ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1202/25 Справа № 216/3655/24 Суддя у 1-й інстанції - ЦИМБАЛІСТЕНКО О. В. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Охримович Л.С. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 березня 2025 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, оперуповноважений Національної поліції, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови 13.05.2024 о 20 год. 29 хв., в АДРЕСА_2 , водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Toyota Rav 4» номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, що підтверджується тестом «DragerALCOTEST-6820» №1112 від 13 травня 2024, результат 1,92 % а також актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, з результатами був згоден, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним в правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

З таким судовим рішенням не погодився захисник Охримович Л.С. яка діє в інтересах ОСОБА_1 та оскаржили в апеляційному порядку. У обґрунтування апеляційних вимог вказує, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, оскільки суд не перевірив обставини складання протоколу щодо ОСОБА_1 та не врахував надані докази. Постанову винесено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Вказує, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 не відповідає фактичним обставинам справи та наявним доказам. Зазначає, що у справі відсутні докази порушення ОСОБА_1 ПДР або причини його зупинки. У матеріалах справи немає постанови про накладення стягнення за порушення ПДР, що підтверджує відсутність підстав для зупинки. Звертає увагу, що огляд на стан сп`яніння проводився без свідків, що суперечить вимогам ст. 266 КУпАП. Це підтверджується відеозаписом, наданим поліцією. Підкреслює, що матеріали не містять доказів відсторонення від керування або тимчасового затримання авто, що суперечить вимогам ст. 265-2 і 266 КУпАП. Вважає, що рапорт працівника поліції не може бути доказом, оскільки поліцейський є зацікавленою особою. Вказує, що температура, зазначена в чеку приладу Drager, не відповідає фактичним погодним умовам, що ставить під сумнів справність приладу та достовірність результату тесту. Вказує, що згідно з даними чеку приладу Drager «Alcotest 6820» (прилад ARHK-0124), тест проводився 13.05.2024 о 20:45 год. при температурі +17,0°С. Проте, згідно з інформацією з відкритих погодних джерел (посилання на сайти надані в матеріалах скарги), температура повітря в місті Кривий Ріг у той час становила приблизно +12°С, тобто значно нижче, ніж зафіксовано в чеку. Зазначає, що ця невідповідність ставить під сумнів об`єктивність та точність вимірювання. Згідно з інструкцією до приладу Drager, експлуатація можлива в межах температур від -5°C до +50°C, але результати вимірювання можуть бути неточними, якщо прилад знаходився в середовищі з підвищеною температурою (наприклад, в салоні або багажнику авто). Вважає, що неправильне визначення температури свідчить про можливу технічну несправність приладу або порушення умов його використання, що, у свою чергу, дає підстави сумніватися в достовірності показників рівня алкоголю, зафіксованих при тестуванні. Звертає увагу, що суд першої інстанції не оцінив цей доказ належним чином і не дослідив питання дотримання умов експлуатації приладу, хоча ці обставини є критично важливими для встановлення достовірності результату огляду на стан сп`яніння. Зазначає, що не було доведено використання оригінального мундштука з сертифікатом якості, ставить під сумнів процес тестування. Підкреслює, що наявність не усунених сумнівів має тлумачитися на користь особи відповідно до ст. 62 Конституції України. Звертає увагу, що суд не застосував Віденську конвенцію, Європейську конвенцію з прав людини та не врахував практику ЄСПЛ, яка вимагає дотримання кримінально-процесуальних гарантій у подібних справах. Просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення КУпАП на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Учасники по справі про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином. До початку судового розгляду, клопотань про відкладення розгляду справи не надали. Захисником Охримович Л.С. подано клопотання про розгляд справи за відсутності сторони захисту.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши думку сторони захисту,апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення.

Відповідно до диспозиції ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п. 2.9 ПДД України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується інформацією з протоколу про адміністративне правопорушення від 13 травня 2024 року серії ААД № 736944, який відповідає вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.

Чеком тестуванням на стан алкогольного сп`яніння, який проводився із застосуванням газоаналізатора Drager Alcotest 6820 (прилад ARHК -0124), результат 1,92 проміле.

Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 13.05.2024 з яким ОСОБА_1 погодився, про що свідчить його підпис в акті та чеку Драгер.

Даними з рапорту працівника поліції.

Відеозаписом зі службових портативних відеореєстраторів працівників ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП, з якого вбачається дотримання працівниками поліції законодавства, яким регламентовано порядок виявлення, фіксації адміністративного правопорушення та складання відповідного адміністративного матеріалу, факт керування ОСОБА_1 т.з. «Toyota Rav 4» номерний знак НОМЕР_1 , виявлення працівниками поліції явних ознак алкогольного сп`яніння, на вимогу працівника поліції, добровільне проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та згоду водія з результатами огляду, складання документів по справі, та ознайомлення ОСОБА_1 з складеним протоколом про адміністративне правопорушення та іншими доказами по справі.

Проаналізувавши докази по справі, вважаю, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

Стягнення суддею накладене відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу, відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції також встановив, що суд першої інстанції повно дослідив усі доводи сторони захисту, заявлені під час розгляду справи, які збігаються з доводами апеляційної скарги. Суд першої інстанції надав обґрунтовані відповіді на ці доводи, виклавши чіткі причини їх неприйняття, та не встановив підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги на відсутність порушень ПДР з боку ОСОБА_1 та як наслідок відсутність законних підстав для зупинки транспортного засобу під його керуванням суд вважає безпідставними.

Як вірно вказав суд першої інстанції, наявність або відсутність інших порушень ПДР не входять до складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак не підлягають доказуванню у даній справі.

З наявного відеозапису, вбачається, що співробітники поліції повідомили ОСОБА_1 про причину зупинки транспортного засобу. Причиною зупинки транспортного засобу були «незрозумілі маневри автомобіля під час руху».

