ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/262/25 Номер провадження 33/814/594/25Головуючий у 1-й інстанції Куц Т. О. Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Горішньоплавнівського (Комсомольського) міського суду Полтавської області від 15 квітня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, проживаючого у АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП та з урахуванням ч.2 ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави 605,60 гривень.

Відповідно до постанови судді, 17.01.2025 о 22 год 15 хв в м. Горішні Плавні по вул. Гірників, 11, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21081 д.н.з НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці, які не реагують на світло, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху України.

Також встановлено, що 17.01.2025 о 19 год 55 хв в м. Горішні Плавні по вул. Дніпровській, 24, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ВАЗ 21081 д.н.з НОМЕР_1 під час руху заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно і створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21112 д.н.з НОМЕР_2 . Внаслідок чого транспорті засоби отримали механічні пошкодження.

Крім того, 17.01.2025 о 19 год 55 хв в м. Горішні Плавні по вул. Дніпровській, 24, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ВАЗ 21081 д.н.з НОМЕР_1 скоївши дорожньо-транспортну пригоду, а саме здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21112 д.н.з НОМЕР_2 що стояв, після чого місце дорожньо-транспортної пригоди залишив, чим порушив п. 2.10 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді в частині визнання ОСОБА_1 винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі в цій частині закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що встановивши наявність ознак наркотичного сп`яніння, поліцейський не пропонував пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, а одразу вказав на необхідність проведення саме медичного огляду лікарем-наркологом та здачі аналізів у закладі охорони здоров`я.

Вважає, що в поліцейського були відсутні підстави для проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки з відеозаписів бодікамери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 відповідає на усі питання поліцейських чітко, виразно, а поведінка була адекватною та відповідала обстановці.

Одночасно в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження та поновити йому строку у зв`язку тим, що під час винесення судом першої інстанції вказаної постанови та проголошення її повного тексту в судовому засіданні він присутній не був, копію цієї постанови не отримував, ознайомився лише 01.05.2025 в приміщенні суду під час ознайомлення з матеріалами справи, що підтверджується розпискою наявною у справі та був вимушений звернутись за професійною правничою допомогою до адвоката, лише 06.05.2025 був укладений договір щодо захисту у даній справі в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та в окремих випадках прокурором. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

Як встановлено апеляційним судом, ОСОБА_1 участі в судовому засіданні суду першої інстанції не брав.

Доказів скерування судом на адресу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності копії судового рішення за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст.122-4, 124, 130 КУпАП у матеріалах справи відсутні.

З матеріалів вбачається, що копію постанови судді він отримав лише 30.04.2025.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді від 15.04.2025 є поважними, оскільки, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 копію судового рішення не отримав лише 30.04.2025 під час ознайомлення з матеріалами справи, а тому з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає за необхідне, поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді від 15.04.2025.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, 122-4 КУпАП, за обставин вказаних у постанові, ґрунтується на досліджених судом доказах та в апеляційній інстанції не оспорюється.

Кваліфікація дій ОСОБА_1 за ст.124, 122-4 КУпАП є правильною.

Оскільки доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, 122-4 КУпАП не ставиться під сумнів останнім та не оскаржується, відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, висновки суду, викладені в постанові в цій частині перегляду в апеляційній інстанції не підлягають.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Безпідставними є доводи апелянта про те, що працівники поліції не виявили в ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння.

Так, ознаками наркотичного сп`яніння, згідно з пунктом 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 9 листопада 2015 року за № 1452/735 (далі Інструкція), є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота), а саме порушення координації рухів , порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Як слідує з наявного у матеріалах справи відеозапису, працівник поліції виявив в ОСОБА_1 такі ознаки наркотичного сп`яніння як звужені зіниці, які не реагують на світло, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, що узгоджується з викладеними вище законодавчими вимогами.

При цьому аргументи апелянта про те, що працівники поліції поводились упереджено, оскільки не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, до уваги не беруться, оскільки у випадку наявності підстав вважати, що особа перебуває у стані наркотичного сп`яніння, огляд особи проводиться лише лікарем у медичному закладі. Вказана законодавча норма має імперативний характер та не залежить від волі поліцейських. Будь-яких проявів упередженого ставлення працівників поліції до ОСОБА_1 під час висловлення йому вимоги пройти огляд на стан сп`яніння матеріали справи, в тому числі й наявний відеозапис з камер патрульних, не містять.

Твердження апелянта, що результати аналізу наявного в матеріалах справи відеозапису не дають підстав вважати, що в ОСОБА_1 були ознаки сп`яніння не заслуговують на увагу, оскільки такі носять оціночний характер. При цьому єдиним уповноваженим суб`єктом, котрий може надавати оцінку діям особи, що керує транспортним засобом, та, відповідно, висловлювати вимогу пройти огляд на стан сп`яніння є працівник поліції, що виконує свої посадові обов`язки.

У пункті 12 Розділу ІІ Інструкції №1452/735 вказано, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Та обставина, що поліцейським запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння не у найближчому закладі охорони здоров`я, всупереч доводам апеляційної скарги, не є такою, яка б могла спростувати правильність висновку судді про наявність у діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що полягає у відмові на вимогу поліцейського від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, фактично жодного огляду проведено не було в закладі охорони здоров`я.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження в справі, при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції під час апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи викладене, приходжу висновку, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення, а підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

П О С Т А Н О В И В :

Поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Горішньоплавнівського (Комсомольського) міського суду Полтавської області від 15 квітня 2025 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Горішньоплавнівського (Комсомольського) міського суду Полтавської області від 15 квітня 2025 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.М. Герасименко