Справа № 346/2892/25
Провадження № 3/346/1181/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2025 року м. Коломия

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Третьякова І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за ст. 164 ч.1 КУпАП, яка надійшла від Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області, складена відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, фізичної особи-підприємця, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , -

у с т а н о в и л а :

28.05.2025р. близько 17:35 год. в магазині «Біля зупинки Центральна районна лікарня» ФОП ОСОБА_1 здійснювала господарську діяльність без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до Закону, а саме реалізація тютюнових виробів без наявності ліцензії, чим порушено ст. 16 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» № 3817-IX від 18.06.2024р. із змінами та доповненнями, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 164 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даного правопорушення визнала, надала свої усні та письмові пояснення в яких зазначила, що вона зареєстрована ФОП та здійснює свою підприємницьку діяльність разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 , який також зареєстрований, як ФОП. У чоловіка наявна діюча ліцензія на роздрібну торгівлю тютюновими виробами. Ліцензія оформлена на його ФОП і саме він здійснює закупівлю, облік та продаж тютюнових виробів. В приміщенні магазину, де спільно здійснюється підприємницька діяльність використовується два касові апарати. Внаслідок помилки під час вибору облікового запису або оператора на РРО, кілька одиниць тютюнових виробів (3 пачки сигарет в різні дні) були помилково пробиті через ФОП ОСОБА_1 , хоча реалізація відбулася в межах діяльності чоловіка, на яку поширюється чинна ліцензія. Вважає, що цей факт не систематичним порушенням, має одиничний характер і був виявлений внутрішнім контролем під час податкової перевірки. Просила врахувати зазначені нею обставини та факт наявності у чоловіка ліцензії на тютюнову продукцію, як доказ відсутності умислу та невеликої суспільної небезпеки правопорушення.

Окрім пояснень, ОСОБА_1 в судовому засіданні подала письмову заяву в якій вказала, що наразі нею вжито всіх необхідних заходів для усунення виявленого правопорушення: проведено самоінструктаж, розмежовано діяльність обох ФОПів, визначено окремі облікові дані щодо ліцензійного товару. В зв`язку з зазначеним, враховуючи відсутність умислу, вжиття заходів щодо усунення порушення, наявність чинної ліцензії в межах торговельної точки, несуттєвий вплив правопорушення на суспільні відносини, просила визнати вчинене нею правопорушення малозначним та обмежитися усним зауваженням.

З`ясувавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, оцінивши представлені докази, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, на підтвердження протиправності дій ОСОБА_1 суду було надано:

- протокол про адміністративне правопорушення №1237 від 29.05.2025 року, в якому викладено обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, зокрема вказано час, місце (28.05.2025 о 17 годині 35 хвилин в м.Коломия вул Мазепи, магазин «Біля зупинки Центральної районної лікарні») та інші обставини адміністративного правопорушення, зазначено які саме дії вчинено нею (провадження господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, а саме реалізація тютюнових виробів) та нормативний акт, який порушено (ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» № 3817-IX від 18.06.2024р.), а також нормативний акт, який передбачає відповідальність.

-акт (довідка) фактичної перевірки від 28.05.2025, відповідно до якого 28.05.2025 о 17:35 год. проведена перевірка господарської одиниці магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований в м. Коломия по вул Мазепи суб`єкта господарської діяльності ОСОБА_1 . Перевіркою встановлено: 1) реалізація тютюнових виробів без наявності відповідної ліцензії, а саме: за даними системами обліку РРО ДПС України в магазині за період з 08.04.2025р. по 17.04.2025р. реалізовано сигарети «Parliament Aqua SS Sohonyc» 2 пачки по ціні 125,00 грн. та сигарети «Parliament Silver Sohonyc» 1 пачка по ціні 125,00 грн. на загальну суму 375,00 грн. без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами (додаток 3).

- письмові пояснення ОСОБА_1 в яких остання щодо реалізації тютюнових виробів через свій РРО пояснила, що в даному магазині діяльність здійснює вона разом з чоловіком. В наявності зареєстровані два касові апарати (один на неї, інший на чоловіка). В квітні 2025р. через її касовий апарат «пробито» три рази сигарети із-за технічної помилки. Ліцензію на реалізацію підакцизних товарів використовує її чоловік.

- довідку до акту фактичної перевірки (додаток 3), з якої слідує реалізація 08.04.2025р. о 09:34 год. однієї пачки сигарет марки «Parliament Aqua SS Sohonyc», 09.04.2025р. о 10:44 год. однієї пачки сигарет марки «Parliament Silver SS Sohonyc» та 17.04.2025р. о 13:04 год. однієї пачки сигарет марки «Parliament Aqua SS Sohonyc». Реалізація відбулася через ПРРО .

Судом також досліджено докази, надані в судовому засіданні особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, з виписок з ЄДРПОУ вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані як фізичні особи-підприємці. Видами їхньої діяльності являється роздрібна торгівля хлібобулочними виробами, борошняними та цукровими кондитерськими виробами в спеціалізованих магазинах (основний). Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

Згідно ліцензії, виданої ГУ ДПС в Івано-Франківській області ДПС України від 12.04.2024р. та витягів з Єдиного реєстру ліцензіатів про реєстрацію ліцензії вбачається, що ФОП ОСОБА_2 має дозвіл на роздрібну торгівлю тютюновими виробами за адресою: м. Коломия, вул Мазепи, магазин «Біля зупинки Центральна районна лікарня» на період з 19.04.2024 по 19.04.2025р.

Оцінюючи досліджені докази, приходжу до наступних висновків.

Згідно із положеннями ст. 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» документом дозвільного характеру є дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ в електронному вигляді (запис про наявність дозволу, висновку, рішення, погодження, свідоцтва, іншого документа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), який дозвільний орган зобов`язаний видати суб`єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб`єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Згідно зі ст. 23 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» роздрібну торгівлю тютюновими виробами та/або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюють суб`єкти господарювання за наявності у них однієї з таких ліцензій: на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами, на право роздрібної торгівлі рідинами, що використовуються в електронних сигаретах.

Згідно ч. 1 ст.20 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності", за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи у період зупинення дії ліцензії повністю або частково, невиконання ліцензіатом розпорядження про усунення порушень ліцензійних умов, порушення ліцензіатом строку повідомлення про всі зміни даних, зазначених у заяві та документах, а також за наявності контролю за діяльністю ліцензіата у значенні, наведеному у статті 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції", резидентами держав, що здійснюють збройну агресію проти України, у значенні, наведеному у статті 1 Закону України "Про оборону України", суб`єкти господарювання притягаються до адміністративної відповідальності, передбаченої Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 164 КУпАП провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Таким чином, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення (ч. 1 ст. 164 КУпАП), а саме провадження господарської діяльності, виражається в таких формах:

- без державної реєстрації як суб`єкта господарювання;

- без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом;

- без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону;

- у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії;

- без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Вказана диспозиція лише в загальному описує адміністративне правопорушення, не конкретизуючи його змісту, тобто є бланкетною. Тому для повного визначення ознак правопорушення необхідно звернутися до інших галузей права, що встановлюють норми, порушення яких призводить до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Згідно зі статтею 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 2, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини в сфері господарської діяльності», під господарською діяльністю слід розуміти діяльність фізичних і юридичних осіб, пов`язану з виробництвом чи реалізацією продукції (товарів), виконанням робіт чи наданням послуг з метою одержання прибутку (комерційна господарська діяльність) або без такої мети (некомерційна господарська діяльність). Підприємницька діяльність є одним із видів господарської діяльності, обов`язкові ознаки якої безпосередність і систематичність її здійснення з метою отримання прибутку.

Під здійсненням особою будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто, провадиться зазначеною особою безпосередньо, самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Згідно зі статтею 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єкти господарювання реалізують свою господарську компетенцію на основі права власності, права господарського відання, права оперативного управління відповідно до визначення цієї компетенції у цьому Кодексі та інших законах.

Відповідно до статті 58 ГК України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Отже, незалежно від наявності/відсутності мети отримання прибутку, господарською діяльністю є виготовлення, реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг, що здійснюється безпосередньо особою, на власний ризик, самостійно (ініціативно) та систематично.

Саме у разі здійснення такої (господарської) діяльності та реалізації господарської компетенції особи визнаються суб`єктами господарювання та підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку як юридична особа чи фізична особа підприємець. За відсутності в діяльності особи ознак самостійності (ініціативності) та систематичності, а також господарської компетенції відсутні підстави для висновку про її господарський характер, а отже, і про обов`язок особи зареєструватись як суб`єкт господарювання.

З огляду на зазначене, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 164 КУпАП, з`ясуванню підлягають як факти здійснення реалізації продукції (виконання робіт чи надання послуг) особою без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, так і факти систематичності такої діяльності (три і більше разів протягом календарного року), її самостійність та ініціативність, наявність в особи господарської компетенції щодо такої діяльності.

Таким чином, з аналізу вищенаведених норм, слідує, що об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП полягає, зокрема, у здійсненні господарської діяльності без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом. Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, є спеціальний суб`єкт - суб`єкт господарювання, який здійснює господарську діяльність без відповідного дозволу (ліцензії).

Отже, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

В даній справі судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована як суб`єкт господарювання та здійснює свою підприємницьку діяльність в магазині під назвою «біля зупинки Центральна районна лікарня» в АДРЕСА_2 . В цьому ж торговому приміщенні здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_2 . Кожен з підприємців має свій окремий касовий апарат. При цьому, чинну на момент продажу сигарет ліцензію на роздрібну торгівлю тютюновими виробами мав лише ОСОБА_2 .

Також встановлено, що 28.05.2025р. в ході перевірки посадовими особами ГУ ДПС в Івано-Франківській області було виявлено три окремі факти реалізації тютюнових виробів в різні дати та час з ПРРО ОСОБА_1 , яка ліцензію на роздрібну торгівлю таким товаром не отримувала.

Суд також бере до уваги, що в судовому засіданні та в своїх письмових поясненнях, ОСОБА_1 факту продажу сигарет в різні дати зі свого касового апарату не оспорювала, свою вину у вчиненні даних дій не заперечувала.

За вказаних обставин, суд доходить висновку, що в даній справі знайшли своє підтвердження, як факт здійснення реалізації продукції без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону так і факт систематичності вказаних дій (три рази протягом календарного року).

Таким чином, суд вбачає в діях ОСОБА_1 наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, а саме провадження господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

Посилання ОСОБА_1 на те, що реалізація тютюнових виробів нею була здійснена з її касового апарату помилково, внаслідок «людського фактору», суд до уваги не приймає, оскільки вказані дії носили не разовий, а систематичний характер, що не може свідчити про їхню випадковість.

Щодо визнання вчиненого ОСОБА_1 правопорушення малозначним та звільнення її від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, суд виходить з наступного.

Приписами статті 23 КУпАП встановлено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Малозначність як ознака адміністративного правопорушення характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу.

Питання про можливість або ж недоцільність звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення в кожному конкретному випадку вирішується правозастосовчим органом (посадовою особою).

Визначення тяжкості адміністративного правопорушення нормами КУпАП не передбачено.

Згідно «Примітки» до ст. 22 КУпАП положення цієї статті не застосовуються до правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 121,частиною п`ятою статті 122,статтями 122-2,122-4,частиною третьою статті 123,частинами другою - п`ятою статті 126, статтями 130,161-1і173-2цього Кодексу.

Законодавцем не встановлено заборони щодо можливості звільнення особи від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, оскільки такої заборони у примітці до ст. 22 КУпАП немає.

В той же час, відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄСПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Таким чином, враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу ОСОБА_1 , яка свою вину визнала, однак у вчиненому не розкаялася, відсутність у матеріалах справи відомостей, які б характеризували її з позитивної чи негативної сторони, відсутність відомостей про притягнення до адміністративної відповідальності раніше, а також відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність, суд прийшов до висновку про неможливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення, оскільки таке вирішення справи буде недостатнім для досягнення мети адміністративної відповідальності - виховного впливу, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України та недопущення подібної поведінки надалі.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

З урахуванням наведеного, вважаю, що стягнення відносно ОСОБА_1 повинно бути обрано у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ст. 164 ч.1 КУпАП без конфіскації грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, особою на яку було накладено таке стягнення сплачується судовий збір, розмір якого встановлено законом. Відповідно до ст. 4 ч.2 п. 5 ЗУ «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40-1, 164 ч.1, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Притягнути до адміністративної відповідальності за ст. 164 ч.1 КУпАП ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , наклавши на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (сімнадцять тисяч гривень 00 коп.) без конфіскації грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення.

На підставі ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів з метою примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок у дохід держави: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

На постанову суду протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд.

Суддя: Третьякова І. В.