріїв недопустимості доказів.

Посилання апелянта про те, що відеозапис не є безперервним, апеляційний суд оцінює критично, оскільки КУпАП не містить застережень щодо мінімального чи то максимального обсягу відеозапису, який може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення. При цьому, долучений до матеріалів справи відеозапис за своїм обсягом та повнотою відповідає критерію достатності, та містить фіксацію подій, що підтверджує обставини, викладені та зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення

Фактичні дані, що містяться на DVD-диску, захисником не спростовані, тому апеляційний суд погоджується з оцінкою доказів, котра надана судом першої інстанції.

Щодо доводів захисника про недотримання поліцейськими вимог ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», апеляційний суд звертає увагу на таке.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

За допомогою відеозапису, наданого поліцейськими зафіксовано, що правовою підставою для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 слугувало порушення ним вимог ПДР, а саме проїзд на знак, що забороняє дорожній рух у зв`язку з чим відносно нього поліцейськими складено постанову про накладення адміністративного стягнення. Доказів про скасування цієї постанови у порядку, передбаченому законом, стороною захисту не надано, як і відсутні відомості щодо скасування іншої постанови, винесеної поліцейськими відносно ОСОБА_1 за керування автомобілем без свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Зважаючи на викладене вище, поліцейськими було правомірно зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 .

Іншими доводами апеляційну скаргу не обґрунтовано.

Отже апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порушень судом першої інстанції норм КУпАП під час з`ясування обставин по справі апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, підстав для закриття справи не встановлено, і висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП є вірним.

Підсумовуючи наведене вище апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі за п. 1 ст.247 КУпАП, з мотивів наведених у скарзі.

Керуючись ст. 294 КУпАП

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Миколюка Антона Петровича залишити без задоволення.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 12 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко