Справа №: 307/2399/25
Провадження № 3/307/864/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2025 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Сас Л.Р., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , інспектора вищої категорії начальника відділення інженерного облаштування державного кордону відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б),

встановила:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, складеного 28 червня 2025 року начальником відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону ОСОБА_2 , старший сержант ОСОБА_1 28 червня 2025 року о 01 год. 30 хв. на відділі прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з місцем дислокації АДРЕСА_1 , під час виконання наказу на охорону державного кордону в прикордонному наряді «Оператор комплексу спеціальних технічних засобів» порушив вимоги абзацу 6, 13 пункту 19 глави 5 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів ДПС України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1261 від 19.10.2015, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1391/27836, а саме, не здійснював спостереження за ділянкою кордону, яка ним була прийнята під охорону, не виявив рух групи осіб, які рухалися з тилу в напрямку державного кордону, що зафіксовано біспектральною камерою «ZirPro» в період з 01 год. 30 хв. по 01 год. 45 хв., внаслідок чого допущено незаконний перетин державного кордону групою осіб на напрямку 254 прикордонного знаку, чим порушив правила несення служби та не виконав покладених на нього службових обов`язків, чим порушив правила несення служби в умовах особливого періоду, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 винуватим себе визнав частково та пояснив, що о 20 год. 27 червня 2025 року по 08 год. 28 червня 2025 року він заступив на службу в прикордонному наряді «Оператор комплексу спеціальних технічних засобів». Під час стеження за камерами спостереження у прикордонній смузі з метою виявлення фактів незаконного перетину кордону у 28 червня 2025 року о 01 год. 35 хв. та о 01 год. 45 хв. відбулося спрацювання двох фотопасток та виявлено рух автомобілів, про що йому прийшло сповіщення на робочі телефони у зв`язку із чим він змушений відреагувати на ці сповіщення, та під час встановлення обставин виявилося, що це автомобілі прикордонників, які патрулювали у той час по периметру. Саме у той час був зафіксований рух групи осіб на одній із камер, який тривав до 8 секунд. Враховуючи, що він один слідкує за роботою восьми камер, та реагуючи на сповіщення щодо спрацювання фото пасток, фізично не зміг в той момент побачити цих осіб.

Також ОСОБА_1 долучив копії робочого зошиту чергового ОКСТЗ ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б), в якому зазначено, що о 01 год. 35 хв. 28 червня 2025 року зафіксовано рух автомобіля та о 01 год. 45 хв. 28 червня 2025 року рух транспортного засобу; також ним долучено фотофіксацію цих транспортних засобів із фотопасток.

Дослідивши матеріали справи, слід дійти висновку про закриття вказаної справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення керуючись таким.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.97 №475/97-ВР визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтями 251 та 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п. 2) ч. 1 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Із протоколу про адміністративне правопорушення, складеного 28 червня 2025 року начальником відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону ОСОБА_2 , встановлено, що старший сержант ОСОБА_1 28 червня 2025 року о 01 год. 30 хв. на відділі прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з місцем дислокації АДРЕСА_1 , під час виконання наказу на охорону державного кордону в прикордонному наряді «Оператор комплексу спеціальних технічних засобів» порушив вимоги абзацу 6, 13 пункту 19 глави 5 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів ДПС України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1261 від 19.10.2015, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1391/27836, а саме, не здійснював спостереження за ділянкою кордону, яка ним була прийнята під охорону, не виявив рух групи осіб, які рухалися з тилу в напрямку державного кордону, що зафіксовано біспектральною камерою «ZirPro» в період з 01 год. 30 хв. по 01 год. 45 хв., внаслідок чого допущено незаконний перетин державного кордону групою осіб на напрямку 254 прикордонного знаку, чим порушив правила несення служби та не виконав покладених на нього службових обов`язків (а. с. 1).

Із письмових пояснень старшого сержанта ОСОБА_1 видно, що з 20 год. 27 червня 2025 року по 08 год. 28 червня 2025 року він виконував наказ на охорону державного кордону в прикордонному наряді «ОКС ТЗ», в яких надав аналогічні з показаннями суду пояснення (а. с. 2).

Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Всупереч вимог норм КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , не підтверджений фактичними даними, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановила наявність адміністративного правопорушення.

Також у протоколі не зазначено які саме дії ОСОБА_1 начальником відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону ОСОБА_2 , який складав протокол, трактуються як порушення правил несення служби та які саме службові обов`язки були ОСОБА_1 порушені під час несення служби; відсутні докази проведення службової перевірки, тобто не долучено висновку за результатами проведеної службової перевірки так само як і не долучено даних про факт перетину державного кордону групою осіб, на який посадова особа посилається у протоколі, фото або відеозапису факту спрацювання фотопасток вказаної події, тобто не долучено жодних доказів, які б свідчили про факт порушення правил несення ОСОБА_1 служби в умовах особливого періоду.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Зокрема, у справі «Barbera, Messegu and Jabardov. Spain» від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Згідно ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Ураховуючи наведене, та те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, крім протоколу про адміністративне правопорушення, іншими матеріалами справи не доведена, в діях ОСОБА_1 при наведених обставинах відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-18 КУпАП, а тому провадження в даній справі слід закрити.

Згідно п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и л а:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-18 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не буде подано, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Л.Р. Сас