Справа № 127/8735/25
Провадження № 33/801/679/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В. В., з участю секретаря судового засідання Кашпрук М. Г., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Чернілевської Руслани Віталіївни на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 04 червня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 04 червня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

У постанові суду зазначено, що 16 березня 2025 року о 20 год 04 хв в м. Вінниці вул. Пирогова, 76 водій ОСОБА_1 керував т.з. «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився зі застосуванням приладу драгер Алкотест 7510, під час безперервної відеофіксації на портативні відеореєстратори 473704 та 467762, результат позитивний 2,43 % тест №540.

При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 доведена належними та допустимими доказами.

Не погодившись із вказаною постановою суду, захисник Басовського Б. А. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції, просить її скасувати, провадження у справі закрити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що матеріали справи не місять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Так, з наявних в матеріалах справи доказів слідує, що ОСОБА_1 стояв біля автомобіля з боку водійського сидіння, при чому ТЗ перебував у нерухомому стані, тобто транспортним засобом ОСОБА_1 не керував, а саме не вчиняв дій, спрямованих на переміщення транспортного засобу у просторі.

Більш того, матеріали справи не містять доказів того, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 чи під керуванням будь-кого іншого взагалі здійснював рух та що його було саме зупинено працівниками патрульної поліції.

Отже, ОСОБА_1 не можна вважати «водієм» в розумінні п. 1.10 ПДР та, відповідно він не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Оскільки особа не є суб`єктом правопорушення, відтак відсутній його склад.

Судове засідання, призначене на 03.07.2025 року було відкладене за клопотанням захисника Басовського Б. А. у зв`язку із її участю у розгляді іншої справи.

В судове засідання, призначене на 07.07.2025 року, ОСОБА_1 та його захисник за з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, при цьому захисником подано клопотання про відкладення розгляду справи без зазначення будь-яких підстав, однак суд вважає за необхідне у задоволенні клопотання відмовити, визнавши неявку учасників справи за неповажну та відповідно до положень ст. ст. 268, 294 КУпАП розглянути справу у їх відсутність.

Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до положень п. п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку огляд для визначення стану сп`яніння.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції є запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Положеннями п. 7 Розділу І Інструкції передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За ч. 2 статті 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 16 березня 2025 року серії ААД № 273410, 16 березня 2025 року о 20 год 04 хв по вул. Пирогова, 76, в м. Вінниці водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки із застосуванням приладу «Драгер Алкотест 7510» під час безперервної відеофіксації на портативні відеореєстратори 473704, 467762, результат позитивний 2,43 проміле, тест № 540, чим порушив п. 2.9.а ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. Протокол підписаний ОСОБА_1 (а. с. 2).

Як видно із чеку приладу «Драгер Алкотест 7510» (тест № 540 від 16 березня 2025 року) результат огляду ОСОБА_1 2,43 проміле (а. с. 4).

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд ОСОБА_1 проводився за допомогою приладу «Алкотест Драгер». Результат огляду позитивний 2,43 проміле (а. с. 5).

У направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції зазначено, що 16 березня 2025 року ОСОБА_1 був направлений на огляд до медичного закладу (а. с. 7).

До матеріалів справи долучено відеозаписи із нагрудних камер поліцейських, де зафіксовано як о 20 год 31 хв працівники поліції прибувають на виклик за адресою вул. Пирогова, 76, де на той час перебуває ОСОБА_1 та наряд Національної Гвардії. Військовослужбовці пояснюють поліцейським, що отримали виклик у зв`язку з тим, що особа конфліктувала з іншим водієм. Після їх прибуття ОСОБА_1 відмовився пред`явити документи, тому вони були змушені викликати поліцію.

Після цього ОСОБА_1 пояснює, що його привіз тверезий водій служби «Уклон». Поліцейський відповідає, що будуть переглядати відеозаписи із міських камер.

О 20 год 36 хв ОСОБА_1 зачиняє автомобіль та намагається самовільно залишити місце події, у чому працівники поліції йому перешкоджають, попереджають про застосування спецзасобів.

О 20 год 38 хв працівник поліції ознайомлює ОСОБА_1 із відеозаписом із міських камер, де зафіксовано рух автомобіля «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_1 , а також як ОСОБА_1 виходить із автомобіля зі сторони водія та починає конфліктувати із водієм іншого автомобіля.

О 20 год 42 хв ОСОБА_1 говорить, що готовий заплатити штраф, пред`являє поліцейським документи, погоджується із тим, що він керував автомобілем. Поліцейський запитує ОСОБА_1 про кількість вжитого ним алкоголю, на що той відповідає, що випив дві пляшки пива.

О 20 год 43 хв поліцейський пропонує пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або у закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 погоджується на огляд на місці зупинки.

О 20 год 45 хв поліцейський роз`яснює процедуру огляду на стан сп`яніння, ОСОБА_1 розпаковує мундштук до Драгера, поліцейський робить контрольний замір повітря, ОСОБА_1 продуває Драгер, результат о 20 год 46 хв 2,43 проміле. На запитання поліцейського чи погоджується ОСОБА_1 із результатом огляду, той відповідає, що згоден.

О 20 год 48 хв ОСОБА_1 ставить підпис у чеку Драгера, поліцейський роз`яснює, що стосовно ОСОБА_1 буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, від керування транспортним засобом ОСОБА_1 відсторонюється, автомобіль може залишатися на місці або він може викликати тверезого водія.

Після цього поліцейські складають адміністративні матеріали, із якими о 21 год 03 хвилини під підпис ознайомлюють ОСОБА_1 .

О 21 год 05 хв поліцейський передає реєстраційні документи на автомобіль тверезому водію, якого викликав ОСОБА_1 .

Відтак доводи апеляційної скарги спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

З огляду на встановлені обставини справи апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на уникнення відповідальності та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди із ними.

Так, після демонстрації ОСОБА_1 на місці події відеозапису із міських камер (фрагменти якого також зафіксовано на відеозаписі із нагрудної камери поліцейського, долученого до справи), де дійсно зафіксовано рух автомобіля «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 він особисто підтвердив, що саме він керував автомобілем, погодився на проходження огляду як водій, підтвердив факт вживання алкогольних напоїв.

Жодних письмових заперечень проти факту керування автомобілем ОСОБА_1 не надавав.

Усі наявні у справі докази у своїй сукупності є послідовними та не суперечать один одному.

У рішенні по справі «О Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 26 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 16 березня 2025 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведено повністю та поза розумним сумнівом, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення його до адміністративної відповідальності. Твердження скаржника про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, не пропущені.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 245, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Чернілевської Руслани Віталіївни залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 04 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Оніщук