ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/4730/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2025 р. Суддя Дарницького районного суду міста Києва Монін І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з відділу «Служби освітньої безпеки» Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, з вищою освітою, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за частиною третьою статті 173-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП),

В С Т А Н О В И В:

04 червня 2025 року, до Дарницького районного суду міста Києва надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 173-4 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , який протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями було визначено для розгляду судді Моніну І.В.

Відповідно до протоколу, з січня 2025 року по 19 квітня 2025 року неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вчиняв дії психологічного та фізичного насильства, що полягали у стусанах, триманні, спричиненні фізичного болю, образливому чіплянні, вигадуванні образливих прізвиськ відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , учня 8-А класу в приміщенні Київського інженерного ліцея по вулиці Княжий Затон 12А, однак ОСОБА_2 не досяг віку, з якого настає адміністративна відповідальність, тому до відповідальності притягується його мати - ОСОБА_1 .

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 3 ст. 173-4 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її захисник - адвокат Гриценко І.І. зазначили, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 173-4 КУпАП, не визнає, просили закрити провадження у справі у зв?язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, так як її син ніяких дій відносно ОСОБА_3 не вчиняв, а навпаки, вони з ним товаришують.

Крім того, на думку захисника, в матеріалах справи відсутні докази вини сина ОСОБА_1 , а тому такі дії не можуть розцінюватись як боулінг, також вважає, що закінчились строки притягнення до адміністративної відповідальності.

Законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та її представник адвокат Момот О.О. у судовому засіданні свою заяву, яку було подано до ліцею, підтримали, та пояснили суду, що малолітній ОСОБА_2 систематично вчиняє дії фізичного та психологічного насильства, що підпадають під ознаки боулінгу. Вказані факти підтверджені матеріалами розслідування Київського інженерного ліцею.

Суд вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень статті 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом, дійшов висновку.

Відповідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 3 статті 173-4 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення булінгу (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого, вчинене малолітньою або неповнолітньою особою віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років, та тягне за собою накладення штрафу на батьків або осіб, які їх замінюють, від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до сорока годин.

Диспозицією частини третьої статті 173-4 КУпАП визначено два альтернативних суб`єкта даного адміністративного правопорушення. Так, булінг (цькування) може бути вчинено учасником освітнього процесу стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або малолітньою чи неповнолітньою особою стосовно учасника освітнього процесу.

При цьому диспозиція визначає і два альтернативних безпосередніх об`єкта посягання: охоронювані права малолітньої чи неповнолітньої особи при умові вчинення булінгу будь-яким з учасників освітнього процесу або охоронювані права учасників процесу від дій малолітньої чи неповнолітньої особи.

В даному випадку, згідно протоколу про адміністративне правопорушення учасник освітнього процесу ОСОБА_2 самостійно вчинив дії щодо булінгу (цькування) іншого малолітнього учасника освітнього процесу ОСОБА_3 .

У відповідності санкції частини 3 статті 173-4 КУпАП відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене малолітніми або неповнолітніми особами віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років несуть батьки, або особи, які їх замінюють, тобто в даному випадку ОСОБА_1 .

Чинним Законом України «Про освіту» не передбачено визначення поняття булінгу (цькування) та типових ознак булінгу (цькування).

Згідно Закону України «Про охорону дитинства» булінг (цькування) - це психологічне, фізичне, економічне чи сексуальне насильство, тобто будь-яке умисне діяння (дія або бездіяльність), у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, яке систематично вчиняється особою стосовно дитини, з якою вони є учасниками одного колективу, або дитиною стосовно іншого учасника одного колективу та яке порушує права, свободи, законні інтереси потерпілої особи та/або перешкоджає виконанню нею визначених законодавством обов`язків.

Разом з цим, відповідно до пункту 4 Розділу I «Порядку реагування на випадки булінгу (цькування)», затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 28 грудня 2019 року № 1646 до булінгу (цькування) в закладах освіти належать випадки, які відбуваються безпосередньо в приміщенні закладу освіти та на прилеглих територіях (включно з навчальними приміщеннями, приміщеннями для занять спортом, проведення заходів, коридорами, роздягальнями, вбиральнями, душовими кімнатами, їдальнею тощо) та (або) за межами закладу освіти під час заходів, передбачених освітньою програмою, планом роботи закладу освіти, та інших освітніх заходів, що організовуються за згодою керівника закладу освіти, в тому числі дорогою до (із) закладу освіти.

Ознаками булінгу (цькування) є систематичне вчинення учасниками освітнього процесу діянь стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, в тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, а саме:

- умисне позбавлення їжі, одягу, коштів, документів, іншого майна або можливості користуватися ними, перешкоджання в отриманні освітніх послуг, примушування до праці та інші правопорушення економічного характеру;

- словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи;

- будь-яка форма небажаної вербальної, невербальної чи фізичної поведінки сексуального характеру, зокрема принизливі погляди, жести, образливі рухи тіла, прізвиська, образи, жарти, погрози, поширення образливих чуток;

- будь-яка форма небажаної фізичної поведінки, зокрема ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, завдання ударів;

- інші правопорушення насильницького характеру.

Тобто, систематичність (повторюваність) діяння є однією з ознак булінгу, яка в переважній більшості випадків слугує ключовою відмінністю від конфлікту між учасниками освітнього процесу, прояву невихованості чи недисциплінованості.

Згідно пункту 2 цього Порядку кривдником (булером) є учасник освітнього процесу, в тому числі малолітня чи неповнолітня особа, яка вчиняє булінг (цькування) щодо іншого учасника освітнього процесу; потерпілим (жертвою булінгу) є учасник освітнього процесу, в тому числі малолітня чи неповнолітня особа, щодо якої було вчинено булінг (цькування).

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 213424 від 09 травня 2025 року, з січня 2025 року по 19 квітня 2025 року неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вчиняв дії психологічного та фізичного насильства, що полягали у стусанах, триманні, спричиненні фізичного болю, образливому чіплянні, вигадуванні образливих прізвиськ відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , учня 8-А класу , в приміщенні Київського інженерного ліцея по вулиці Княжий Затон 12А, однак ОСОБА_2 не досяг віку, з якого настає адміністративна відповідальність, тому до відповідальності притягується його мати - ОСОБА_1 .

Як вбачається з письмової заяви ОСОБА_4 до директора Київського інженерного ліцею від 25 квітня 2025 року, ОСОБА_2 (учень 8-А класу ліцею) вчиняє булінг по відношенню до її дитини - ОСОБА_3 . Форми цькування включать фізичне насильство, словесні образи, у тому числі кі мають сексуальний підтекст. Вказані дії розпочались взимку 2025 року, відбуваються по кілька разів на тиждень, продовжились у таборі у березні-квітні 2025 року, та у подальшому не припинились, навіть після розголосу, спілкування з вчителями та батьками кривдника. Також, відповідно до заяви, боулінгу піддаються і інші діти.

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про освіту» керівник закладу освіти в межах наданих йому повноважень розглядає усні та письмові заяви (скарги, повідомлення) про випадки насильства або жорстокого поводження з дитиною в закладі освіти протягом однієї доби з моменту надходження та у разі виявлення ознак насильства або жорстокого поводження невідкладно повідомляє про це батьків, інших законних представників дитини, а також письмово повідомляє уповноважений підрозділ органу Національної поліції України та службу у справах дітей.

Наказом Міністерства освіти і науки України від 28 грудня 2019 року № 1646 було затверджено «Порядок реагування на випадки булінгу (цькування)», який визначає механізм реагування на випадки булінгу (цькування) в закладах освіти всіх типів і форм власності, крім тих, які забезпечують здобуття освіти дорослих, у тому числі післядипломної освіти.

Розділом II даного Порядку визначено механізм подання заяв або повідомлень про випадки булінгу (цькування) в закладі освіти, згідно якого учасники освітнього процесу можуть повідомити про випадок булінгу (цькування), стороною якого вони стали або підозрюють про його вчинення стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу або про який отримали достовірну інформацію, керівника закладу освіти або інших суб`єктів реагування на випадки булінгу (цькування) в закладах освіти.

У закладі освіти заяви або повідомлення про випадок булінгу (цькування) або підозру щодо його вчинення приймає керівник закладу.

Згідно з пунктом 2 цього Розділу керівник закладу освіти у разі отримання заяви або повідомлення про випадок булінгу (цькування) зобов`язаний невідкладно у строк, що не перевищує однієї доби, повідомити територіальний орган (підрозділ) Національної поліції України, принаймні одного з батьків або інших законних представників малолітньої чи неповнолітньої особи, яка стала стороною булінгу (цькування), скликає засідання комісії з розгляду випадку булінгу (цькування) не пізніше ніж упродовж трьох робочих днів з дня отримання заяви або повідомлення.

У разі прийняття рішення комісією про наявність обставин, що обґрунтовують інформацію, зазначену у заяві, до завдань комісії також належать, зокрема визначення заходів виховного впливу щодо сторін булінгу (цькування) у групі (класі), де стався випадок булінгу (цькування).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вказаних положень закону, директором Київського інженерного ліцею, з метою розгляду заяви ОСОБА_4 було видано наказ № 72 від 25 квітня 2025 року «Про проведення розслідування за зверненням ОСОБА_4 комісією з розгляду випадків боулінгу (цькування).

Згідно протоколу № 2 засідання комісії з розгляду випадків булінгу (цькування) було ухвалено рішення, яким обставини, що обґрунтовують інформацію цькування ОСОБА_3 однокласниками ОСОБА_2 та ОСОБА_5 визнано наявними.

Згідно долученого до матеріалів справи консультативного висновку психолога ОСОБА_6 у ОСОБА_3 спостерігається внутрішній стан втоми, виснаження, дратівливості, тривожного очікування, що є типовим для залишкової травматичної симптоматики, підтверджується наявність емоційного резонансу з подіями, пов`язаними з боулінгом.

З письмових пояснень ОСОБА_7 слідує, що ОСОБА_2 систематично вчиняє негативні дії, ображає ОСОБА_3 .

Відповідно до письмових пояснень вчителя ОСОБА_8 слідує, що ним було помічено неприйнятне ставлення ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , у вигляді словесних образ. Також вчитель зазначив, що ОСОБА_2 не реагував на зауваження з цього приводу, а продовжував цькування.

Вказані докази є належними, допустимими та достатніми для висновку про систематичність дій ОСОБА_2 , які відповідають визначенню булінгу за Законом України «Про охорону дитинства» та наказом МОН № 1646 від 28 грудня 2019 року.

Крім того, суд вважає, що дане правопорушення є триваючим, в розумінні ч. 2 ст. 38 КУпАП, оскільки воно розпочалося з січня 2025 року та тривало до моменту його виявлення - проведення засідання комісії з розгляду боулінгу 7 травня 2025 року, що зафіксовано Протоколом №2 комісії.

Таким чином, доводи сторони захисту про закінчення строків накладення адміністративного стягнення не відповідає положенням ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Так само доводи сторони захисту про відсутність систематичності, як ознаки булінгу, повністю спростовуються вищенаведеними доказами.

Наявність ознак заподіяння фізичної та психологічної шкоди, приниження, страху тривоги потерпілому, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та спричинення соціальної ізоляції потерпілого підтверджуються наявними в матеріалах справи висновками психолога внаслідок бесіди з ОСОБА_3 .

Враховуючи викладене, незважаючи на невизнання вини, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП, підтверджується сукупністю вище викладених належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів, зібраних та поданих до суду працівниками поліції відповідно до вимог частини другої статті 251 КУпАП.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Частиною першою статті 16 Конвенції про права дитини передбачено, що жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність.

Згідно положень статті 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника, ступінь її вини у вчинені адміністративного правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд вважає за необхідне визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-4 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді громадських робіт.

На підставі статті 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір» - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 33, 38, 40-1, 173-4, 251, 252, 283-285 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді 20 годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: