Справа № 496/2242/25
Провадження № 3/496/1846/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Пасечник М.Л., розглянувши матеріали, які надійшли від Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

09.04.2025 року о 16:20 год. за адресою: м. Біляївка, вул. Отамана Головатого (Леніна) 187, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Toyota Land Cruiser Prado 150, д.н.з. НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху з правої смуги в ліву смугу, не переконався у безпеці руху, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом Renault Duster, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався у лівій смузі. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.10.1. Правил дорожнього руху України,за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч.2 ст. 268 КУпАП не встановлено обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачених ст. 124 КУпАП.

Таким чином, присутність ОСОБА_1 під час розгляду даної справи не є обов`язковою.

18.06.2025 року на адресу суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_1 , в яких він просить суд закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 пояснив, що тягар доказування доведеності достатності доказів його винуватості у скоєні інкримінованого адміністративного правопорушення покладено на особу, що складала протокол про адміністративне правопорушення, тобто поліцейського.Надаючи письмові пояснення на місці події правоохоронцям, ОСОБА_1 повідомив наступні обставини: «рухався на своєму автомобілі «Тойота» по вул. Головатого у бік с. Маяки у правій смузі, після чого здійснював перестроювання на ліву смугу і потім почув позаду звук гальмування і відчув удар у задню частину автомобіля, сталося зіткнення з автомобілем «Renault Duster», д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався у лівій смузі у бік с. Маяки. В результаті чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень у ДТП». До моменту зіткнення, автомобіль «Рено» рухався по правій стороні і щоб уникнути зіткнення перестроївся у ліву смугу, так як він рухався з великою швидкістю». Водій іншого транспортного засобу, причетного до ДТП - ОСОБА_2 , надав поліцейським письмові пояснення про таке: «близько 16:20 год. рухався на автомобілі «Renault Duster», д.н.з. НОМЕР_2 , по вул. Головатого у бік с. Маяки, попереду нього їхав автомобіль «Тойота», д.н.з. НОМЕР_3 , у правій смузі, він рухався на своєму автомобілі у лівій смузі, як раптом водій автомобіля «Тойота», д.н.з. НОМЕР_3 , почав різко перестроюватися із правої смуги на ліву, в результаті чого сталося зіткнення, де автомобілі зазнали механічних пошкоджень та матеріальних збитків». Як убачається з відеозапису VID23F-00-0003, під час з`ясування обставин на місці події, ОСОБА_3 в усній формі надав кардинально інші пояснення, а саме (дослівно): «їхали вони, позаду машина, ОСОБА_1 включив поворот і хотів виїхати на обгін, вони повертали наліво і ОСОБА_1 їх вдарив» (16:36:55- 16:37:03). До початку здійснення маневру обгону, транспортний засіб, яким керував ОСОБА_2 , рухався у правій смузі, після чого з метою здійснення маневру обгону, він виїхав у ліву смугу дорожнього руху, де сталося зіткнення автомобілів. Та обставина, що водій намагався виконати маневр обгону, свідчить про те, що швидкість руху його автомобіля була більшою, ніж швидкість руху транспортного засобу, що рухався попереду нього. Таким чином, письмові пояснення, надані ОСОБА_1 , про те, що транспортний засіб «Renault Duster» спочатку рухався у правій смузі, а лише потім перестроївся у ліву смугу дорожнього руху, та швидкість його руху була великою, узгоджуються з тими поясненнями, що ОСОБА_2 надав безпосередньо на місці події в усній формі. Натомість, ті пояснення у письмовій формі, що від імені ОСОБА_2 фактично складені поліцейськими, не узгоджуються з тими, що надані особисто ОСОБА_2 в усній формі тим же поліцейським. Надаючи пояснення в усній формі, переглядаючи з поліцейськими фрагмент відеозапису, який містить момент ДТП (який був у розпорядженні поліцейський, однак також не був долучений до матеріалів справи), ОСОБА_1 акцентував увагу на тому, що позаду нього рухався також інший транспортний засіб, а за ним на великій швидкості автомобіль, яким керував ОСОБА_3 та який виїхав з правої у ліву смугу дорожнього руху із-за транспортного засобу, що рухався позаду ОСОБА_1 . Останній акцентував увагу поліцейським на тому, що перед здійсненням маневру перестроювання з правої у ліву смугу ОСОБА_1 переконався у відсутності інших транспортних засобів, тобто у безпечності свого руху, і лише потім, коли знаходився безпосередньо у лівій смузі дорожнього руху, він почув звук гальм, а за ним удар. Також наголошував, що перед тим, як ОСОБА_1 здійснював маневр, автомобіля, яким керував ОСОБА_2 , не було на лівій смузі дорожнього руху, він раптово з`явився на великій швидкості руху. При цьому, ОСОБА_1 наполягав у тому, що він переконався у безпечності руху свого транспортного засобу та акцентував увагу поліцейських, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_2 рухався з дуже великою швидкістю (відеозапис VID30F-00-0004, час: 17:03:53- 17:04-40). Як свідчать відеозаписи, аргументи ОСОБА_1 поліцейські залишили поза увагою, неодноразово зазначаючи про те, що вони лише фіксують обставини події, а питання винуватості буде вирішено судом за результатами розгляду справи. При цьому, така поведінка поліцейських, з урахуванням їх рукостискання з ОСОБА_2 на початку їх прибуття на місце події, викликає раціональний сумнів у їх об`єктивності та неупередженості, а також ймовірно свідчить про те, що правоохоронці були особисто знайомі з ОСОБА_2 (відеозапис VID23F- 00-0003, час: 16:36:40-16:36:42). Під час спілкування з поліцейським ОСОБА_1 неодноразово зазначав, що з метою всебічності та повноти установлення фактичних обставин цієї справи має бути враховано та встановлено те, з якою швидкістю рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_2 , на що поліцейський відповів (дослівно): «це ваше право, розбирайтеся» (VID31F-00-0005, час: 17:11:21). Окрім цього, ОСОБА_1 звертав увагу поліцейських про те, що перед виконанням маневру обгону саме на ОСОБА_2 покладався обов`язок переконатися у безпечності його руху, утім поліцейський відповів, що ОСОБА_2 рухався у своїй смузі дорожнього руху та він не перестроювався (VID31F-00-0005, час: 17:12:14 - 17:12:24). Проте, такі суб`єктивні твердження поліцейськими є хибними, та суперечать поясненням ОСОБА_2 , які надані ним в усій формі, в яких він підтвердив, що увімкнув поворот і хотів виїхати на обгін. Відеозаписи, надані поліцейськими, свідчать, що правоохоронці не надали жодної правової (юридичної) оцінки тому, що у даній дорожній обстановці, що склалася, також рухався ще й 3-й транспортний засіб, що чітко убачається з відеозапису. Це джерело доказу (відеозапис, на якому безпосередньо зафіксовано момент ДТП) було у розпорядженні поліцейських на момент складання адміністративних матеріалів, проте, ймовірно з метою приховання дійсних (об`єктивних) обставин цієї справи, цей відеозапис не був долучений до матеріалів справи, як під час першочергового надіслання до суду, так і після доопрацювання. На цьому відеозаписі зафіксовано не лише рух транспортних засобів, причетних до ДТП, а і сам момент зіткнення, також зафіксовано, як за автомобілем ОСОБА_1 у тій самій смузі дорожнього руху також рухався інший автомобіль. Отже, вказаний вище відеозапис стосується предмету доказування та має бути урахований судом під час прийняття рішення у справі. Тобто у дійсності, як ОСОБА_1 повідомляв поліцейських, перед тим, як здійснити маневр, він подивився у дзеркало заднього виду, переконався у тому, що у лівій смузі дорожнього руху були відсутні інші автомобілі, та прийняв рішення здійснити маневр. При цьому, що важливо, і чим свідомо знехтували поліцейські, водій ОСОБА_2 , який здійснював маневр обгону транспортного засобу, що рухався позаду ОСОБА_1 , а відтак відповідно рухався у правій смузі дорожнього руху, з`явився у лівій смузі дорожнього руху на великій швидкості (про що свідчить звук руху його транспортного засобу, а також гальмування) лише тоді, коли ОСОБА_1 вже завершував маневр. Щодо складеної поліцейськими схеми ДТП, то остання не відповідає критерію повноти та відповідності фактичним обставинам справи, оскільки не містить відомостей (інформації) щодо транспортного засобу, який рухався за ОСОБА_1 та перед автомобілем ОСОБА_2 , таким чином не у повній мірі відображає дорожню обстановку, що насправді мала місце. Також, у цій схемі не відображено дійсний (фактичний) характер руху автомобіля, яким керував ОСОБА_2 , а саме те, що останній спочатку рухався у правій смузі дорожнього руху, а лише згодом перестроївся, що також має суттєве значення для розуміння дорожньої обстановки, що мала місце при ДТП. Як вбачається зі схеми місця ДТП, ширина дорожнього полотна зафіксована поліцейськими становить 6,5 м., а місце зіткнення автомобілів відбулося на відстані 5,6 м. від правої сторони проїжджої частини (номер 3 об`єкта, зображеного на схемі). Також вбачається, що після ДТП, передні колеса «Renault Duster», д.н.з. НОМЕР_2 , (номер 2 об`єкта, зображеного на схемі), від правої частини дорожнього полотна знаходилася на відстані 4,6 м., а задні 4,3 м. За наслідками ДТП, поліцейськими виявлено та зафіксовано наступні пошкодження у автомобіля «Toyota Landcruiser Prado 150», номерний знак НОМЕР_1 - задній бампер, задня (п`ята) дверь; у транспортного засобу «Renault Duster», д.н.з. НОМЕР_2 - передній бампер, капот, декоративна решітка радіатора, переднє крило з лівого боку, права фара правого боку. Місце зіткнення автомобілів, їх розташування після ДТП, свідчить про те, що на момент зіткнення транспортних засобів, автомобіль під керуванням ОСОБА_1 вже знаходився у лівій смузі дорожнього руху, тобто він завершував маневр. Наведене вище свідчить про помилковість висновків правоохоронців щодо порушення ОСОБА_1 вимог п.10.1 ПДР України, оскільки за таких обставин, зіткнення автомобілів мало б відбутися ближче до середини дороги (3,25 м.), а транспортні засоби мали б отримати такі пошкодження: у автомобіля ОСОБА_1 - ліва частина заднього бампера, у автомобіля «Renault Duster», д.н.з. НОМЕР_2 - права частина переднього бампера. Натомість, зі схеми місця ДТП прямо убачається, що внаслідок зіткнення, автомобілі отримали пошкодження, які за своїм характером спростовують версію правоохоронців щодо порушення ОСОБА_1 вимог ПДР України, а відтак і наявність у його діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Виконання останнім маневру перестроювання не знаходиться у прямому причинному зв`язку з ДТП, з огляду на те, що безпосередньо перед початком зміни напрямку руху ОСОБА_1 достеменно переконався у безпечності руху власного автомобіля, зокрема у відсутності інших транспортних засобів у лівій смузі дорожнього руху, тим самим дотримався вимог ПДР України. Виконання ОСОБА_1 вказаного вище маневру не створило небезпеки та перешкоди для автомобіля, який рухався безпосередньо позаду нього. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі (п.2.3 б ПДР України). Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним (п.12.1 ПДР України). Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу (п.13.1 ПДР України). У дорожній обстановці, що склалася, ОСОБА_2 , як водій автомобіля «Renault Duster», у достатній мірі не переконався у безпечності своїх дій для інших учасників дорожнього руху, оскільки здійснюючи обгін автомобіля, який рухався попутно у цій же смузі позаду ОСОБА_1 , тобто був перешкодою для руху транспортного засобу, яким керував ОСОБА_2 , він не пересвідчився у відсутності інших автомобілів, що рухалися попереду, зокрема транспортного засобу ОСОБА_1 , не урахував ймовірність зміни дорожньої обстановки, зумовленої зміною напрямків руху іншими транспортними засобами. Під час складання адміністративних матеріалів, ОСОБА_1 звертав увагу поліцейських на тому, що автомобіль, під керуванням ОСОБА_2 , рухався з великою швидкістю, ймовірно з її перевищенням, однак правоохоронці знехтували цими поясненнями, не прийнявши їх до уваги, тим самим не забезпечили всебічність та повноту під час фіксації обставин ДТП. На переконання ОСОБА_1 , яке ґрунтується та фактичних обставинах, що містяться у справі, саме не виконання водієм ОСОБА_2 вимог п.п. 2.3 б, 12.1, 13.1 ПДР України знаходиться у прямому причинному зв`язку з ДТП та наслідками, що настали у виді пошкодження транспортних засобів, оскільки він мав можливість уникнути зіткнення, за умови, якби він у момент здійснення маневру обгону транспортного засобу, що їхав попереду, тобто рухаючись за великої швидкості, виїжджаючи з правої у ліву смугу дорожнього руху, своєчасно зреагував на зміну дорожньої обстановки, дотримуючись безпечної швидкості руху транспортного засобу, а також безпечної дистанції між автомобілями. Керуючи транспортним засобом, у відповідності до вимог п.1.4 ПДР України, ОСОБА_1 розраховував, що й інші учасники дорожнього руху, зокрема ОСОБА_2 , також буде дотримуватися та виконувати вимоги ПДР України.

24.06.2025 року від ОСОБА_1 надійшли заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, в яких він просить суд закрити провадження по справі №496/2242/25 відносно нього на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування поданих заперечень ОСОБА_1 зазначив, що протокол серії ЕПР1 №295499 складено з порушенням норм чинного законодавства. З огляду зазначеної ситуації дорожньо-транспортної пригоди, виникає необхідність з`ясувати характер порушень ПДР України, які перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з небезпечними наслідками у вигляді дорожньо-транспортної пригоди. Поліцейський, який складав протокол про адміністративне правопорушення, не застосовував спеціальну норму, передбачену п. 10.3 ПДР України, а саме: у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч. Інкримінуючи порушення вказаних пунктів ПДР України, працівником поліції не надано увагу пунктам ПДР України, які мають безпосереднє відношення до вибраних ОСОБА_1 методів керування транспортним засобом та які підтверджують правильність його дій, а також дії кожного учасника дорожнього руху, які перебувають в безперечному причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. Таким чином, виникає причина для дослідження дій кожного учасника дорожнього руху та їх відповідність вимогам ПДР України. Дії водія ОСОБА_1 регламентувались наступними пунктами ПДР України: 1.3. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими; 1.4. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила; 2.3. б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; 10.3. У разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися; 11.1. Кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними; 11.2. На дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом; 12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; 12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. ОСОБА_1 , здійснюючи рух з максимально допустимою швидкістю руху в населеному пункті (м. Біляївка вул. Отамана Головатого) - 50 км/год, перед початком зміни напрямку руху переконався у відсутності транспортних засобів в лівій частині дороги (смузі) та в дзеркало заднього виду помітив, що за ним рухається легковий автомобіль, а за ним, на значному відділенні рухається транспортний засіб - Renault Duster, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався позаду нього в попутному напрямку, по правій частині дороги (в правій смузі руху) та відповідно не перешкоджав йому здійснювати маневр - перестроювання в ліву смугу руху. ОСОБА_1 , розраховуючи на те, що крім нього й інші учасники виконують Правила дорожнього руху та відповідно до п.1.4, розуміючи, що ніхто не може виконати випередження його транспортного засобу, оскільки швидкість руху його транспортного засобу складала максимально допустимі 50 км/год, оскільки випередження можливе тільки з перевищенням швидкості руху, що заборонено ПДР України, попередньо переконавшись, що ліва смуга вільна для руху, здійснив зміну напрямку у лівий бік. Після чого, він почув звук гальмування іншого транспортного засобу, а потім відчув звук удару в задню частину автомобіля. Отже, дії ОСОБА_1 відповідали вимогам ПДР України, а саме пунктам 1.3, 1.4, 2.3.6, 10.1, 11.2, 12.4. Наявні пояснення ОСОБА_2 заслуговують критичного зауваження з огляду відповідності його дій до вимог ПДР України та наявних в матеріалах справи доказів, а саме відеозапису моменту дорожньо-транспортної пригоди та проведення елементарного аналізу зазначеного відеозапису: на відеозаписі, первинно, вбачається рух двох транспортних засобів: Toyota, д.н.з. НОМЕР_4 , та іншого транспортного засобу - легкового автомобіля «седан» (не автомобіль ОСОБА_2 ), яких рухався позаду автомобіля Toyota, д.н.з. НОМЕР_4 , які рухаються в попутному напрямку та між ними наявна безпечна дистанція та відповідна швидкість руху; після зміни напрямку руху автомобіля Toyota, д.н.з. НОМЕР_4 , в період коли автомобіль вже перебуває в лівій частині дороги (ліва смуга), тобто вже минув певний час, за який автомобіль Toyota, д.н.з. НОМЕР_4 , подолав шлях з правої смугу в ліву, на відеозаписі гарно чутно звук гальмування (утворюється в результаті тертя гуми шини колеса з поверхнею асфальтобетонного покриття дороги) автомобіля Renault Duster, д.н.з НОМЕР_2 ; після триваючого звуку гальмування стає зіткнення передньої частини автомобіля Renault Duster, д.н.з. НОМЕР_2 , з задньою частиною автомобіля Toyota, д.н.з. НОМЕР_4 , що свідчить про закінчення маневру перестроювання автомобіля Toyota, д.н.з. НОМЕР_4 . Отже, дії ОСОБА_2 слід розглядати в контенті ПДР України, а саме: 1.3. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими; 2.3. б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; 11.1. Кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними; 11.2. На дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом; 12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; 12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. Пунктом 12.9. ПДР України передбачено, що водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил. Зіставляючи показання ОСОБА_2 з наявними в матеріалах адміністративної справи доказами (схема ДТП, пояснення ОСОБА_1 , відеозаписом) вбачається тільки одне пояснення розвитку дорожньо-транспортної ситуації, яка привела до настання пригоди, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто до дорожньо-транспортної пригоди - перевищення максимально допустимої швидкості руху в населених пунктах - 50 км/год, перевищення якої заборонені ПДР України, невідповідність розташування транспортного засобу Renault Duster, д.н.з. НОМЕР_2 , на проїжджій частині дороги, так як на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини. ОСОБА_1 вважає, що при належному дотриманні ОСОБА_2 ПДР України, а саме п.п. 11.2, 12.4 та 12.9.6 зазначена дорожньо-транспортна пригода не мала би місця, тобто зіткнення транспортних засобів не сталося, так як відповідність швидкості руху автомобіля, яким керував ОСОБА_4 та автомобіля, яким керував ОСОБА_2 , рівнялась би 50 км/год та відповідно зближення та зіткнення транспортних засобів не сталося б. Окремої уваги заслуговує огляд наявного матеріалах справи доказу відеозапису, з огляду дій водія легкового автомобіля моделі «седан», який рухався позаду автомобіля ОСОБА_1 , який здійснював рух у відповідності до вимог ПДР України та відповідно між ним та автомобілем ОСОБА_1 не сталося зіткнення, так як заначений водій рухався зі швидкістю 50 км/год та якнайближче до правого краю проїзної частини. Зазначений водій своїм прикладом показує, як повинен рухатись водій, виконуючи вимоги ПДР України та як повинен був рухатись водій ОСОБА_2 - не порушуючи вимоги ПДР України. ОСОБА_1 зазначив, що викладене надає обґрунтовані підстави дійти висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що вказує на відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП

Дослідивши матеріали справи, письмові пояснення та заперечення ОСОБА_1 , суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

У Постанові Верховного суду у складі Колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.06.2019 року по справі № 560/751/17 зазначено, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.Визначення доказів в справах про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований статтею 251 КУпАП.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 251 КУпАП на співробітників поліції, як на осіб, що в силу ст. 255 КУпАП, уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, зокрема, за ст.ст. 126, 130 КУпАП, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог статей 251 та 256 КУпАП мають бути додані до протоколу та/або посилання на які повинні міститися в самому протоколі.

За пунктами 1.3., 1.9 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У пункті 1.10 ПДР зазначено, що водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Пунктом 10.1. ПДР України передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, працівниками поліції надано до суду:

- протокол серії ЕПР1 №295499 від 09.04.2025 року;

- схему місця ДТП від 09.04.2025 року;

- рапорт старшого інспектора САП Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області Дячук Д.Р. від 10.04.2025 року;

- письмові пояснення ОСОБА_2 від 09.04.2025 року;

- письмові пояснення ОСОБА_1 від 09.04.2025 року;

- довідку старшого інспектора сектору адміністративної практики Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області Д`ячук Д. щодо отримання ОСОБА_1 посвідчення водія серії НОМЕР_5 ;

- довідку старшого інспектора сектору адміністративної практики Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області Д`ячук Д. щодо транспортного засобу Toyota Land Cruiser Prado 150, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 ;

- витяг з програми «Армор»;

- диск з відеозаписами.

До письмових пояснень ОСОБА_1 долучив диск з відеозаписом.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в Постанові від 19.02.2020 року по справі №496/4315/16-а дійшов висновку, що обов`язковому доказуванню під час розгляду справ про адміністративні правопорушення підлягають лише факти вчинення або невчинення певною особою адміністративного правопорушення, які в свою чергу, підтверджуються відеозйомкою фіксації події адміністративного правопорушення.

Відеозапис, який долучений ОСОБА_1 до матеріалів справи, відображає повну подію правопорушення, оскільки на ньому зафіксовано в повному обсязі обставини, що підлягають з`ясуванню та дають можливість встановити в діях останнього наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку з порушенням ОСОБА_1 п. 10.1. ПДР України.

Так, на відеозапису зафіксовано, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Toyota Land Cruiser Prado 150, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по правій смузі. Після чого, останнім здійснено різку зміну напрямку руху з правої смуги в ліву смугу та екстрене гальмування, при цьому, враховуючи різкість зміни напрямку руху, ОСОБА_1 не переконався у безпеці руху, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом Renault Duster, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався позаду у лівій смузі.

Дослідивши відеозапис, можливо дійти висновку, що водій ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом Renault Duster, д.н.з. НОМЕР_2 , рухався по лівій смузі та не здійснював обгін автомобілю під керуванням ОСОБА_1 , як зазначається останнім.

Суд вважає доведеним той факт, що саме дії водія ОСОБА_1 є наслідком настання дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 09.04.2025 року о 16:20 год., внаслідок порушення останнім п. 10.1 ПДР України.

Твердження ОСОБА_1 про те, що безпосередньо перед початком зміни напрямку руху він достеменно переконався у безпечності руху власного автомобіля, зокрема у відсутності інших транспортних засобів у лівій смузі дорожнього руху, тим самим дотримався вимог ПДР України, спростовується наявним в матеріалах справи відеозаписом.

Відеозапис є допустимим доказом, та, виходячи із положень ст. 251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення, не містять ознак монтажу чи інших недоліків.

Відеозаписи є одними із сукупності доказів у справі, які суд, у відповідності до 252 КУпАП, оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Проаналізувавши вищевказані документи, відеозаписи, суд дійшов висновку, що такі є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, підтверджують існування обставин, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, отримані у порядку, передбаченого законом, уповноваженою посадовою особою, відтак відповідають критеріям належності і допустимості. У своїй сукупності ці докази є достатніми.

Крім того, доводи ОСОБА_1 про те, що схема ДТП не відповідає критерію повноти та відповідності фактичним обставинам справи, оскільки не містить відомостей щодо транспортного засобу, який рухався за ОСОБА_1 та перед автомобілем ОСОБА_2 , тобто третього транспортного засобу, не заслуговують на увагу, так як, третій автомобіль не є учасником дорожньо-транспортної пригоди, відтак відсутня необхідність вносити відомості про нього до схеми ДТП.

Поряд з цим, ОСОБА_1 стверджував, що водій автомобілю Renault Duster, д.н.з. НОМЕР_2 - ОСОБА_2 перевищив швидкість, в результаті чого сталося зіткнення транспортних засобів, натомість така обставина не підтверджена жодним доказом.

Згідно ст. 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005 року суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому, пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

Об`єктом вказаного правопорушення - є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).

Суб`єкт правопорушення - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою Правил дорожнього руху України, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням Правил дорожнього руху України і виявленими пошкодженнями.

За положеннями ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Наявні в матеріалах справи докази прямо вказують про порушення ОСОБА_1 ПДР України, а саме п.10.1, що фактично є у прямому причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 09.04.2025 року та відповідно пошкодженням транспортних засобів Toyota Land Cruiser Prado 150, д.н.з. НОМЕР_1 та Renault Duster, д.н.з. НОМЕР_2 .

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, отриманих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення по справі, не встановлено.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в абзаці другому п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п. 110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden №36985/97).

Отже, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду за допомогою належних та допустимих доказів, які є послідовними, взаємоузгодженими та у своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ст. 124 КУпАП - порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

При визначенні виду і міри адміністративного стягнення з ОСОБА_1 суд приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, фактичні обставини справи, особу порушника, і вважає, що адміністративне стягнення повинно бути накладене на нього у виді штрафу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 1, 7, 23, 24, 33, 40-1, 124, 221, 245, 251, 252, 283, 284, 287, 288, 291, 307, 308 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 ), винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 ), на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення п`ятнадцятиденного строку, передбаченого для сплати штрафу, надсилається правопорушником до суду, який виніс постанову про накладення цього штрафу.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя М.Л. Пасечник