Справа № 138/1508/25
Провадження №:3/138/581/25

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області у складі головуючого судді Ясінського Ю.А., за участі секретаря судового засідання Сілантьєвої Л.А., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши в приміщенні міськрайсуду матеріали, які надійшли з Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, тел. НОМЕР_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколів про адміністративні правопорушення серії ЕПР 1 № 348390, № 348402 від 01.06.2025 ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що 01.06.2025 о 18 год. 10 хв. по проспекту Незалежності, 289 в м. Могилів-Подільський Вінницької області, керуючи транспортним засобом «Chevrolet Lacetti» з державним номерним знаком НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), не врахував габаритів транспортного засобу, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_4 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 01.06.2025 був в дворі будинку, а його донька ОСОБА_2 приїхала на авто і дещо зачепила запарковане авто потерпілої, злякалась та пішла з місця події. Він був у стані алкогольного сп`яніння, оскільки випив після роботи. Потерпіла з подружкою вибігла з дому і побачила, як він підійшов до автомобіліві та оглядав незначні пошкодження. Потерпіла вважала, що саме він керував авто і викликала поліцію. Він відмовився від медичного огляду, оскільки не був водієм. Разом з ним були сусіди ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і його колишня дружина.

Потерпіла ОСОБА_5 двічі в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначивши про відсутність у неї будь-яких претензій до ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні повідомила, що 01.06.2025 близько 18 год. 00 хв. на авто матері заїздила у двір і зачепила авто на парковці, в якому нікого не було. Її батько з матір`ю в той час сиділи у дворі за столиком з сусідами, вигулюючи собаку. Вона злякалась, розповіла про подію батькам, які сказали, що розберуться, залишила ключ в авто і пішла. Поліцію вона не викликала. Власника авто побачила десь через 30 хв., коли їй зателефонував батько і вона повернулась на місце події. Це була подруга їх сусідки. Батько дійсно був напідпитку, але авто не керував. Чи сідав він в авто після даної пригоди вона не бачила, інших чоловіків в авто або біля нього в момент ДТП не було теж. Усе це бачила крім її батьків сусідка ОСОБА_6 . Поліції вона пояснила теж саме, але ті зайняли позицію потерпілої сторони. На даний час вона потерпілій відшкодувала завдану шкоду.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомила, що 01.06.2025 гуляла у дворі, де близько 18 год. зустріла ОСОБА_1 та його колишню дружину, поруч був її син ОСОБА_7 цей час під`їхала донька ОСОБА_1 на чорному авто і зачепила інше авто на парковці. ОСОБА_1 авто не керував, водія пошкодженого авто в ньому не було поруч, вона прийшла після ДТП, а потім прибули поліцейські, однак свідок з ними не спілкувалась, так як пішла з малолітньою онукою додому.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні повідомила, що 01.06.2025 була у дворі з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та собакою. Близько 18 год. приїхала її дочка і зачепила авто на парковці, в якому нікого не було. Донька злякалась і пішла, а з будинку вийшла потерпіла та їх сусідка, до якої та приїхала в гості. Вони доньки не побачили, а виявивши випившого ОСОБА_1 , який підійшов до машин і оглядав їх, почали саме його звинувачувати у пошкодженні авто. ОСОБА_1 дійсно був напідпитку, однак авто не керував.

В судовому засіданні оглянуто диски з відеофайлом запису події, на яких зафіксовано наслідки ДТП та спілкування працівників поліції з потерпілою та її свідком, які стверджували, що саме ОСОБА_1 керував авто в нетверезому стані та вчинив ДТП, а також спілкування працівника поліції з ОСОБА_1 та свідками, які перебували з ним, які заперечували факт керування останнім автомобілем, стверджуючи, що авто керувала його донька, яка на відеозаписі це підтвердила. На цій же підставі ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівника поліції.

Також в судовому засіданні було досліджено інші матеріали справи, зокрема протоколи про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 348402, № 348390 від 01.06.2025, в якому зазначено обставини правопорушень, підписаних, працівником поліції, що його склав, та адмінправопорушником; довідку начальника САП ВВГ Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області Олійника М. про те, що ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП протягом року не притягувався та отримував посвідчення водія; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; схему місця ДТП від 01.06.2025; письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_13 , ОСОБА_5 .

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 13.1 Правил дорожнього руху України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Санкцією ст. 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Ст. 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.

Як зазначено в п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, судам слід враховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою

буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

У своїй постанові від 20.02.2019 у справі № 404/4467/16-а (2-іс/811/3/17), провадження № К/9901/21130/18 Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду також зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає саме використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто кермування ним, а не намір це зробити в подальшому.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що поліцейським, який склав протокол про адміністративне правопорушення, не доведено факту керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом 01.06.2025.

Так, на відеозаписі події не зафіксовано керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а лише наслідки ДТП.

Крім того, допитані свідки, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, підтвердили суду позицію ОСОБА_1 щодо того, що він не керував транспортним засобом того дня, а лише оглядав автомобіль, яким до цього керувала його донька, яка і скоїла ДТП, аби перевірити тяжкість пошкоджень автомобілів. Потерпіла ж проігнорувала виклики до суду та не скористалась своїм правом підтвердити в суді пояснення, надані на місці події поліцейським, які самі не бачили момент ДТП, і відповідно свідчити щодо цієї обставини об`єктивно не взмозі, так як прибули на місце ДТП лише після його скоєння.

Згідно вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до п. 4.1 рішення Конституційного суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі № 1-135/2018 (5846/17) зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд враховує, що стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

Суд, керуючись принципом «поза розумним сумнівом» вважає, що протокол про адміністративне правопорушення як юридичний документ, що містить дані про обставини вчиненого правопорушення, за відсутності інших належних та допустимих доказів щодо обставин правопорушення є недостатнім для твердження про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

Отже, приймаючи до уваги те, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 , а саме відсутності належних доказів, які б засвідчували керування ним транспортним засобом, суд доходить висновку, що при розгляді справи не доведено наявності в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження у справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 124, 130 ч. 1, 247 ч. 1 п. 1, 251, 255, 268, 280, 283, 284 ч. 1 п. 3 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі відносно ОСОБА_1 за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Могилів-Подільський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя Ю.А. Ясінський