Справа № 755/6874/25
Провадження №: 3/755/3141/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" липня 2025 р. Суддя Дніпровського районного суду м. Києва Сазонова М.Г., за при секретарі Косинській Ю.О., за участю прокурора Андрєєва Я.А., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Вітер В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції матеріали, які надійшли з Київського міського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , працюючого: головним спеціалістом відділу протидії нелегальній міграції, забезпечення видворення та реадмісії управління організації запобігання нелегальній міграції ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КпАП України,

встановив:

ОСОБА_1 , обіймаючи посаду головного спеціаліста відділу протидії нелегальній міграції, забезпечення видворення та реадмісії управління організації запобігання нелегальній міграції України ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, будучи державним службовцем категорії «В», являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 1 ст. 45 розділу VII «Фінансовий контроль» та п. 2-7 розділу ХІІІ Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, 05.02.2024 року, подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду головного спеціаліста відділу протидії нелегальній міграції, забезпечення видворення та реадмісії управління організації запобігання нелегальній міграції України ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, будучи державним службовцем категорії «В», являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог абз. 1 ч. 2 ст. 45 та п. 2-7 розділу ХІІІ Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, 05.02.2024 року, подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2022 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 квітня 2025 року, на підставі ст. 36 КУпАП, матеріали адміністративних справ об`єднані в одне провадження.

Прокурор Андрєєв Я.А. у судовому засіданні зазначив, що матеріали справ про адміністративне правопорушення містять докази про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, у зв`язку з чим, просив накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_1 прострочив подання декларації лише на п`ять календарних днів, що не призвело до жодних негативних суспільних наслідків. Жодного умислу на порушення вимог фінансового контролю чи переслідування будь-якого корупційного інтересу ОСОБА_1 не мав. Просив закрити провадження у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, посилаючись на те, що з моменту виявлення НАЗК від 23.12.2024 року правопорушення пройшло майже сім місяців, що свідчить про сплив 23.06.2025 року строку притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав позицію захисника.

Вислухавши думку прокурора, позицію захисника, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

25.03.2019 ОСОБА_1 , на виконання ч. 1 ст. 36 Закону України «Про державну службу», склав присягу державного службовця в Управлінні (Центру) надання адміністративних послуг Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації.

Відповідно до п. 15.4 особової картки державного ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області № 827 ОСОБА_1 ознайомлений під підпис з положеннями Законів України «Про державну службу», «Про захист персональних даних», «Про запобігання корупції», з Правилами етичної поведінки державних службовців.

Наказом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 20.02.2020 № 117/кт ОСОБА_1 з 21.02.2020 року призначено на посаду головного спеціаліста відділу обробки заяв про оформлення посвідки на тимчасове проживання управління з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, в порядку переведення з посади адміністратора відділу надання адміністративних послуг Управління (Центру) надання адміністративних послуг Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, зі збереженням 9 рангу державного службовця категорії посад «В».

Відповідно до наказу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області № 348/кт від 24.07.2023 ОСОБА_1 в порядку переведення, призначено на посаду головного спеціаліста відділу протидії нелегальній міграції, забезпечення видворення та реадмісії управління організації запобігання нелегальній міграції ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області з 02.08.2023, зі збереженням встановленого раніше рангу державного службовця.

Наказом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області за № 668/кт від 03.10.2024 ОСОБА_1 присвоєно 8 ранг державного службовця.

05.02.2024 о 12.29 годині ОСОБА_1 подав щорічну декларацію за 2021 рік, що підтверджується витягом Послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважений на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» та декларацією.

Крім того, 05.02.2024 о 12.41 годині ОСОБА_1 подав щорічну декларацію за 2022 рік, що підтверджується витягом Послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважений на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» та декларацією.

Згідно вимог ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 257 Кодексу України про адміністративні правопорушення протокол про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією разом з іншими матеріалами у триденний строк з моменту його складення надсилається до місцевого загального суду за місцем вчинення корупційного правопорушення.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015р. за № 1-11/2015 (у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 276 КУпАП) положення ч. 1 ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на те, що ОСОБА_1 являється суб`єктом відповідальності за вчинення корупційного правопорушення, пов`язаного із виконанням службових обов`язків, місцем вчинення адміністративного правопорушення являється його офіційне працевлаштування - Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, що зареєстроване за адресою: м. Київ, вул. Березняківська, буд. № 4-А.

Таким чином, місце вчинення правопорушення розташоване у межах територіальної юрисдикції Дніпровського районного суду м. Києва.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 172-6 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про державну службу» посада головного спеціаліста відділу протидії нелегальній міграції, забезпечення видворення та реадмісії управління організації запобігання нелегальній міграції Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області відноситься до категорії «В» посад державної служби.

Частиною 5 статті 32 Закону України «Про державну службу» визначено, що на державних службовців поширюються обмеження, передбачені Законом України «Про запобігання корупції».

Згідно з підпунктом «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» державні службовці є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Частиною 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Абзацом 4 ч. 2-7 розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» установлено, що з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» здійснення заходів фінансового контролю, передбачених розділом VII цього Закону (зокрема подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), відновлюється у повному обсязі та здійснюється у порядку та строки, визначені цим Законом (у тому числі з урахуванням особливостей, встановлених частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону).

Абзацом 1 ч. 2-7 розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» установлено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року. Суб`єкти декларування, зазначені у частинах сьомій - чотирнадцятій статті 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше.

Згідно ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відповідальність настає за неподання або несвоєчасне подання декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру, передбаченої Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції».

По даній справі встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги Закону України «Про запобігання корупції», який визначає засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, щодо системи об`єктивного фінансового контролю за майновим станом публічних службовців, тобто вчинене протиправне, винне діяння за яке законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, враховуючи викладене, суддя вважає доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

З приводу закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП суддя приходить до наступного.

Відповідно до положень ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права в свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Так, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, був зобов`язаний подати щорічну декларацію за минулий 2021 та 2022 роки, шляхом заповнення електронної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Реєстру до 31 січня 2024 року.

За даними публічно доступної інформації, оприлюдненої на офіційному сайті НАЗК, щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_1 подано за 2021 рік 05 лютого 2024 року о 12:29.

Таким чином, ОСОБА_1 щорічну декларацію за 2021 рік (яку відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону № 1700-VІІ повинен був подати до 01.04.2022, а з урахуванням п. 27 р. ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 1700-VІІ - не пізніше 31.01.2024) подав 05 лютого 2024 року.

Крім того, відповідно до публічно доступної інформації, оприлюдненої на офіційному сайті НАЗК, щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_1 подав за 2022 рік 05 лютого 2024 року о 12:41.

Тобто, щорічну декларацію за 2022 рік (яку відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону № 1700-VII повинен був подати до 01.04.2023, а з урахуванням п. 27 р. XIII «Прикінцеві положення» Закону № 1700-VII - не пізніше 31.01.2024) ОСОБА_1 подав 05 лютого 2024 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечує сам факт подання ним щорічних декларацій за 2021 та 2022 року 05.02.2024 року, тобто з порушенням встановленого строку.

Під поважними причинами пропуску строку слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою.

Відомості про обставини, які об`єктивно могли завадити ОСОБА_1 в поданні декларацій у встановлений законом строк, в матеріалах справи відсутні.

Зі змісту ч. 4 ст. 38 КУпАП вбачається, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язане з корупцією, важливу роль відіграють як день вчинення, так і день виявлення правопорушення.

Так, моментом виявлення порушення, пов`язаного з корупцією, є момент отримання інформації про таке порушення уповноваженими особами (посадовою особою чи органом державної влади). При цьому складання протоколу про вчинення порушення, пов`язаного з корупцією є лише окремою процесуальною дією, вчиненою на підставі виявленого факту порушення, пов`язаного з корупцією (факт виявлення порушення це окрема подія, яка завжди передує складанню протоколу про вчинення порушення).

Правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, ОСОБА_1 вчинив 05 лютого 2024 року, оскільки саме в цей час він подав відповідні декларації до державного реєстру декларацій.

Повідомлення про вчинення цього правопорушення, пов`язаного з корупцією разом з матеріалами, уповноваженому органу Київського міського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України за № 349-2025 від 03.01.2025 було надіслано Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України.

10.01.2025 року за № 2008-2025 Київським міським управлінням Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України був надісланий запит до Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київської області щодо надання документів з особової справи ОСОБА_1

14.01.2025 року за № 8010.19-1885/80.1-25 Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м. Києві та Київської області на запит Київського міського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України № 2008-2025 від 10.01.2025 року надало копії документів з особової справи ОСОБА_1

01.04.2025 року оперуповноваженим Київського міського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України Молокоєдов А.Р. відібрано пояснення у ОСОБА_1 , в яких останній на підставі ст. 63 Конституції України відмовився їх надавати.

23.04.2025 року старшим оперуповноваженим Київського міського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України Молокоєдовим А.Р. у відношенні ОСОБА_1 складено протоколи про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, в яких міститься відмітка про отримання ОСОБА_1 23.04.2025 року другого примірника протоколу.

Так чином, Київському міському управлінню Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України достеменно стало відомо про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення 23 квітня 2025 року, тобто після з`ясування всіх необхідних обставин адміністративної справи, а саме отримання відповіді з Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київської області (14 січня 2025 року) та отримання пояснень від ОСОБА_1 (01 квітня 2025 року).

Отже, до моменту складання протоколу відбувався лише збір даних та тільки з моменту виявлення особи та встановлення в її діях складу адміністративного правопорушення, складений протокол про адміністративне правопорушення, що і є моментом виявлення.

Таким чином, оскільки правопорушення було виявлено уповноваженою особою Київського міського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України 23 квітня 2025 року, тобто після вжиття всіх заходів для збирання доказів достатніх даних для заповнення та складання протоколу про адміністративне правопорушення, строк визначений ч. 4 ст. 38 КУпАП необхідно рахувати з 23 квітня 2025 року, коли орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, володів повною інформацією щодо порушення ОСОБА_1 вимог Закону України «Про запобігання корупції».

Таким чином, доводи щодо закриття провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП є такими, що не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Стаття 33 КУпАП передбачає, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення та особу ОСОБА_1 , який вперше притягується до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, вважаю за достатнє та необхідне застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

У відповідності до ст. 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в розмірі ставки, визначеної п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 33-35, 36, ч. 1 ст. 172-6, ст.ст. 283-285, 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. на користь держави.

Роз`яснити, що в разі не сплати штрафу в строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП сума штрафу буде стягнена в порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання становить три місяці з наступного дня після набрання нею законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпровський районний суду м. Києва.

Суддя М. Сазонова