КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/2791/2025 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_1 - адвоката Явдошенка О.В. на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 06 березня 2025 року щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РКНОПП НОМЕР_1 , за ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 06 березня 2025 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_2 закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 12.12.2024 року близько 13 год. 28 хв. за адресою: вул. Солом`янська, 24-Б, що у м. Києві, водій автомобіля марки «MERSEDES-BENZ 280» д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 перед початком руху не переконався, що буде безпечно та не створить перешкоди іншим учасникам руху в результаті чого здійснив зіткнення з т.з. марки «Pegeot 307» д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався в попутному напрямку. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 10.2, 2.3.б ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Враховуючи складену працівниками поліції схему ДТП, письмові пояснення іншого учасника ДТП - ОСОБА_1 , що містяться в матеріалах справи, пояснення надані ОСОБА_2 в судовому засіданні, пояснення свідка, суд першої інстанції дійшов висновку, що підстав стверджувати, що водієм ОСОБА_2 було порушено п. 10.1 та 2.3б ПДР, у зв`язку з чим сталася ДТП за участю водія іншого т.з. «Pegeot 307» д.н.з. НОМЕР_3 не вбачається за можливе, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що водій ОСОБА_2 не переконавшись в безпеці перед початком руху, здійснив зіткнення з вказаним т.з., та не прослідковуються з наявної схеми ДТП та матеріалів справи у їх сукупності.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, представник потерпілого подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 06 березня 2024 року скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_2 за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 ПДР за порушення п.п. 10.1, 2.3б ПДР України.

Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 06 березня 2024 року, мотивуючи клопотання тим, що про наявність даної постанови ОСОБА_1 дізнався 11 квітня 2025 року після звернення до канцелярії суду, після чого дізнався про зміст постанови, оскільки на його адресу така постанова не надходила.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт вказує, що водій ОСОБА_2 в поясненнях наданих суду першої інстанції повідомив про те, що його транспортний засіб був припаркований, та він не здійснював рух або початок руху, проте, саме ця обставина спростовується насамперед схемою ДТП від 12.12.2024 року, а саме, на ній зафіксовано під позначкою «1» автомобіль Мерседес д.н. НОМЕР_2 , якій розташований по вул. Солом`янська 24б на проїзній частині на відстані 1,5 м від правого заднього колеса, до правого краю проїзної частини та на відстані 1,7 м від правого переднього колеса до правого краю проїзної частини. Дана обставина, на перший погляд може свідчити про те, що водій ОСОБА_2 порушив вимоги п. 15.2 ПДР України, згідно якого - за відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка, чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

Крім того, як зазначає апелянт, на вище вказаній схемі ДТП, під позначкою «6» зазначено розташування припаркованого автомобіля. На відеозапису з камери спостереження, чітко видно, що водій ОСОБА_2 розпочав рух, мав намір об`їхати припаркований автомобіль, не надав перевагу в русі та допустив зіткнення з автомобілем Пежо під керуванням ОСОБА_1 , чим грубо порушив вимоги п. 10.1 ПДР України.

Навіть за відсутністю вище вказаного відеозапису моменту ДТП, по кінцевому розташуванню транспортних засобів, та по отриманих ними механічних пошкодженнях, на думку апелянта, можливо стверджувати, що в момент первинного контакту повздовжні вісі автомобілів знаходились під кутом, а якщо притримуватися версії ОСОБА_2 про те, що його автомобіль на момент пригоди знаходився в статичному положенні то принаймі повинен був бути пошкоджений ще й автомобіль під позначкою «6», а цього не відбулося. Тобто, версія водія ОСОБА_2 не має технічного підтвердження, а суд першої інстанції не вірно оцінив такий доказ, як схема ДТП та прийшов до хибних висновків.

Отже, представник потерпілого стверджує, що сукупність досліджених доказів, наявних дорожніх знаків. Розмітки, зафіксованих слідів, розташування транспортних засобі та наявних на них пошкоджень, а також пояснень, зазначених учасниками дорожньо-транспортної пригоди дає підстави дійти висновку про те, що ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 10.1, 2.3б ПДР і його дії знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням ДТП.

ОСОБА_2 та його захисник - адвокат Чібісова В.В., будучи належними чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, двічі в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, причини неявки не повідомили та клопотань про відкладення до суду не подавали. Враховуючи наведене та вимоги ч. 6 ст. 294 КУпАП апеляційний розгляд проведено у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його представника - адвоката Явдошенка О.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши за клопотання представника наявні у справі письмові докази та відеозапис ДТП, перевіривши матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Щодо питання про поновлення строку на оскарження постанови, то слід зазначити, що як вбачається з матеріалів провадження, при розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 та його представник присутні не були, копія постанови потерпілому ОСОБА_1 судом не направлялась і лише 11 квітня 2025 року потерпілий отримав копію оскаржуваної постанови, а 18 квітня 2025 року його представник вже подав апеляційну скаргу. У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення реалізації права на апеляційний перегляд судового рішення, вважаю, що строк апеляційного оскарження постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва від 06 березня 2025 року слід поновити.

По суті апеляційної скарги слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Суд, у відповідності з положеннями ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Однак, вказані вимоги закону суддею місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 в повному обсязі виконані не були.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході судового розгляду суд першої інстанції дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, допитавши ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 дійшов висновку про те, що у діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУПАП, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що водій ОСОБА_2 не переконавшись в безпеці перед початком руху, здійснив зіткнення з автомобілем «Pegeot 307», та не прослідковуються вони з наявної схеми ДТП та матеріалів справи у їх сукупності.

Разом з тим, в ході судового розгляду судом апеляційної інстанції було встановлено, що суд першої інстанції не повністю з`ясував усі фактичні обставини справи, що мають значення для розгляду справи, не досліджував відеозапис дорожньо - транспортної пригоди (він був долучений до матеріалів справи лише при подачі апеляційної скарги), відповідно, не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, що відповідно призвело до неповного та необ`єктивного розгляду справи, всупереч фактичним обставинам справи, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо порушення ОСОБА_2 п. п. 10.1, 2.3 (б) ПДР України та схемі місця ДТП.

Наведені обставини свідчать про помилковість висновків судді, у зв`язку із чим постановлене по справі рішення не можна визнати законним та обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №961140 від 12.12.2024, суд апеляційної інстанції вважає доведеними обставини, викладені у вказаному протоколі, зокрема, те, що 12.12.2024 року близько 13 год. 28 хв. за адресою: вул. Солом`янська, 24-Б, що у м. Києві, водій автомобіля марки «MERSEDES-BENZ 280» д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 перед початком руху не переконався, що буде безпечно та не створить перешкоди іншим учасникам руху, в результаті чого здійснив зіткнення з т.з. марки «Pegeot 307» д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався в попутному напрямку. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Відповідно, своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 10.1, 2.3.б ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Так, згідно п.10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до приписів п. 2.3 (б) ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 , наданих ним після ДТП, він керуючи автомобілем «Мерседес-Бенс» в м. Києві по вул. Головка зі сторони вул. Солом`янська в сторону вул. Лобановського в правій смузі та раптово відчув удар у ліве крило та колесо автомобіля «Пежо», який виникнув та рухався на великій швидкості в його напрямку та зупинився за 20-30 метрів.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 , він керуючи автомобілем «Пежо» в м. Києві по вул. А.Головка зі сторони вул. Романа Ратушного в сторону вул. А.Головка, рухався на зелений сигнал світлофора у своїй смузі з безпечною швидкістю. Проїхавши перехрестя, відчув раптовий удар в праву сторону передньої частини автомобіля.

В суді першої інстанції ОСОБА_2 , як це вбачається зі змісту постанови, вину не визнав та пояснив, що у вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення час та місці він відвідував Солом`янський ринок, а автомобіль був припаркований, і в автомобілі знаходився його батько ОСОБА_3 . І в той момент, коли він повернувся та сів в автомобіль, ще не завівши автомобіль, він відчув удар в ліву сторону автомобілем, який рухався з дуже великою швидкістю, про що свідчить те, що після ДТП він зупинився на відстані 20-30 метрів, більш того від удару його автомобіль змістило в сторону.

З пояснень в суді першої інстанції свідка ОСОБА_3 вбачається, що в день події ОСОБА_2 , тобто його син забирав його ( свідка) з лікарні. Син припаркував автомобіль біля Солом`янського ринку, орієнтовно на відстані 15 метрів від перехрестя. Сиділи в авто з вимкненим двигуном, і відчули удар в ліву дверку та колесо автомобілем «Пежо», який, на думку свідка, рухався зі значною швидкістю, адже, у вказаного автомобіля після ДТП спрацювали подушки безпеки.

З врахуванням саме наведених пояснень, суд першої інстанції дійшов висновку про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Разом з тим, в ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 підтримав пояснення, надані під час оформлення матеріалів на місці ДТП, та наполягав на тому, що причиною ДТП є саме порушення ОСОБА_2 вимог п. 10.1 ПДР України, який перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та в момент, коли він наближався до авто ОСОБА_2 , що дійсно до того моменту було припаркованим, ОСОБА_2 різко розпочав рух та здійснював маневр об`їзду припаркованих автомобілів, виїхавши в смугу, по якій рухався він, не надавши переваги в русі його автомобілю. Оскільки такий рух ОСОБА_2 був несподіваним для ОСОБА_1 , та відстань між ними була незначною, у нього не було можливості уникнути зіткнення, шляхом гальмування.

При цьому, як пояснив під час апеляційного розгляду представник потерпілого Явдошенко О.В. в інтересах ОСОБА_1 , кінцеве розташування транспортних засобів це є та підстава, по якій можна дати оцінку як саме відбулася ДТП. Якби за версією ОСОБА_2 його автомобіль був припаркований, а автомобіль ОСОБА_1 здійснив зіткнення з ним, то після зіткнення відбулося ще додаткове зіткнення з автомобілями, які на схемі зазначені позначкою 6, втім цього не відбулося. З відеозапису чітко видно, що водій ОСОБА_2 стоїть припаркований ближче до бордюру за правилами дорожнього руху, секунди 3-5, видно як рухається автомобіль ОСОБА_1 , і коли відстань була критично малою до автомобіля «Мерседес», ОСОБА_2 почав рух, змінюючи напрямок руху, повертаючи кермо вліво, тим самим відбулося зіткнення. Така невелика відстань автомобіля ОСОБА_1 до автомобіля ОСОБА_2 на момент його початку руху не давала технічної можливості уникнути зіткнення, шляхом зупинки транспортного засобу, тому і відбулося зіткнення.

Окрім того, під час апеляційного розгляду були досліджені письмові докази у справі, зокрема, схема місця ДТП, з даних якої чітко вбачається кінцеве розташування обох транспортних засобів. Зокрема, автомобіль Мерседес, позначений під № 1 розташований на проїзній частині вул. Солом`янська на відстані 1,5 м від правого заднього колеса до правого краю проїзної частини та на відстані 1,7 м. від правого переднього колеса до правого краю проїзної частини.

На зворотньому боці схеми місця ДТП зафіксовані отримані кожним з автомобілів механічних пошкоджень, зокрема, у автомобіля Мерседес пошкоджене переднє ліве крило, ліва фара, передній бампер з лівого боку та переднє ліве колесо, а у автомобілі Пежо пошкоджено передній бампер з правого боку, капот з правого боку, права фара, праве переднє крило та переднє праве колесо. Опис отриманих автомобілями механічних пошкоджень свідчить про те, що на момент дорожньо - транспортної пригоди автомобіль Мерседес був під відповідним кутом по відношенню до автомобіля Пежо.

Окрім того, в ході апеляційного розгляду був досліджений відеозапис з місця ДТП, який є об`єктивним доказом по справі та не залежить від суб`єктивного сприйняття, згідно якого чітко вбачається, що дійсно автомобіль Мерседес був припаркований безпосередньо біля правого краю проїзної частини вул. Головка в м. Києві на невеликій відстані від перехрестя та пішохідного переходу. В цій же смузі руху попереду на невеликій відстані від автомобіля Мерседес стояли інші припарковані автомобілі. В той момент, коли автомобіль Пежо проїзжає перехрестя вул. Солом`янська - вул.Головка, автомобіль Мерседес розпочинає рух та продовжує його з наміром об`їхати припарковані автомобілі, при цьому не звернувши увагу та не надавши перевагу в русі автомобілю Пежо, який рухався в другій смузі руху, внаслідок чого відбувається дорожньо - транспортна пригода. В подальшому, через декілька секунд після дорожньо - транспортної пригоди, водій автомобіля Мерседес змінює розташування свого транспортного засобу та передню частину автомобіля розміщує правіше до краю проїзної частини.

Досліджені в сукупності письмові докази у справі та дані відеозапису повністю спростовують пояснення ОСОБА_2 щодо перебування його транспортного засобу Мерседес в момент ДТП в нерухомому стані.

Оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності, доходжу висновку, що доводи апеляційної скарги представника потерпілого про те, що суд першої інстанції не дослідив належним чином докази у справі, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, у зв`язку з чим прийняв помилкове рішення щодо відсутності в діях ОСОБА_2 порушень п. п. 10.1, 2.3 (б) ПДР України, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що судом першої інстанції в мотивувальній частині постанови було помилково зазначено про відсутність порушень ОСОБА_2 п. 10.2 ПДР України, який згідно протоколу про адміністративне правопорушення йому навіть не інкримінувався.

З огляду на представлені у справі докази, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №961140 від 12.12.2024, схему місця ДТП, відеозапис з камери спостереження, пояснення ОСОБА_1 та його представника Явдошенка О.В., які узгоджуються між собою та з наявним у справі відеозаписом, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме порушення водієм ОСОБА_2 п.п. 10.1, 2.3 (б) Правил дорожнього руху знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками, що свідчить про вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Таким чином, наведені вище обставини дають підстави апеляційному суду зробити висновок про обґрунтованість доводів апеляційної скарги потерпілого щодо безпідставності закриття суддею місцевого суду провадження у справі щодо ОСОБА_2 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та необхідності скасування постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва від 06 березня 2025 року з прийняттям нової постанови.

Разом з тим, відповідно до ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення, відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Як вбачається з матеріалів справи, адміністративне правопорушення ОСОБА_2 вчинено 12 грудня 2024 року.

Отже, адміністративне стягнення не може бути накладене на ОСОБА_2 у зв`язку з закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання представника потерпілого - адвоката Явдошенка О.В. - задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 06 березня 2025 року щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП.

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_1 - адвоката Явдошенка О.В. - задовольнити.

Постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 06 березня 2025 року, якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_2 закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення - скасувати.

Постановити нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження у справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, а саме у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Кепкал