Справа № 344/4753/25
Провадження № 33/4808/502/25
Категорія ч.1 ст. 163-1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 червня 2025 року, якою провадження в справі про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 163-1 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу, -

в с т а н о в и в :

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що в.о. генерального директора ТОВ «Лігос», що за адресою: вул. Вовчинецька, 192, м. Івано-Франківськ, ОСОБА_1 порушив порядок ведення податкового обліку, пп. 44.1, 44.2 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135, п. 137.1 ст. 137, пп. 140.5.11 п. 140.5 ст. 140 Податкового кодексу України, Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року № 318 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 року за № 27/4248, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», а саме занижено податок на прибуток на загальну суму 613312 грн., у тому числі за 1 півріччя 2018 року - 252 грн., 2018 рік - 3444 грн., за 1 квартал 2019 року - 5025 грн., за 1 півріччя 2019 року - 10068 грн., за 9 місяців 2019 року - 15009 грн., за 2019 рік - 19944 грн., за 1 квартал 2020 року - 5063 грн., за 1 півріччя 2020 року - 101 26 грн., за 9 місяців 2020 року - 15189 грн., за 2020 рік - 181315 грн., за 1 квартал 2021 року - 5394 грн., за 1 півріччя 2021 року - 10788 грн., за 9 місяців 2021 року - 16182 грн., за 2021 рік - 223296 грн., 1 квартал 2022 року - 9455 грн., за 1 півріччя 2022 року - 14943 грн., за 9 місяців 2022 року - 21931 грн., за 2022 рік - 27786 грн., за 1 квартал 2023 року - 6217 грн., за 1 півріччя 2023 року - 13596 грн., за 9 місяців 2023 року - 16753 грн., за 2023 рік - 19910 грн., за 1 квартал 2024 року - 3508 грн., за 1 півріччя 2024 року - 133819 грн., за 9 місяців 2024 року - 137617 грн., пп. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 192.1 ст. 192, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, а саме занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 701016 грн., у тому числі за березень 2018 року - 22809 грн., за червень 2018 року - 205283 грн., за березень 2020 року - 31607 грн., за квітень 2020 року - 32780 грн., за травень 2020 року - 70400 грн., за червень 2020 року - 43120 грн., за серпень 2002 року - 790 грн., за листопада 2020 року - 211 грн., за вересень 2021 року - 107149 грн., за жовтень 2021 року - 112667 грн., за листопад 2021 року - 30833 грн., за грудень 2021 року - 40167 грн., за вересень 2022 року - 1667 грн., за квітень 2023 року - 1293 грн., за червень 2024 року - 240 грн.

Постановою Івано-Франківського міського суду від 10.06.2025 року провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП - закрито на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Не погодившись із вищевказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10.06.2025 року скасувати, прийняти нову, якою провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, однак до початку судового засідання подав заяву в якій просить розгляд апеляційної скарги проводити без його участі, апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі.

Апеляційний суд враховує, що особа, яка притягається до відповідальності самостійно, відповідно до принципу диспозитивності, вирішує питання щодо участі в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Разом з тим, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особиста присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника під час провадження в суді апеляційної інстанції не має такого ж вирішального значення, як в суді першої інстанції. Умови застосування статті 6 Конвенції стосовно провадження в суді апеляційної інстанції залежать від особливостей певного провадження; слід взяти до уваги загалом проведений судовий процес у національній правовій системі, а також роль, яку відіграє у ньому суд апеляційної інстанції (Ермі проти Італії ) При цьому, обвинувачений може відмовитися від свого права брати участь або бути заслуханим в апеляційному провадженні, або прямо, або своєю поведінкою (Кашлев проти Естонії, Хернандес Ройо проти Іспанії).

Враховуючи наведене апеляційний суд вважає, що розгляд апеляційної скарги може бути проведений без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанову судді необхідно скасувати та закрити провадження у справі з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог п.7 ч.2 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

При вирішанні питання щодо застосування вимог ст.38 КУпАП, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Таким чином, встановлення обґрунтованості висунутого обвинувачення та вирішення питання про винуватість або невинуватість у вчинення правопорушення є прямим обов`язком суду у відповідності до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, відповідно п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Особа, яка не винна у вчиненні правопорушення повинна мати право довести свою невинуватість у вчиненні правопорушення.

Таким чином, розгляд провадження судом повинен гарантувати особі, яка звинувачується у вчиненні правопорушення, що суд перевірить обґрунтованість обвинувачення на встановить винуватість або невинуватість у вчиненні правопорушення.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині сьомій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Ч.2 ст.38 КУпАП встановлено, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Таким чином, для закриття провадження на підставі ст.38 КУпАП суд зобов`язаний встановити наступні обставини, які дозволяють закрити провадження у зв`язку з тим, що пройшов, встановлений законом строк з моменту вчинення правопорушення:

1) правопорушення дійсно було вчинено, особою, яка притягається до адміністративної відповідальності;

2) пройшов певний строк накладення стягнення, який встановлений відносно вказаного правопорушення.

При цьому, закриття провадження за ст.38 КУпАП у зв`язку з тим, що з дня вчинення правопорушення закінчився встановлений законом строк накладення стягнення, не є реабілітуючою правовою підставою, яка свідчить про невинуватість у вчиненні правопорушення.

Так, відповідно до теорії права до реабілітуючих належать наступні правові закриття провадження: встановлено відсутність події правопорушення; встановлено відсутність у діянні складу правопорушення; не встановлено достатніх доказів для доведення винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Закриваючи провадження на підставі ст.38 КУпАП суд фактично констатує, що з моменту вчинення правопорушення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, пройшов встановлений законом строк накладення стягнення і особа не може бути притягнута до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Таким чином, розглядаючи провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності, суд у відповідності до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинен встановити обґрунтованість висунутого обвинувачення та ухвалити відповідне рішення. При цьому, якщо на час розгляду справи закінчився встановлений ст.38 КУпАП строк накладення стягнення, суд повинен закрити провадження по справі тільки за умови доведеності вини у вчиненні правопорушення та визнання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності винуватою у вчиненні правопорушення.

Суд не має право закрити провадження у зв`язку із закінчення встановленого законом строку накладення стягнення стосовно особи, яка не вчиняла правопорушення або стосовно особи, винуватість якої у вчиненні правопорушення не доведено у встановленому законом порядку сукупністю належних та допустимих доказів.

Закриття справи у зв`язку з тим, що на час розгляду справи закінчився встановлений ст.38 КУпАП строк накладення стягнення, без перевірки обґрунтованості висунутого обвинувачення, є істотним порушенням вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, постанову суду про закриття провадження на підставі ст.38, п.7 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 необхідно скасувати та ухвалити нову постанову.

При вирішенні питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд приймає до уваги, що згідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність особи, яка доведена достатніми та незаперечними доказами.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 457 від 14.03.2025 року (а.с.2) головним державним інспектором відділу планових перевірок управління податкового аудиту Головного управління ДПС в Івано-Франківській області Чернецькою М.Я. за результатами проведеної документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Лігос» (), юридична адреса: 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Вовчинецька, буд. 192 (акт перевірки від 14.02.2025 №4487/09-19-07-01/20547427), встановлено, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в.о. генерального директора ТОВ «Лігос» (код ЄДРПОК 20547427) вчинив правопорушення, а саме: порушення встановленого законом порядку ведення податкового обліку, пп. 44.1, 44.2 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135, п. 137.1 ст. 137, пп. 140.5.11 п. 140.5 ст. 140 Податкового кодексу України, Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року № 318 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 року за № 27/4248, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», а саме занижено податок на прибуток на загальну суму 613312 грн., у тому числі за 1 півріччя 2018 року - 252 грн., 2018 рік - 3444 грн., за 1 квартал 2019 року - 5025 грн., за 1 півріччя 2019 року - 10068 грн., за 9 місяців 2019 року - 15009 грн., за 2019 рік - 19944 грн., за 1 квартал 2020 року - 5063 грн., за 1 півріччя 2020 року - 101 26 грн., за 9 місяців 2020 року - 15189 грн., за 2020 рік - 181315 грн., за 1 квартал 2021 року - 5394 грн., за 1 півріччя 2021 року - 10788 грн., за 9 місяців 2021 року - 16182 грн., за 2021 рік - 223296 грн., 1 квартал 2022 року - 9455 грн., за 1 півріччя 2022 року - 14943 грн., за 9 місяців 2022 року - 21931 грн., за 2022 рік - 27786 грн., за 1 квартал 2023 року - 6217 грн., за 1 півріччя 2023 року - 13596 грн., за 9 місяців 2023 року - 16753 грн., за 2023 рік - 19910 грн., за 1 квартал 2024 року - 3508 грн., за 1 півріччя 2024 року - 133819 грн., за 9 місяців 2024 року - 137617 грн., пп. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 192.1 ст. 192, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, а саме занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 701016 грн., у тому числі за березень 2018 року - 22809 грн., за червень 2018 року - 205283 грн., за березень 2020 року - 31607 грн., за квітень 2020 року - 32780 грн., за травень 2020 року - 70400 грн., за червень 2020 року - 43120 грн., за серпень 2002 року - 790 грн., за листопада 2020 року - 211 грн., за вересень 2021 року - 107149 грн., за жовтень 2021 року - 112667 грн., за листопад 2021 року - 30833 грн., за грудень 2021 року - 40167 грн., за вересень 2022 року - 1667 грн., за квітень 2023 року - 1293 грн., за червень 2024 року - 240 грн.

Разом з тим, у вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені обставини за яких було вчинено правопорушення, не зазначено місце та час вчинення правопорушення, спосіб його вчинення правопорушення, що свідчить про неконкретність висунутого обвинувачення, не дозволяє зрозуміти його зміст, порушує право особи яка притягається до адміністративної відповідальності на організацію ефективного захисту від обвинувачення та не дозволяє суду перевірити його доведеність.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на державний або громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і, за яку законодавством передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до діючого КУпАП відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП настає за неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів).

У відповідності до вимог ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення повинна бути зазначена суть адміністративного правопорушення, оскільки конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Підставою для складання вказаного протоколу стали відомості, викладені в акті про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Лігос», , щодо контролю за дотриманням податкового, валютного та іншого законодавства (а.с. 5-57).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні дані, які доводять правильність фактів, які були встановлені в результаті проведення документальної позапланової виїзної перевірки.

Разом з тим, результати проведення результати документальної документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Лігос», , щодо контролю за дотриманням податкового, валютного та іншого законодавства не можуть бути визнані беззаперечним доказом, який має наперед встановлену силу та дозволяє прийти до висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення без перевірки зазначених в ньому обставин.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «Кобець проти України» зазначено, що Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За обставин викладених вище, апеляційний суд вважає недоведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що досліджена судом сукупність доказів не дозволяє, поза розумним сумнівом, прийти до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що діючий закон про притягнення особи до адміністративної відповідальності, містить тільки одну правову підставу для визнання особи невинуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, постанову судді скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 червня 2025 року, якою провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 163-1 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП, скасувати та прийняти нову постанову.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв