Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 286/2314/25
П О С ТА Н О В А

08 липня 2025 року м. Овруч

Суддя Овруцького районного суду Житомирської області Вачко В.І., розглянувши матеріали, які надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_2 , непрацюючого, за ч.2 ст.204-1, ч.2 ст.185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № ЧЦП № 174941 від 23.06.2025 року, 23 червня 2025 року о 11 годині 30 хвилин, в контрольованому прикордонному районі на напрямку прикордонного знаку № 1359 (до лінії державного кордону 30 км), на околиці н.п.Ігнатпіль, на напрямку н.п.Ігнатпіль (Україна) н.п.Казимірівка (рб) було здійснено зупинку т/з «Мітсубісі», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому слідували громадяни України, а саме: водій ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя м.Київ, спільно з пасажирами громадянами України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителем м.Чернігів, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителем м.Гребінка, Полтавської області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жителем м.Одеси та транспортного засобу марки «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_2 , водій громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , житель Одеської області с.Нова Долина, та транспортного засобу марки «Нісан», реєстраційний номер НОМЕР_3 , водій громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , житель Київської області м.Ірпінь, які рухалися в бік державного кордону, при опитуванні вищевказаних громадян стало відомо, що рухалися за маршрутом м.Київ м.Коростень (Україна) н.п. Казимирівка (рб), з метою незаконного перетину державного кордону і потрапляння до країн ЄС для подальшого працевлаштування, тобто вчинили спробу незаконного перетину державного кордону України в рб, тобто вчинили адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЧЦП № 174942 від 23.06.2025 року, 23 червня 2025 року о 11 годині 30 хвилин, в контрольованому прикордонному районі на напрямку прикордонного знаку № 1359 (до лінії державного кордону 30 км) на околиці н.п.Ігнатпіль, на напрямку н.п.Ігнатпіль (Україна) н.п.Казимирівка (рб) було зупинено транспортний засіб марки «Мітсубісі», реєстраційний номер НОМЕР_4 , в якому слідували 4 пасажирів громадян України, а саме: водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель м.Київ, спільно з пасажирами громадянами України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителем м.Чернігів, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителем Полтавської області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жителем м.Одеси та транспортний засіб марки «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_2 , водій громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , житель Одеської області та транспортний засіб марки «Нісан», реєстраційний номер НОМЕР_5 , водій громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , житель Київської області, які рухалися в бік державного кордону, при опитуванні вище вказаних громадян стало відомо, що рухалися за маршрутом м.Київ м.Коростень (Україна) н.п.Казимирівка (рб). На вимогу представників ДПСУ зупинити транспортний засіб, зупинилися, вийшли з транспортного засобу, у грубій формі відмовилися надавати документи для перевірки та вдалися до втечі від складу прикордонного наряду, проте були затримані. Своїми діями дані громадяни порушили вимоги п.10 «Положення про прикордонний режим» затвердженого Постановою КМУ № 1147 від 27.07.1998 року та вчинили адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.185-10 КУпАП.

Справа № 286/2385/25 об`єднана в одне провадження зі справою № 286/2314/25.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаних порушень не визнав.

Адвокатом Лугинцем В.П. в судовому засіданні подано письмові заперечення щодо неправомірності складення адміністративного протоколу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.204-1 КУпАП, в якому просить закрити провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення з огляду на вказане.

Відповідно до ст.204-1 ч.2 КУпАП, слідує, що адміністративна відповідальність настає за «ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті». Згідно зі ст.204-1 ч.1 КУпАП, слідує, що адміністративна відповідальність настає за «перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади». Тобто враховуючи фабулу частини першої та частини другої статті 204-1 КУпАП, жодного з пунктів ОСОБА_1 порушено не було, оскільки він керував орендованим транспортним засобом в якості водія «таксі» і пасажирів яких він перевозив з м.Київ, мав доставити до м.Овруч. Про їхні подальші наміри та пересування в межах м.Овруч, йому нічого відомо не було. При собі наручно мав паспорт громадянина України та фото військового квитка у мобільному телефоні, що засвідчують його особу та надають право вільно пересуватись по території України згідно ст.33 Конституції України. Доказів того, що він перебуває у будь-якому розшуку правоохоронними органами до матеріалів справи не долучено. Також не надано доказів того, що спроба перетину державного кордону здійснювалась поза пунктом пропуску саме по лінії державного кордону, так як затримано його було на відстані 30 км від державного кордону, що є значною віддаленістю від нього. Також не надано документальних доказів, що спроба перетину кордону була саме в пункті пропуску державного кордону, тобто місцем його затримання було здійснено не в пункті пропуску. В матеріалах справи відсутні дані про те, що на час затримання правопорушник визнавав факт вчинення правопорушення, передбаченого ст.204-1 ч.2 КУпАП, тому сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту". В матеріалах справи навпаки містяться його письмові пояснення де він чітко вказує, що перевозив пасажирів з м.Київ по маршруту який йому вони вказали. Адміністративний протокол також було складено на підставі довідки щодо проведення первинного опитування від 23.06.2025 року, в якій зазначено, що громадянин ОСОБА_1 можливо виношував намір порушити Державний кордон із України до республіки білорусь, в подальшому вибути до країн ЄС з метою уникнення від мобілізації та працевлаштування. З даної довідки не вбачається, а саме з пояснень осіб з якими його було затримано та які б підтверджували той факт, що ОСОБА_1 дійсно мав намір перетнути разом з ними Державний кордон України. Тобто в матеріалах справи містяться відомості про ймовірність вчинення адміністративного правопорушення, які нічим документально не підтверджуються та які б констатували конкретний факт, що є неприпустимим. Також просить суд звернути увагу, що на момент складення адміністративного протоколу ОСОБА_1 було вже повних 59 років, тому сенсу та мотивів перетинати державний кордон України у нього не було, так як він не перебуває у кримінальному розшуку, а граничний мобілізаційний призивний вік під час воєнного стану в Україні складає 60 років, які йому виповняться 22.03.2026 року (через незначний проміжок часу). Тобто жодних підстав вважати, що у нього була необхідність незаконного перетину Державного кордону України не існує. Враховуючи викладене, вважає, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Принцип презумпції невинуватості поширюється і на осіб, які обвинувачуються у вчиненні адміністративного правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Оцінивши письмові заперечення та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 204-1 КУпАП передбачена відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Частиною 2 статті 204-1 КУпАП передбачена відповідальність за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Частиною 1 статті 185-10 КУпАП передбачена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

Частиною 2 статті 185-10 КУпАП передбачена відповідальність за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за правопорушення, передбачене частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В матеріалах справи, окрім протоколів про адміністративне правопорушення серії ЧЦП № 174941 та серії ЧЦП № 174942 від 23.06.2025 року, містяться: рапорти інспектора прикордонної служби 2 категорії старшого оператора (БпАК) відділення повітряної розвідки та протидії безпілотним повітряним суднам НОМЕР_6 прикордонної застави (з місцем дислокації АДРЕСА_1 НОМЕР_7 прикордонної комендатури (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) головного сержанта ОСОБА_7 від 23.06.2025 року, копія паспорта ОСОБА_1 , схема затримання порушників на ділянці НОМЕР_6 прикордонної застави (з м.д. АДРЕСА_1 ) 23.06.2025 року, довідка щодо проведення первинного опитування, письмові пояснення ОСОБА_1 від 23.06.2025 року.

Однак, вказані докази суд не може визнати такими, які узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.204-1, ч.2 ст.185-10 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять належних доказів в підтвердження спроби незаконного перетину групою осіб державного кордону України та злісної непокори законному розпорядженню чи вимозі працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону.

В письмових поясненнях, доданих до протоколів про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 свою винуватість у вчиненні вказаних правопорушень не визнав.

Висновок про винуватість особи у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.204-1, ч.2 ст.185-10 КУпАП, не може бути зроблено лише на підставі протоколів про адміністративне правопорушення, рапортів інспектора прикордонної служби, схеми затримання порушників та довідки щодо проведення первинного опитування.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення може бути встановлена виключно на підставі доказів.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

А тому, судом не може бути зроблений беззаперечний висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.204-1, ч.2 ст.185-10 КУпАП.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене вище, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.204-1, ч.2 ст.185-10 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.204-1, ч.2 ст.185-10 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 33-35, 185-10 ч.2, 204-1 ч.2, 221, 247 п.1, 248, 249, 268, 278, 279, 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.204-1, ч.2 ст.185-10 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.204-1, ч.2 ст.185-10 КУпАП.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд Житомирської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: В. І. Вачко