Справа № 627/129/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.07.2025 рокус-ще Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Бугаєнко І.В.,

за участі секретаря В`юнник В.В.,

прокурора Єрьоміна А.О.,

захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Векленка В.І.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Краснокутськ Краснокутського району Харківської області, депутата Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

До Краснокутського районного суду Харківської області надійшли адміністративні матеріали: справа № 627/129/25 (провадження № 3/627/92/2025), справа №627/130/25 (провадження №3/627/93/2025), відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Постановою суду від 03.03.2025 адміністративні матеріали справи об`єднано в одне провадження та присвоєно їм єдиний номер судової справи №627/129/25 (провадження №3/627/92/2025).

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язаного з корупцією № 35 від 22.01.2025, ОСОБА_1 , будучи депутатом Краснокутської селищної ради, являючись відповідно до п. п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» №1700-VII суб?єктом, на якого поширюється дія цього Закону, несвоєчасно, а саме: 08.02.2024 о 15:56 подав без поважних причин щорічну декларацію за 2021 рік шляхом заповнення відповідної форми на офіційному вебсайті Національного агентства з питань запобігання корупції. Таким чином, ОСОБА_1 не виконав вимоги п. 2-7 р. ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції», у зв`язку з чим його діяння кваліфіковане за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язаного з корупцією № 36 від 22.01.2025, ОСОБА_1 , будучи депутатом Краснокутської селищної ради, являючись відповідно до п. п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» №1700-VII суб?єктом, на якого поширюється дія цього Закону, несвоєчасно, а саме: 08.02.2024 о 15:59 подав без поважних причин щорічну декларацію за 2022 рік шляхом заповнення відповідної форми на офіційному вебсайті Національного агентства з питань запобігання корупції. Таким чином, ОСОБА_1 не виконав вимоги п. 2-7 р. ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції», у зв`язку з чим його діяння кваліфіковане за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Місцем вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є місце розташування Краснокутської селищної ради, яка знаходиться за адресою: Харківська область, Богодухівський район, с-ще Краснокутськ, вул. Охтирська, буд. 1, оскільки, обов`язок передбачений п. 2-7 р. ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону №1700-VII, поширювався на ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що він є депутатом вказаної селищної ради.

У відкритому судовому засіданні, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Векленко В.І. прохав суд закрити справу стосовно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, обґрунтовуючи свою позицію наступним.

Так, захисник посилаючись на норми КУпАП та практику Верховного Суду, зазначає, що відповідальність особи настає лише за несвоєчасне подання декларації без поважних на це причин. Тобто, якщо особа виконала всі дії, проте декларація не була подана не з вини особи; або особа невчасно подала декларацію з поважних причин - підстав для складання протоколу немає, відповідальність відсутня. Захисник зазначає, що нормативно-правові документи не містять чіткого визначення «поважних причин», які б унеможливлювали притягнення особи до відповідальності за невчасну подачу декларації, тому в кожному випадку суд аналізує конкретні обставини справи та робить висновки в ракурсі кожної з ситуацій. Тобто кожен випадок індивідуальний. Проте, у судовій практиці однією з поважних причин завжди вважалася і вважається хвороба. Матеріали розглядуваної справи свідчать про те, що ОСОБА_1 невчасно подав Декларацію через поважну причину хворобу, що підтверджується відповідною медичною довідкою, згідно з якою ОСОБА_1 перебував на лікуванні з 29.01.2024 по 07.02.2024, доказом слугує і Журнал обліку перебування хворого в денному стаціонарі, стаціонарі вдома. Тому, на думку захисника, в діях ОСОБА_1 відсутня вина за невчасне подання Декларації, та, як наслідок, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Захисник зазначає, що відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» депутати місцевих рад зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Подані декларації знаходяться у Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (Реєстр декларацій). Його ведення здійснює Національне агентство з питань запобігання корупції (НАЗК). Реєстр є публічним, декларації знаходяться у публічному доступі, за винятком конфіденційної інформації. Однак, реєстр декларацій не працював у період часу з 24.02.2022 до 10.12.2023 через введення воєнного стану та обмеження доступу до публічної інформації. Доступ до публічної частини Реєстру був відновлений 10.12.2023, після прийняття Закону України № 3384-IX «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», який передбачав відновлення декларування та відкриття доступу до Реєстру. Кінцевий термін подачі декларацій був встановлений до 31.01.2024. Отже, зазвичай депутати мають три місяці на подачу декларації (до 01 квітня). Однак, у даному випадку строк був значно обмежений, а саме: з 10.12.2023 (з моменту відновлення доступу до Реєстру) до 31.01.2024 (кінцевий термін подачі декларацій), тобто менше двох місяців.

Захисник також зауважує, що звертають на себе увагу наступні обставини як то: основна причина несвоєчасного подання декларації - хвороба; вказані дії ОСОБА_1 є малозначними, оскільки вони носили разовий характер, були вчинені вперше, обумовлені хворобою, характеризуються відсутністю його вини, також відсутні негативні наслідки від вчиненого, відсутня шкода для інших осіб; ОСОБА_1 раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, має позитивні характеристики, авторитет серед мешканців громади, у зв`язку з чим був обраний депутатом. Вказані обставини, на думку захисника, дають можливість дійти висновку, що вчинене діяння є малозначним.

Отже, захисник вважає, що під час розгляду справи та перевірки можливості притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною ч. 1 ст. 172-6 КУпАП суд має дослідити всі наявні в матеріалах справи докази, на підставі чого з?ясувати наявність або відсутність у ОСОБА_1 умислу на несвоєчасне подання декларації, як суб?єктивної сторони складу вказаного адміністративного правопорушення.

Таким чином, з урахуванням вказаних обставин справи, захисник вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній умисел на вчинення правопорушення. У свою чергу відсутність вини як складової суб?єктивної сторони свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Посилаючись на ч. 3 ст. 38 КУПАП, захисник зауважує, що, зазначеними положеннями КУпАП передбачено, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії, що унеможливлює здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, є формальним, тобто таким, який не передбачає наслідків як обов`язкового елементу об`єктивної сторони. Протоколи № 35 та № 36 про адміністративні правопорушення складені стосовно ОСОБА_1 22.01.2025. Однак, декларації ОСОБА_1 подав 08.02.2024. Крім того, в матеріалах справи наявні повідомлення Краснокутської селищної голови ОСОБА_2 на адресу НАЗК від 13.02.2024 про несвоєчасне подання декларацій ОСОБА_1 . Оскільки, склад вказаного правопорушення є формальним, а доступ до Реєстру декларацій є публічним, то як НАЗК так і інші правоохоронні органи, у тому числі Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України, та його 7-е управління (з обслуговування Харківської області) мали реальну можливість та повинні були виявити вказаний факт 08.02.2024, тобто у день подання декларацій, з того ж дня мають текти і строки притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Відтак, захисник вважає, що на даний час строки притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності минули.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у відкритому судовому засіданні свою вину в інкримінованих йому адміністративних правопорушеннях категорично заперечував, повністю підтримав позицію свого захисника та прохав закрити провадження у справі, спираючись на поважність причин пропуску подачі декларацій, продиктовану перебуванням на лікарняному.

Прокурор у відкритому судовому засіданні долучив до матеріалів справи Висновок щодо наявності ознак адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, в адміністративній справі №627/129/25 стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Крім іншого, звертав увагу суду на той факт, що з 1 жовтня 2021 року усі заклади охорони здоров`я України перейшли на оформлення електронних лікарняних. Відповідно до п. 1 р.1 Порядку формування медичних висновків про тимчасову непрацездатність в Реєстрі медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01 червня 2021 року N? 1066 (далі - Порядок) цей Порядок визначає механізм формування медичних висновків про тимчасову непрацездатність (далі - медичний висновок) в Реєстрі медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я (далі - Реєстр) суб`єктами господарювання. Відповідно до п. 2 р. 1 Порядку він є обов`язковими для закладів охорони здоров`я. Відповідно до п. 1 р. 2 Порядку видачі (формування) листків непрацездатності в Електронному реєстрі листків непрацездатності затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я від 17 червня 2021 року N? 1234 дані медичних висновків про тимчасову непрацездатність (далі - медичний висновок), що внесені до Реєстру медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я, надходять з електронної системи охорони здоров`я. З огляду на зазначене, прокурор вважає, що надана ОСОБА_1 довідка щодо перебування ним на лікуванні та витребуваний постановою суду Журнал обліку перебування хворого в денному стаціонарі, стаціонарі вдома, є недопустимими доказами хвороби притягуваного. Зазначив, що обставини, на які посилається особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Векленко В.І. є неповажними, вина притягуваного підтверджується зібраними по справі доказами, у зв`язку з чим просив накласти на останнього стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали, доходить наступного.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності (ст. 9 КУпАП).

Частина 1 статті 172-6 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно з абз. 16 ч. 1 ст. 1 Закону № 1700-VІІ суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Приміткою до ст. 172-6 КУпАП встановлено, що суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради є представником інтересів територіальної громади села, селища, міста чи їх громад, який відповідно до Конституції України і закону про місцеві вибори обирається на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування на строк, встановлений Конституцією України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 вказаного Закону депутат місцевої ради набуває свої повноваження в результаті обрання його до ради відповідно до Закону України «Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів». Повноваження депутата місцевої ради починаються з дня відкриття першої сесії відповідної ради з моменту офіційного оголошення підсумків виборів відповідною територіальною виборчою комісією і закінчуються в день відкриття першої сесії цієї ради нового скликання, крім передбачених законом випадків дострокового припинення повноважень депутата місцевої ради або ради, до складу якої його обрано.

Встановлено, що з 01.12.2020, тобто з моменту офіційного оголошення підсумків виборів Краснокутською територіальною виборчою комісією на І сесії Краснокутської селищної ради, ОСОБА_1 набув депутатських повноважень.

Частиною 3 ст. 8 вказаного Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» передбачено, що на депутатів місцевих рад поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції». Депутати місцевих рад зобов`язані щороку до 1 квітня подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», а також дотримуватися інших вимог фінансового контролю, передбачених зазначеним Законом.

Відповідно до п. п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови, є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи депутатом Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону № 1700-VІІ особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Підпунктом 1 п. 1 Закону України «Про захист інтересів суб?єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або стану війни» встановлено, що фізичні особи, фізичні особи - підприємці, юридичні особи, крім тих, які наділені бюджетними повноваженнями згідно із законодавством, подають облікові, фінансові, бухгалтерські, розрахункові, аудиторські звіти та будь-які інші документи, подання яких вимагається відповідно до норм чинного законодавства в документальній та/або в електронній формі, протягом трьох місяців після припинення чи скасування воєнного стану або стану війни за весь період неподання звітності чи обов`язку подати документи.

У період дії воєнного стану або стану війни в осіб, зазначених у п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VII, немає обов`язку, передбаченого ст. 45 цього Закону, щодо подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Проте Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», який набрав чинності 12.10.2023, обов`язок щодо подання декларацій поновлено. Відтак, особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.

Проте, відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік 08.02.2024 о 15:56, а за 2022 рік 08.02.2024 о 15:59, відтак, порушивши при цьому передбачені Законом строки.

Розглядаючи дану справу, суд виходить з того, що відповідальність за несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування наступає в разі відсутності поважних причин несвоєчасного подання.

Тобто за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо. Про що зазначено в листі ВССУ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією».

Як вбачається з доказів наявних в матеріалах справи та наданих в судовому засіданні пояснень ОСОБА_1 , в період з 29.01.2024 по 07.02.2024 останній перебував на лікуванні «Стаціонар вдома», з діагнозом: гострий обструктивний бронхіт.

Водночас, доводи притягуваного ОСОБА_1 про те, що причиною несвоєчасного подання декларацій було перебування його на лікарняному, судом оцінюється критично.

Так, сам по собі факт перебування на лікуванні особи не може вважатися безумовною підставою для визначення поважною причиною несвоєчасного подання щорічної декларації. Важливими у цьому аспекті є тривалість лікування та ступінь захворювання. Хвороби притягуваного, відповідно до наданої ним медичної довідки тривала з 29.01.2024 по 07.02.2024, декларації подані ним 08.02.2024, тобто на наступний день після закінчення лікування, в той час як після відновлення декларування притягуваний мав значний період (з 12.10.2023 по 31.01.2024) для подання щорічних декларацій.

Наведені обставини не можуть вважатися поважними причинами несвоєчасного подання щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, оскільки перебуваючи на «стаціонарному лікуванні вдома» як зазначено в згаданій медичній довідці від 25.0.2.2025, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості своєчасно подати декларацію.

Разом з тим, доводи прокурора щодо визнання довідки про перебування притягуваного на лікуванні «стаціонар вдома» від 25.02.2025 та Журналу обліку перебування хворого в денному стаціонарі, стаціонарі вдома, недопустимими доказами, суд сприймає критично, оскільки недодержання відповідними медичними працівниками встановленої законом процедури оформлення медичних висновків про тимчасову непрацездатність, не дає суду підстав заперечувати факт звернення притягуваного за медичною допомогою та сам факт хвороби ОСОБА_1 . Більш того, доказів, які б свідчили про те, що згадані документи були сфальсифіковані, скасовані тощо, матеріали справи не містять.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.

На підставі досліджених під час судового розгляду доказів, суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, знайшла своє повне підтвердження, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень повністю підтверджується зібраними доказами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №35 від 22 січня 2025 року;

-протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №36 від 22 січня 2025 року;

-довідкою від 22.01.2025 року, щодо повноважень працівників 7-го управління ((з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про складання протоколів пов`язаних з корупцією;

-довідкою з Інформаційного порталу Національної поліції України, за якою станом 22.01.2025, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст.172-4-172-9 КУпАП не притягувався;

-повідомленням Краснокутського селищного голови ОСОБА_3 на адресу Національного агентства про факт неподання чи несвоєчасного декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування вих..№ 01-19/1085 від 13.02.2024;

-повідомленням Краснокутського селищного голови ОСОБА_4 . Національного агентства про факт неподання чи несвоєчасного декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування вих. № 01-19/1086 від 13.02.2024;

-копією рішення І сесії VІІІ скликання за № І-VІІІ від 01.12.2020 про початок повноважень депутатів Краснокутської селищної ради VІІІ скликання, яким прийнято до відома факт початку повноважень депутатів Краснокутської селищної ради VІІІ скликання, зокрема і ОСОБА_1 ;

-копією протоколу № 1 І сесії VІІІ скликання від 01.12.2025;

-копією рішення ІІІ сесії VІІІ скликання № 35- VІІІ від 22.12.2020;

-копією Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на 16.01.2025;

-копіями щорічної декларації ОСОБА_1 за 2021 та 2022 рік;

-роз`ясненням Національного агентства з питань запобігання корупції щодо фінансової доброчесності;

-роздруківками із сайту Національного агентства з питань запобігання корупції щодо типу та дат поданих ОСОБА_1 декларацій;

-витягами з Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення;

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 .

Перелічені вище докази у розумінні ст. 251 КУпАП України суд визнає належними, допустимими, та такими, які повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень за обставин викладених у протоколах про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 35 та № 36 від 22 січня 2025 року.

Суд наголошує, що саме на суб`єкта декларування покладено обов`язок вжити заходів щодо вчасного подання декларації. Таким чином, внаслідок власної бездіяльності, яка полягала у невжитті заходів щодо подання саме щорічних декларацій у визначений законом строк, було вчинено порушення антикорупційного законодавства.

Посилання захисника про відсутність умислу в діях ОСОБА_1 щодо несвоєчасного подання декларацій є безпідставним, оскільки адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - є правопорушенням з формальним складом, для констатації наявності якого встановлення суспільно-небезпечних наслідків не вимагається, i суб`єктивна сторона якого може виявлятися як в умисній, так i в необережній формі вини, а зазначені ним обставини не звільняють ОСОБА_1 від обов`язку виконання вимог Закону стосовно своєчасного подання щорічної декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування за 2021, 2022 роки.

Крім того, у судовому засіданні захисник між іншим зауважив, що притягуваний мав законодавчо встановлений строк на подачу декларацій та мав правомірні очікування подати ці декларації в граничний строк, визначений законом.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у ОСОБА_1 починаючи з 12.10.2023 року була об`єктивна реальна можливість подати декларації про доходи за 2021 та 2022 роки, однак він особисто для себе допускав, що подасть їх в граничний строк, визначений законом, що свідчить про те, що притягуваний передбачав можливість настання шкідливих наслідків своїх діянь, але легковажно розраховував на їх відвернення.

Не заслуговують на увагу і доводи сторони захисту щодо закінчення строку притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 38 КУпАП, оскільки моментом виявлення правопорушення, пов`язаного з корупцією, слід вважати день складання протоколу про таке правопорушення уповноваженою посадовою особою, про що свідчить численна судова практика, про що йдеться і у листі Голови Верховного Суду зверненого до Голови Національного агентства з питань запобігання корупції (за вих №1089/0/2-21 від 09.04.2021).

Згідно з ч. 4 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 51, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

З огляду на викладене суд констатує, що за несвоєчасне подання щорічних декларацій за 2021-2022 роки строки встановлені ч. 4 ст.38 КУпАП щодо накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, не сплили, оскільки: 1) датою виявлення правопорушення слід вважати дату складання уповноваженою особою адмінпротоколу, який є процесуальним документом, що містить узагальнюючі результати проведеної перевірки (в даному випадку 22.01.2025); 2) датою вчинення правопорушення є день, наступний за днем установленого законом кінцевого строку подання відповідної декларації (в даному випадку 01.02.2024).

Відтак, підстави для закриття провадження по справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, у суду відсутні.

Положеннями статті 22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

У судовому засіданні захисник крім іншого, вважав, що вчинені притягуваним ОСОБА_1 діяння є малозначними.

Проте, зважаючи на встановлені судом фактичні обставини у даній справі, жодних підстав для застосування положень ст. 22 КУпАП стосовно ОСОБА_1 судом не встановлено, підстав для його звільнення від адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 172-6 КУпАП, за малозначністю судом не встановлено, в тому числі враховуючи кількість вчинених притягуваним адміністративних правопорушень.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки він, будучи суб`єктом декларування, несвоєчасно, без поважних причин, після встановленого терміну подання декларації, подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції щорічні декларації за 2021 та 2022 роки.

При призначенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини. Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, згідно зі ст. 34, 35 КУпАП, судом не встановлено.

На підставі викладеного, з урахуванням особи, ступеню вини, а також характеру вчиненого правопорушення, суд вважає, що відносно ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на користь держави підлягає стягненню судовий збір - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 172-6, статтями 245, 251, 252, 254, 268, 280, 283-285, 294 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, який зарахувати за наступними реквізитами: номер рахунку UA0020613, отримувач ГУК Харків обл/СТГ Краснокут/21081100, код отримувача (ЄДРПОУ) 37874947, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), код класифікації доходів бюджету 21081100.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави (Отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно зі ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Краснокутський районний суд Харківської області протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

Суддя І. В. Бугаєнко