Доводи апелянта з приводу законності чи незаконності зупинки транспортного засобу працівниками поліції, не приймаються до уваги, оскільки вказане не є предметом розгляду даної справи та віднесено до виключної компетенції судів адміністративної юрисдикції. Які ОСОБА_1 або його представник вправі оскаржити окремо. На час розгляду в апеляційному суді, рішень про неправомірну зупинку працівниками поліції транспортного засобу та притягнення працівників до відповідальності не надано.

Доводи сторони захисту щодо фрагментарності відеозапису, як правильно зазначив суд першої інстанції, не впливають на допустимість доказу, оскільки наявні відеофайли охоплюють повну хронологію події та узгоджуються з іншими доказами в справі.

Апеляційний суд також не має сумнівів щодо достовірності наявних у матеріалах справи відеозаписів. Відеозаписи як докази отримані в порядку, визначеному законом, зокрема ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» та ст. 251 КУпАП, відповідно до яких доказами є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а їх зміст з точки зору належності та допустимості оцінюється судом, виходячи із сукупності усіх наданих доказів.

Долучений до матеріалів справи відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та оцінити поведінку водія та працівників поліції, які брали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Він отриманий у встановленому законом порядку та здійснений працівниками поліції за допомогою наявних у них технічних засобів, а тому є належним і допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення та не викликає жодних сумнівів у суду апеляційної інстанції.

Щодо проведення огляду без свідків, суд першої інстанції правомірно застосував положення ч. 3 ст. 266 КУпАП, відповідно до яких присутність свідків не є обов`язковою, якщо огляд фіксується за допомогою технічних засобів відеозапису. У справі встановлено, що огляд проводився із використанням нагрудних камер, а отже, порушень вимог закону не вбачається.

Апеляційний суд погоджується з оцінкою суду першої інстанції щодо належності проведення процедури огляду на стан сп`яніння, зокрема надання водію запакованого мундштука, його розпакування та проходження тесту з використанням сертифікованого приладу Drager Alcotest 6820, про що чітко свідчить зміст відеозапису.

Щодо доводів про температуру повітря під час проведення огляду, суд першої інстанції правильно відхилив ці твердження як необґрунтовані, оскільки вони базуються лише на погодних прогнозах з інтернет-ресурсів, які не можуть свідчити про фактичну температуру в конкретному місці та в конкретний момент. Разом з тим, у чеку Drager зазначено температуру +17°C, що відповідає допустимому діапазону температур, передбаченому інструкцією приладу.

Щодо відсутності сертифікатів на технічний прилад «DragerALCOTEST-6820» та сумніви, щодо мундштука, суд першої інстанції правильно зауважив, що відповідно до Інструкції, поліцейський надає сертифікат лише на вимогу водія, проте наявне відео свідчить, що ОСОБА_1 такого клопотання не висловлював, отже правомірно сертифікат не був наданий.

Також згідно відео співробітниками поліції ОСОБА_1 було запропоновано обрати запакований мундштук. Після того як ОСОБА_1 було обрано, мундштук його було розпаковано та пройдено тест за допомогою газоаналізатора «DragerAlcotest-6820», результат тесту складає 1,92 % проміле. З результатами тестування ОСОБА_1 був згоден. Жодного разу не заперечив результату тестування. Вищевикладене спростовує твердження апелянта, що мундштук був не запакований та не зафіксовано його розпакування.

Суд апеляційної інстанції погоджується, що факт наявності ознак сп`яніння у ОСОБА_1 , виявлений працівниками поліції, які провели зовнішній огляд, є достатньою підставою для проходження огляду.

Оскільки право поліцейського виявляти водіїв із ознаками алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів унормовано Законами України «Про Національну поліцію», «Про дорожній рух»,постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

На підставі викладеного апеляційний суд зазначає, що ознаки сп`яніння встановлює поліцейський під час спілкування з водієм, та наявність таких ознак на думку поліцейського саме і є підставою для пропонування огляду на стан сп`яніння.

Водій погодився на тестування, результат якого становив 1,92‰, не заперечував його, підписав протокол, йому були роз`яснені права, що чітко зафіксовано у відеоматеріалах.

Доводи апелянта, що матеріали не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування або тимчасового затримання авто, є безпідставними та спростовуються наявними матеріалами справи, письмовим роз`ясненням про відсторонення від права керування транспортним засобом, підписаний ОСОБА_1 .

Щодо доводів апелянта, що рапорт працівника поліції не може бути доказом, оскільки поліцейський є зацікавленою особою.

В розумінні ст. 251 КУпАП рапорт працівника поліції є не доказом, а джерелом доказів, тобто фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, в розумінні, є доказом у справі про адміністративне правопорушення. З огляду на справу, що розглядається, у рапорті працівника поліції містяться фактичні дані про час та місце вчинення правопорушення, особу правопорушника, причини зупинки транспортного засобу, а тому є допустимим та належним джерелом доказів. А висновок про наявність складу правопорушення в діях особи відносно якої складено протокол, дійсно є уявленням особи, що склала протокол, про наявність правопорушення, яке в суді повинно бути підтверджено відповідними доказами.

Тому рапорт, долучений до матеріалів справи суд оцінює саме як джерело доказів.

Доводи апеляційної скарги оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а доводи, що сукупність викладених апелянтом обставин у апеляційній скарзі вказують на те, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 матеріали є недопустимими доказами, є безпідставними, оскільки наведені міркування з цього приводу не підтверджені доказами.

Суддя апеляційного суду приходить до висновку, що підстави для скасування або зміни постанови судді районного суду відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Охримович Л.С. залишити без задоволення.

Постанову судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 березня 2025 року, у справі про адміністративні правопорушення передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя