Номер провадження: 33/813/1470/25
Номер справи місцевого суду: 505/1562/25
Головуючий у першій інстанції Дзюбинський А. О.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді-доповідача Таварткіладзе О.М., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Подільського районного суду Одеської області від 20 травня 2025 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Подільського районного суду Одеської області від 20 травня 2025 року визнано винним ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.126 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 4 (чотири) місяці. Стягнути з ОСОБА_1 , судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 копійок.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, 24.06.2025 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду з тих підстав, що копію оскаржуваної постанови отримав 24.06.2025 року після повторного звернення з заявою про надання копії. Зцих підстав апелянт просить поновити строк.

Ознайомившись з зазначеним клопотанням та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про відмову в задоволені клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду й поверненню даної апеляційної скарги особі, яка її подала, з нижченаведених підстав.

Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Тобто, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП десятиденний строк на оскарження постанови суду першої інстанції необхідно рахувати з дня винесення постанови, а не з дня отримання копії постанови суду.

Правом на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N15123/03, § 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, №3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, №17160/06 та № 35548/06, §34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Із матеріалів справи вбачається, постанова Подільського районного суду Одеської області від 20 травня 2025 у даній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 126 КУпАП ухвалена місцевим судом 20 травня 2025 року, а апеляційна скарга апелянтом подана до суду 24.06.2025 року.

Тобто, вбачається, що апеляційна скарга на постанову суду подана скаржником до суду з порушенням десятиденного строку на апеляційне оскарження, передбаченого ст. 294 КУпАП.

З тексту оскаржуваної постанови виходить, що ОСОБА_1 у судове засідання, призначене у справі, до суду першої інстанції не з`явився.

Між тим, матеріалами справи встановлено що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 314126 від 28.04.2025 року, ОСОБА_1 був повідомлений працівниками поліції, про розгляд даної справи в суді першої інстанції на 20.05.2025 року о 10:00 год, про що свідчить його підпис.

Тобто, ОСОБА_1 був обізнаний про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 314126 від 28.04.2025 року та про дату судового засідання за наслідками якого, було ухвалено рішення.

Відповідно до довідки про направлення судової повістки на судове засідання призначене на 20.05.2025 року, ОСОБА_1 була доставлена вказана повістка 14.05.2025 року на номер мобільного телефону, який вказаний у протоколі.

Згідно відомостей з ЕДРСР, оскаржувана постанова була надіслано судом: 22.05.2025, зареєстрована: 22.05.2025, забезпечено надання загального доступу: 23.05.2025.

Ставлячи питання про визнання причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду поважними, апелянт вказує на те, що копію оскаржуваної постанови отримав 24.06.2025 року після повторного звернення з заявою про надання копії.

Проте, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно довимог ст. 294 КУпАП десятиденний строк на оскарження постанови суду першої інстанції необхідно рахувати з дня винесення постанови, а не з дня отримання копії постанови суду.

Крім того, матеріали справи не місять доказів звернення ОСОБА_1 до суду першої інстанції із заявою про отримання копії оскаржуваної постанови.

Не додано таких доказів і до апеляційної скарги.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апелянт не вказує дату, коли ОСОБА_1 стало відомо про наявність оскаржуваної постанови та не наводить інших причин які завадили вчасно подати апеляційну скаргу, зважаючи на те, що апелянту було достеменно відомо про дату судового засідання на якому ухвалювалось рішення за наслідками судового розгляду.

За таких підстав, оскільки в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, відсутні посилання на поважність пропуску такого строку, апеляційний суд позбавлений можливості для перевірки їх та надання відповідної оцінки.

Апеляційний суд звертає увагу, що поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. При цьому КУпАП не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Апеляційний суд наголошує, що попри те, що конституційне право звернення до суду є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. З практики ЄСПЛ виходить, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Слід зазначити, що для отримання інформації щодо стану розгляду судової справи та прийнятих судових рішень функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України» та «Єдиний державний реєстр судових рішень» за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи, та стадії її розгляду.

Також, як вбачається з аналізу рішень ЄСПЛ, він у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

За таких підстав, враховуючи, що пропущений строк на апеляційне оскарження судового рішення є значним, приймаючи до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами, апеляційний суд констатує, що апелянт не вказав поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, не надав на їх підтвердження належних та достатніх доказів.

За таких обставин, апеляційний суд в даній справі не вбачає поважних підстав для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді Подільського районного суду Одеської області від 20 травня 2025 року, а тому приходить до висновку, що в поновленні строку на оскарження зазначеної постанови ОСОБА_1 слід відмовити, а апеляційну скаргу відповідно до вимог ст. 294 КУпАП - повернути апелянту.

При цьому слід роз`яснити, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторно звернутися з апеляційною скаргою на дану постанову з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження та з наданням належних доказів поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Подільського районного суду Одеської області від 20 травня 2025 року відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 постанову судді Подільського районного суду Одеської області від 20 травня 2025 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення повернути особі, яка її подала.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе