Справа № 450/4797/24 Головуючий у 1 інстанції: Добош Н. Б.
Провадження № 33/811/842/25 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Васечка Юрія Андрійовича, представника потерпілого ОСОБА_1 - адвоката Юхименка Глєба Анатолійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м Львові апеляційну скаргу представника потерпілого адвоката Юхименка Глєба Анатолійовича на постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 березня 2025 року, щодо ОСОБА_2 ,

встановив:

з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_2 24 серпня 2024 року о 16 год. 50 хв. ухилилася від покладених на неї батьківських обов`язків передбачених ст. 150 СК України по відношенню до свого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , спричинив ДТП внаслідок чого порушив вимоги ст. 124 КУпАП. ОСОБА_2 ставить в провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП.

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 березня 2025 року, закрито провадження у справі про притягнення до відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з даною постановою представник потерпілої адвокат Юхименко Г.А.., подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, окрім того просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 березня 2025 року, оскільки участі в розгляді справи потерпілий не приймав (перебував на амбулаторному лікуванні), про результат дізнався 12 травня 2025 року.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що з оскаржуваною постановою потерпілий не погоджується вважає її незаконною та необґрунтованою.

Наголошує, що судом першої інстанції не досліджено обставин вчиненого неповнолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обставин ДТП, яке мало місце за адресою: АДРЕСА_1 , а також завдану ОСОБА_1 шкоду здоров`ю.

Зазначає, що судом першої інстанції не встановлено обставини вчинення ДТП, які норми і приписи ПДР порушив неповнолітній, чому неповнолітній пересувався на скутері без належної правової підстави, без номерного знаку та посвідчення водія, чи дозволяли батьки користуватися неповнолітньому скутером та їздити на ньому, не встановлено чи чоловік ОСОБА_2 є власником скутера та чому неповнолітній мав доступ до ключів від скутера, не з`ясовано характер ушкоджень та суми збитків заподіяних ОСОБА_1 внаслідок ДТП, не надано оцінку поясненням неповнолітнього, який зазначав, що керував скутером та не встановлено з чим саме не згідно в протоколі ОСОБА_2 .

Повідомляє, що ОСОБА_3 перебував за кермом скутера, вчинив ДТП та не надав допомоги потерпілому.

2 липня 2025 року у судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 та потерпілий ОСОБА_1 не прибули, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи не подавали, адвокати Васечко Ю.А. та Юхименко Г.А. просили проводити розгляд справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та потерпілого.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання та думку адвокатів Васечка Ю.А., Юхименка Г.А.., які просили проводити розгляд справи у відсутності ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та потерпілого.

Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням того, що потерпіли участі в розгляді справи не приймав, договір з адвокатом уклав 14 травня 2025 року, а виготовлення апеляційної скарги потребує часу, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.

Заслухавши виступ представника потерпілого на підтримку доводів апеляційної скарги, пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на заперечення доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Частиною третьою статті 184 КУпАП відповідальність батьків передбачена за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, не дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно не з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_2 , 24 серпня 2024 року о 16 год. 50 хв. ухилилася від покладених на неї батьківських обов`язків передбачених ст. 150 СК України по відношенню до свого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , о 16 год. 49 хв., 24 серпня 2024 року, будучи неповнолітнім вчинив ДТП, а саме на повороті наїхав мопедом на велосипедиста ОСОБА_1 , внаслідок чого порушив вимоги ст. 124 КУпАП

Таким чином ОСОБА_2 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 184 КУпАП., тобто вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено КУпАП, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173 - 4 цього Кодексу

Вина ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого нею правопорушення підтверджується наступними доказами:

-даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №020181 від 8 жовтня 2024 року (а.с.1), з якого встановлено, що ОСОБА_2 24 серпня 2024 року о 16 год. 50 хв. ухилилася від покладених на неї батьківських обов`язків передбачених ст. 150 СК України по відношенню до свого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме останній перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , спричинив ДТП внаслідок чого порушив вимоги ст. 124 КУпАП

-інформацією з електронного рапорту ВП №3 (м. Пустомити) ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області (а.с. 5-6), з якого вбачається, що о16 год. 50 хв. 24 серпня 2024 року на лінію 102 надійшло повідомлення що за адресою с. Раковець, вул. Зубрівська, на повороті мопед (червоного кольору, без номерних знаків) наїхав на велосипедиста ОСОБА_1 та поїхав з місця події;

-протоколом огляду місця ДТП від 24 серпня 2024 року (а.с. 7-11), в якому зафіксована дана дорожня обстановка;

-схемою місця ДТП (а.с. 12), на якій зображено місце зіткнення та дорожня обстановка;

-фото таблицею (а.с. 14-), на якій зображено пошкоджені транспортні засоби;

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 24 серпня 2024 року (а.с. 15) з якого встановлено, що він рухався правою смугою руху, коли з другорядної дороги виїхав мопед червоного кольору, створюючи аварійну ситуацію, у зв`язку із чим він з`їхав в ліво, після чого впав з велосипеда, отримав ушкодження;

-результатом токсикологічного дослідження №4923 ОСОБА_1 (а.с. 11), з якого встановлено, що в крові відсутній алкоголь;

-висновком №002287 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24 серпня 2024 року (а.с. 17), з якого встановлено, що в ОСОБА_3 не виявлено ознак сп`яніння;

-поясненнями ОСОБА_3 , від 24 серпня 2024 року (а.с. 18), з якого вбачається, що він 24 серпня 2024 року керував скутером «Viper Storm» червоного кольору, без встановленого державного номерного знаку, не маючи посвідчення водія відповідної категорії, не побачив велосипедиста та не почув як він впав;

-рапортом лейтенанта поліції А. Лещак від 10 вересня 2024 року (а.с. 20), з якого вбачається, що в ході розгляду звернення встановлено, що неповнолітній вчинив неправомірні дії передбачені ст. 124, 126 КУпАП, внаслідок чого до відповідальності притягується його матір ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 184 КУпАП;

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги адвоката Юхименка Г.А. прийшов до висновку, що аргументи потерпілого відповідають фактичним обставинам справи, є законними, обґрунтованим і повністю підтверджується доказами.

Ураховуючи те, що апеляційним судом встановлено наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, ч. 3 ст. 184 КУпАП, в силу вимог ч. 8 ст. 294 КУпАП, оскаржувана постанова суду підлягає до скасування із прийняттям нової постанови.

Вирішуючи питання про призначення виду стягнення за адміністративне правопорушення, апеляційний суд бере до уваги те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Проте на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції минули строки накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 184 КУпАП, визначені ч. 2 ст. 38 КУпАП, через що провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

поновити адвокату Юхименку Глєбу Анатолійовичу строк на апеляційне оскарження постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 березня 2025 року.

Апеляційну скаргу представника потерпілого адвоката Юхименка Глєба Анатолійовича - задоволити.

Постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 березня 2025 року, щодо ОСОБА_2 - скасувати.

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП та на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП провадження у справі закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляді справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.