Справа № 581/346/25
Провадження № 3/581/173/25
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 липня 2025 року селище Липова Долина

Суддя Липоводолинського районного суду Сумської області Сізов Д.В., з участю секретаря судового засідання Самілик Н.М., у присутності захисника Михайлова Д.О. (у режимі відеоконференції), розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: суду не відомо, проживає по АДРЕСА_1 , військовослужбовець,

про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

28 квітня 2025 року о 20 год 33 хв. по вул. Благовіщенській, 24 у селищі Липова Долина Роменського району Сумської області ОСОБА_1 керував автомобілем марки Renault Megane, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та млява мова), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в найближчому медичному закладі у встановленому законодавством порядку відмовився, порушивши своїми діями п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Від захисника ОСОБА_1 адвоката Михайлова Д.О. до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі, яке обґрунтовує наступним:

1. Відеозапис події здійснювався з двох бодікамер працівників поліції, проте в протоколі зазначений лише один спеціальний засіб фіксації;

2. У порушення вимог пункту 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 р. за № 28/32999, відеозапис з нагрудної відеокамери не є безперервним, на одному з відеофайлів відсутній відеозапис за проміжок часу з 20 год 56 хв по 21 год 1 хв;

3. У протоколі не зазначено технічні характеристики засобу фіксації, за допомогою якого здійснювався відеозапис події. Таким чином, долучені до протоколу відеозаписи не можуть бути належними та допустимими доказами;

4. Працівник поліції, пропонуючи огляд на стан алкогольного сп`яніння, не повідомив ОСОБА_1 про наявність у нього конкретних ознак алкогольного сп`яніння;

5. У порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, до матеріалів справи не додано акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі;

6. Зазначена працівником поліції причина зупинки ОСОБА_1 є незаконною;

7. Працівниками поліції порушено порядок огляду водія на стан сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, і до його огляду має бути застосовано спеціальну норму статтю 266-1 КУпАП.

Також захисник ОСОБА_1 адвокат Михайлов Д.О. подав до суду письмове клопотання про призначення покарання з урахуванням принципу індивідуалізації. У разі визнання ОСОБА_1 винним у інкримінованому йому діянні, просить застосувати за аналогією закону статтю 69 КК України і не призначити йому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом. Вказане клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_1 на момент складання протоколу та по теперішній час перебуває на військовій службі у лавах ЗСУ та позбавлення його права керування транспортним засобом на один рік фактично унеможливить його особисту військову службу та решти військовослужбовців. Вказує, що покарання у виді штрафу у розмірі 17000 грн буде достатнім для виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення ним інших адміністративних правопорушень.

Захисник Михайлов Д.О. у судовому засіданні просив закрити провадження у справі з підстав, викладених у його письмових поясненнях, а у разі визнання ОСОБА_1 винним в інкримінованому йому діянні, застосувати за аналогією закону і не призначити йому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

ОСОБА_2 до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Поліцейський ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що причиною зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 стала наявна у них інформація про вчинення цим водієм адміністративного правопорушення створення аварійної обстановки на дорозі, що могло вказувати на перебування водія у стані сп`яніння. Під час пред`явлення водію вимоги про необхідність пройти огляд на стан сп`яніння, ним було оголошено про ознаки такого сп`яніння у водія.

Заслухавши пояснення, дослідивши письмові докази, суд дійшов таких висновків.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення при зазначених вище обставинах, стверджується такими доказами:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 314526 від 28 квітня 2025 року, який складено стосовно ОСОБА_1 та в якому викладена сутність вчиненого адміністративного правопорушення. Протокол відповідає положенням статті 256 КУпАП;

відеоматеріалами з реєстратора поліцейських, на яких зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та проведення такого огляду в медичному закладі.

Заявлене захисником клопотання про закриття провадження у справі суд вважає необґрунтованим із таких підстав.

Щодо неналежності доказів відофіксації.

Стаття 256 КУпАП, яка встановлює зміст протоколу про адміністративне правопорушення, та положення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ від 07 листопада 2015 року № 1395, не вимагають зазначення засобу відеофіксації у протоколі про адміністративне правопорушення та не встановлюють необхідність зазначення у протоколі технічних характеристик засобу фіксації, за допомогою якого здійснювався відеозапис події.

Також із долучених до протоколу відеозаписів вбачається, що файл № 0000548_200000_5657_0043А містить запис, який охоплює проміжок часу з 20 год 56 хв по 21 год 1 хв.

Щодо відеозапису поліцейських, який має бути безперервним. Наявні у матеріалах справи відеозаписи, хоч і розбиті на частини, але фактично являють собою відеозаписи з реєстраторів, які хронологічно відповідають зафіксованим у протоколі подіям, є логічними, не містять підробки чи монтажу, зміст відеозапису не викликав обґрунтованих сумнів у його достовірності.

У зв`язку з викладеним суд відхиляє зазначені доводи захисника.

Щодо відсутності акту огляду на стан алкогольного сп`яніння та направлення для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі.

У пункті 10 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого наказом МВС України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (ділі Інструкція № 1452/735) зазначено, що результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України

від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі Порядок № 1103).

Пунктом 8 Інструкції № 1452/735 передбачено, що форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Із аналізу норм Інструкції та додатку 1 до неї вбачається, що у разі скерування особи до медичного закладу з метою проведення огляду на стан сп`яніння, працівником поліції складається направленням за встановленою формою, у якому, крім іншого, зазначається заклад охорони здоров`я, у якому повинен відбутися огляд водія.

Водночас ні Інструкція № 1452/735 ні Порядок № 1103 не передбачають вручення копії направлення на проведення огляду на стан сп`яніння особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, воно лише є підставою для проведення відповідного медичного огляду в закладі охорони здоров`я.

Таким чином, оскільки огляд водія на стан алкогольного сп`яніння не проводився ні на місці зупинки транспортного засобу, ні у закладі охорони здоров`я у зв`язку з його відмовою від такого огляду, у працівників поліції були відсутні підстави для складання, як акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, так і направлення на проведення огляду на стан сп`яніння у медичному закладі.

Щодо відсутності у водія ознак алкогольного сп`яніння.

Із відеозаписів вбачається, що працівник поліції після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 повідомив, що з автомобіля відчувається запах алкоголю та запропонував останньому пройти огляд на стан сп`яніння. Під час розмови ОСОБА_1 повідомив, що дійсно вживав пиво, визнав свою вину. У зв`язку з викладеним поліцейський мав передбачені законодавством підстави вимагати у водія пройти огляд на стан сп`яніння.

Щодо відсутності підстав для зупинки водія.

У зв`язку з військовою агресією рф проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 на всій території держави введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого неодноразово продовжувалася. Вказаний стан діяв на час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема: перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Відповідно до частини 4 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у випадку якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

Тому, в умовах воєнного стану працівники поліції мають право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, з метою запобігання правопорушень, а також документів, що підтверджують відповідне право особи (посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію ТЗ), якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення.

Із відеозапису вбачається, що працівник поліції повідомив причину зупинки водія, а саме у зв`язку з надходженням інформації про порушення ним Правил дорожнього руху, зокрема створення аварійної обстановки.

Також, суд зауважує, що відсутність доказів причини зупинки, не впливає на факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, тобто порушення ним вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху.

Крім того, якщо при цьому з`ясувалося, що водій перебував з ознаками сп`яніння, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання вказаних вимог.

Правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Щодо порушення порядку огляду водія - військовослужбовця на стан сп`яніння.

Військовослужбовець ОСОБА_1 був зупинений поза межами території будь-якої військової частини. Стаття 266 КУпАП визначає процедуру огляду водіїв, у той же час положення статті 266-1 КУпАП передбачають порядок огляду військовослужбовців. При цьому статус водія є спеціальною нормою для військовослужбовців і тому, при проведенні огляду військовослужбовця водія, таку процедуру проводить поліція, у випадку проведення огляду військовослужбовця пішохода такий огляд проводить військова служба правопорядку. Таким чином, участь представника військової служби правопорядку під час процедури огляду на стан сп`яніння водія не є обов`язковою.

Враховуючи викладене, суд вважає, що керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовившись від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, вчинивши своїми діями адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

Щодо доводів захисника ОСОБА_1 адвоката Михайлова Д.О. про необхідність при визначенні стягнення застосувати аналогії закону, зокрема статтю 69 КК Україні, не призначаючи позбавлення права керування транспортними засобам.

Санкцією частини 1 статті 130 КУпАП передбачено імперативне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Діючий КУпАП, на відміну від загальних положень КК України, не передбачає можливості накладення адміністративного стягнення нижче від найнижчої межі, визначеної в санкції певної норми, або не накладення одного з видів стягнень, передбаченого санкцією відповідної норми як обов`язкового.

Частина 4 статті 3 КК України вказує, що застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено.

Тому відомості про проходження ОСОБА_1 військової служби у ЗСУ та неможливість позбавлення його права керування транспортним засобом, з огляду на неможливість подальшого несення ним військової служби та інших військовослужбовців, не є підставою для задоволення вимог з урахуванням встановленої законодавцем безальтернативної санкції, характеру вчиненого діяння та суспільної небезпеки правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

ОСОБА_1 , як водій, керуючи джерелом підвищеної небезпеки з ознаками алкогольного сп`яніння, усвідомлював, що це заборонено законом та становить небезпеку для оточуючих, проігнорував обов`язок пройти медичний огляд.

Враховуючи положення статті 33 КУпАП та беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь вини, майновий стан, за допущене ОСОБА_1 грубе порушення Правил дорожнього руху, вважаю необхідним застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір. Передбачені пунктами 12, 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» підстави, за яких особа звільняється від сплати судового збору, у матеріалах справи відсутні.

Керуючись статтями 221, 245, 280, 283, 284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Штраф має бути сплачений не пізніше як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу і вноситься в установу банку України.

У разі несплати штрафу в установлений строк постанова надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання, роботи або за місцезнаходженням майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови стягується:

- подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові;

- витрати на облік правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн 60 коп. судового збору, який підлягає зарахуванню до державного бюджету за наступними реквізитами: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA 0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова судді може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Липоводолинський районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Д. В. Сізов