Справа № 944/801/25 Головуючий у 1 інстанції: Білецька М. О.
Провадження № 33/811/591/25 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Белени А.В.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисників-адвокатів Ружицького Н.А., Ружицького Р.О., Ружицького А.М.,

прокурора Зінчука Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП за апеляційною скаргою захисника адвоката Ружицького Р.О. на постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 02 квітня 2025 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Яворівського районного суду Львівської області від 02 квітня 2025 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він будучи посадовою особою - начальником групи психологічного супроводу та відновлення військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , у порушення вимог ст.11, 12, 14, 16, 37, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1-4, 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах особливого періоду, вчинив недбале ставлення до військової служби, яке виразилось у непроведенні до 17.01.2025 службових розслідувань за наказом командира військової частини НОМЕР_1 №41-АД від 07.01.2025, внаслідок чого не скеровано в правоохороні органи повідомлення та матеріали вчинення кримінального правопорушення, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КпАП України.

На постанову судді захисник-адвокат Ружицький Р.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник стверджує, що ОСОБА_1 закінчив матеріали розслідування вчасно 17.01.2025, а саме: склав акт службового розслідування та підписав його; цього ж дня завізував акт в помічника командира з правової роботи ОСОБА_2 (який може це підтвердити) та передав акт та матеріали службового розслідування в стройову частину у присутності інструктора навчального взводу навчальної батареї навчального дивізіону артилерійської розвідки ОСОБА_3 , котрий також може підтвердити зазначене.

Зауважує, що заначений в наказі командира в/ч НОМЕР_1 пункт про те, що з актом та матеріалами розслідування виконавець повинен надавати якісь додаткові документи, зокрема пропозиції щодо прийняття рішення, не відповідає законодавству; за неподачу командиру пропозицій щодо прийняття рішення за результатами розслідування ОСОБА_1 відповідати не може.

Вказує, що разом з матеріалами ОСОБА_1 підготував проєкт наказу, завізував у посадових осіб та подав до стройової частини, проте 18.01.2025 йому передзвонили та повідомили, що матеріали йому повернули у зв`язку з наявністю граматичних помилок у тексті проекту наказу; при цьому жодних зауважень до акта розслідування не було.

Стверджує, що ОСОБА_1 негайно прийшов, виправив усі помилки, проте завізувати наказ не зміг, оскільки це була субота та не всі посадові особи перебували на місці, тому матеріали повторно передав у стройову частину лише 20.01.2025.

Попри це апелянт переконаний, що якщо особа працює цілодобово, виконує значний обсяг роботи та все одно не встигає виконувати усі покладені на неї завдання, то недбалого ставлення до служби у неї нема оскільки нема вини.

На думку захисника, прокурор не з`ясував, зокрема: чи мав ОСОБА_1 реальну можливість провести розслідування вчасно, чи були суттєві причини, які цьому перешкоджали; які дії з проведення розслідування він виконав, починаючи з 17.01.2025, та які інші службові завдання, у тому числі невідкладні, він виконував за цей період; коли він закінчив службове розслідування і наскільки воно було якісним.

Окрім цього, апелянт вважає, що проведення службового розслідування не є умовою чи перешкодою повідомити орган досудового розслідування про вчинення військовослужбовцем кримінального правопорушення. Зазначає, що орган досудового розслідування сам збирає та фіксує докази.

Вказує, що закон вимагає завершити розслідування протягом одного місяця, тому непроведення його протягом 10 днів порушенням не є.

Зазначає, що недбале ставлення до служби за ст. 172-15 КУпАП можливе лише, якщо порушення були системними, тривалими всеосяжними.

Вважає, що навіть у разі встановлення вини ОСОБА_1 , останній підлягав звільненню від відповідальності за малозначністю.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 заперечив свою винуватість вчиненні правопорушення та пояснив що з 16.01.2025 по 17.01.2025 перебував у наряді, однак одразу після його завершення вчасно 17.01.2025 подав матеріали службового розслідування, які були готові. Стверджує, що у суботу (18.01.2025) йому передзвонили та повідомили, що акт про проведення службового розслідування прийняти не можуть, оскільки в ньому були наявні граматичні помилки та описки. Після внесення виправлень у документи, 20.01.2025 він повторно подав матеріали службового розслідування. Не зміг це зробити відразу 18.01.2025, оскільки, зважаючи, що це була субота, не всі відповідальні особи, які мали завізувати акт про проведення службового розслідування були на роботі. Зауважив також, що окрім проведення службових розслідувань, він повинен як психолог вести і поточну роботу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисників адвокатів Ружицького Н.А., Ружицького Р.О., Ружицького А.М. на підтримку апеляційної скарги, прокурора Зінчука Р.В., який заперечив апеляційну скаргу, вважає рішення судді законним та обґрунтованим, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення від 20 лютого 2025 року (а.с. 1-5);

повідомленням 1 головного відділу 6 управління Департементу контррозвідки №17/6/1/4/1-168 від 01.02.2025, щодо вчинення адміністративного правопорушення, рапортом начальника штабу-заступника командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 від 21.01.2025 (а.с.6-7);

рапортом начальника штабу заступника командира ВЧ НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_5 від 21.01.2025 Вх. №940 (а.с.8);

наказом командира військової частини НОМЕР_1 №41-АД від 07.01.2025 «Про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_6 » (а.с.9);

наказом командира військової частини НОМЕР_1 №241-АД від 26.04.2025 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності капітана ОСОБА_7 , капітана ОСОБА_1 та старшого лейтенанта ОСОБА_8 (а.с.10-12).

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Частиною другою статті 172-15 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Вказана норма є бланкетною, а відтак під час провадженні у справі з`ясовується, серед іншого, яку норму спеціального закону порушила особа, в чому полягає суть цих порушень із відповідним закріпленням вказаних норм

Статтею 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до вимог ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром, який призначив службове розслідування, або старшим командиром, але не більш як на один місяць.

Відповідно до вимог ст. 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові, який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові, а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Відповідно до вимог «Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України» затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 розділу III пункту 8, встановлено, що особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування.

Відповідно до Пункт 2 розділу III «Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України» затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Відповідно до порядку Пункт 12 розділу III даного переліку, службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром. В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром, який призначив службове розслідування, або старшим командиром, але не більше ніж на один місяць.

Відповідно до порядку Пункт 13 розділу III даного переліку, перенесення строків проведення службового розслідування здійснюється за відповідним наказом посадової особи, яка призначила службове розслідування.

Наведеними вище доказами підтверджується, що ОСОБА_1 вчинив недбале ставлення до військової служби, яке виразилось у непроведенні до 17.01.2025 службового розслідування призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 41-АД від 07.01.2025, внаслідок чого не скеровано в правоохронні органи повідомлення та матеріали вчинення кримінального правопорушення, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 за № 41-АД від 07.01.2025 ОСОБА_1 був зобов`язаний до 17.01.2025 провести службове розслідування за фактом самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_6 .

Водночас, як вбачається зі штемпеля на акті службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_6 , такий було зареєстровано 25.01.2025 за вх. № 46, а саме за спливом 8 днів після кінцевої дати відповідно до наказу командира.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 саме у понеділок (20.01.2025) передав матеріали службового розслідування після усунення недоліків, оскільки у суботу були відсутні посадові особи, котрі мали завізувати акт, спростовуються матеріалами справи.

Зокрема, 21.01.2025 начальником штабу заступником командира в/ч НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_9 на ім`я командира в/ч НОМЕР_1 подано рапорт про несвоєчасну здачу матеріалів службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_6 начальником групи психологічного супроводу та відновлення навчального дивізіону артилерійської розвідки капітаном ОСОБА_1 .

Також, у матеріалах справи відсутній рапорт ОСОБА_1 про продовження строку службового розслідування.

Окрім цього, судом апеляційної інстанції були допитані у якості свідків помічник командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи начальник групи ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , який на той час перебував на посаді т.в.о. начальника стройової частини відділення персоналу та стройового штабу військової частини НОМЕР_1 .

Зокрема, ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснив, що він в силу своїх обов`язків перевіряє документи на предмет відповідності законодавству. При цьому, зазначив, що у випадку наявних помилок, та якщо документ є на флеш-носію, він дає можливість скористатися комп`ютером та внести необхідні зміни у його присутності. Не міг точно сказати, чи повертав акт службового розслідування ОСОБА_1 , водночас повідомив, що у такому випадку пишеться рапорт про продовження строку службового розслідування. Від ОСОБА_1 такий рапорт не подавався.

ОСОБА_13 у суді апеляційної інстанції повідомив, що акт службового розслідування подається разом з проектом наказу та він перевіряє такі, зокрема, чи правильно зазначені посади та П.І.Б. Якщо є неточності може повернути виконавцю. Водночас, стверджував, що якщо є акти службових розслідувань, то він не йде додому, допоки не погодить такі, при цьому зауважив, що недоліки можна усунути на місці. Заперечив, що ОСОБА_1 подавав акт службового розслідування в понеділок, оскільки дата проставляється у день надходження після усунення недоліків, відповідно ОСОБА_1 подав акт службового розслідування 25.01.2025, після того, як на імя коомандика військової частини було подано рапорт про несвоєчасне виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 №41-АД від 07.01.2025 «Про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_6 »

Апеляційний суд не погоджується з твердженням апелянта про те, що недбале ставлення до служби за ст. 172-15 КУпАП має місце лише, якщо порушення були системними, тривалими, всеосяжними.

Згідно з постановою ВС від 21.05.2021 у справі № 185/12161/15-к, відповідальність за недбалість настає у разі, якщо особа мала обов`язок і реальну можливість діяти, але свідомо не діяла. ОСОБА_1 , як посадова особа, якій віддано наказ про проведення службового розслідування мав обов`язок провести його у визначений у наказі термін, проте цього не зробив і не вжив ніяких дій для того щоб продовжити термін виконання поставленого наказу.

Доводи апеляційної скарги не містять достатніх підстав для скасування рішення суду першої інстанції. Апеляційний суд погоджується з висновком судді місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

На думку апеляційного суду, викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15КУпАП.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та є мінімальним.

Апеляційний суд також не знаходить підстав для закриття провадження у адміністративні справі щодо ОСОБА_1 у зв`язку з малозначністю правопорушення, та вважає, що коли існує підвищена загроза для безпеки держави, навіть незначні порушення порядку та службових обов`язків можуть нести наслідки.

Внаслідок недбалого ставлення ОСОБА_1 до виконання службових обов`язків, командуванням частини своєчасно не прийнято рішення щодо солдата ОСОБА_14 , який самовільно залишив розташування частини, чим створено передумови для уникнення вищевказаною особою відповідальності, а також сприяло виникненню негативного процесу, який призводить до зростання випадків самовільного залишення розташування в/ч НОМЕР_1 іншими військовослужбовцями.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Ружицького Руслана Олександровича залишити без задоволення.

Постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 02 квітня 2025 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА