ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 522/21960/24

3/522/1006/25

09 липня 2025 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Осіік Д.В., за участі секретаря судового засідання Крохмаль О.М., захисника Вавілова А.Є. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з УПП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, (далі КУпАП),-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №181438 від 25.11.2024р., ОСОБА_1 , 24.11.2024р. о 20 годині 28 хвилин, керував автомобілем «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул.Воробйова, 9 у м.Одесі з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на ПВР 276415, 474901, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 , який був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку подав заяву про розгляд вказаної справи у його відсутності.

Захисник Вавілов А.Є. подав до суду клопотання про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яке підтримав у судовому засіданні, посилаючись на те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 інспектором поліції було складено незаконно без наявних належних та обґрунтованих на це підстав з порушенням норм КУпАП. Крім того, захисник зазначив, що з долученого до матеріалів справи відео не вбачається факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому наявні підстави для закриття провадження у даній справі.

Дослідивши зібрані у справі докази, вислухавши думку захисника, суддя вважає, що у діях ОСОБА_1 , відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому справа підлягає закриттю з таких підстав.

Відповідно до статті 9 ч. 1 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Згідно ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно статті 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи і вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судовий розгляд справи повинен проводитись у межах визначених у протоколі обставин про адміністративне правопорушення, який є фактичним обвинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення.

Згідно дослідженого відеозапису, який було долучено до протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що водій автомобілю «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , який керував вказаним транспортним засобом був зупинений за адресою: м.Одеса, пров.Аркадійський,5/7 та такі відомості згідно відеозапису зазначено самим працівником поліції, при цьому будь-яких доказів про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул.Воробйова,9 у м.Одесі матеріали справи так і відеозапис, не містять.

Крім того, з долученого до протоколу про адміністративне правопорушення висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «ООМЦПЗ» ООР №003518 вбачається, що він був складений 24.11.2024р. та в ньому зазначено, що станом на 21 годину 25 хвилин ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, однак відомості викладені у висновку повністю спростовуються дослідженим у судовому засіданні відеозаписом з бодікамер ПВР №276415,474901, з якого вбачається, що ОСОБА_1 виявив бажання пройти огляд на стан сп`яніння та знаходився у медичному закладі в період часу (дані зазначені у відеозаписі) з 21 години 22 хвилини до 00 години 37 хвилин.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Однак, згідно дослідженого у судовому засіданні відеозапису з бодікамер ПВР №276415,474901, даних про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння не містяться.

Крім того, статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до офіційних рекомендацій органів державної виконавчої влади, ДСНС, Національної поліції України, розміщених на сайтах відповідних органів, під час повітряної тривоги громадяни повинні перебувати в укриттях.

При цьому, надаючи оцінку зібраним у справі доказам, суддя звертає увагу на те, що вимога поліцейського до водія пройти огляд на стан сп`яніння, зокрема у медичній установі, була висловлена під час повітряної тривоги, що зафіксовано на долученому до матеріалів справи відеозаписі (DVD-R диск №1/3, 56 хв. 25 сек.), що є очевидним, що в умовах збройного конфлікту та ситуації, яка склалась під час повітряної тривоги у той конкретний час, виконання вимоги поліцейського для водія супроводжувалось ризиком небезпеки для свого життя і здоров`я, що є порушенням ст.3 Конституції України.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь- які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому слід зауважити про те, що обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

Питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, за ознаками якого складений протокол, у діях конкретної особи, суд вирішує в межах протоколу, складеного відносно цієї особи, перевіряючи відповідність обставин, викладених у протоколі, фактичним обставинам провадження, на підставі доказів, зібраних органом, повноважним на складання протоколу.

За приписами положень КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення, у якому викладається суть правопорушення, при доведеності складу якого в діях певної особи, вона може бути піддана заходам кримінально- правового впливу, різновидом якого є стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, шо узгоджується як із нормами чинного законодавства так і з практикою та позицією ЄСПЛ.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. До висунутого обвинувачення як нормами кримінального процесуального закону, так і нормами адміністративного законодавства висуваються певний ряд вимог, в тому числі і щодо конкретності цього обвинувачення.

Суддя застосовує також загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до рішення від 21.07.2011 року, у справі «Коробов проти України», ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Однак матеріали справи встановленому критерію щодо належного доведення вини особи не відповідають та не містять належних та допустимих доказів на підтвердження порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, які є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, оскільки достатніх, допустимих та безсумнівних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП при обставинах, зазначених у протоколі, яким визначаються межі даного судового розгляду, не надано, винуватість особи у вчиненні вказаного правопорушення поза розумним сумнівом не доведена, не доведено подію, що тягне за собою адміністративну відповідальність, провадження по справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 7, 9, 245, 251, 247, 252, 278, 280, 283-285 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в діях особи складу вказаного адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Д.В.Осіік