Справа № 192/912/25
Провадження № 3/192/376/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 червня 2025 року

Суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області Ковальчук Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у селищі Солоному Солонянського району Дніпропетровської області справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,

встановила:

До суду від відділення поліції № 1 Дніпровського районного управління поліції № 1 ГУНП в Дніпропетровській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

У судове засідання, призначене на 18 червня 2025 року, ОСОБА_1 не прибув, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/03, п. 41) зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи наведені обставини, а також те, що в даному разі явка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у судове засідання не є обов`язковою, з огляду на правила, встановлені статтею 268 КУпАП, суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 753018, складеним 06.04.2025, 06 квітня 2025 року о 15 год 30 хв у с. Солоному по вул. Шевченка Дніпровського району громадянин ОСОБА_1 здійснював рух на т.з. Volkswagen Passat, н.з. НОМЕР_2 , при цьому 22.05.2024 рішенням Солонянського районного суду позбавлений права керування т.з. терміном на десять років. Правопорушення вчинено повторно протягом року. ОСОБА_1 притягався до відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП, протокол серії ААД/649770 від 16.03.2024, рішення суду від 07.06.2024. ОСОБА_1 позбавлений права керування додесяти років. ОСОБА_1 порушиввимоги пп. «а» п. 2.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Разом з протоколом від 06.04.2025 серії ААД № 753018 до суду надані копії постанов від 07 червня 2024 Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, за змістом якої водій був підданий адміністративному стягненню за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП та від 22 травня 2024 року Солонянського районного суду Дніпропетровської області, про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, постанови від 06.04.2025 серії ББА № 611176 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121, ч.ч. 1, 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, протоколу серії ААД № 753017 від 06.04.2025, складеного стосовно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП, фотозображення паспорта громадянина України ОСОБА_1 , фотозображення ОСОБА_1 та транспортного засобу, довідку про те, що відповідно до бази даних ІПНП «Цунамі» вкладкою «Пошук посвідчення водія ГСЦ» інформація щодо отримання водійського посвідчення ОСОБА_1 відсутня, рапорт поліцейського.

У судовому засіданні 06 червня 2025 року, ОСОБА_1 вину не визнав, заперечував факт керування ним транспортним засобом, пояснив, що транспортним засобом керував його дядько, в автомобілі також знаходились його дівчина та друг. Вони зупинились на узбіччі дороги недалеко від АЗК, дядько пішов на АЗК, а він залишився стояти біля автомобіля, після чого під`їхали поліцейські.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Суд зазначає, що ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Частинами другою - четвертою ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за такі порушення:

керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2);

керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3);

керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4).

За приписами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом ст. 245 КУпАП до завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення належить, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів у справі про адміністративне правопорушення покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати серед іншого чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, суд також не має права самостійно відшуковувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Наданими суду доказами не доведено факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 .

Від підпису у протоколі від 06.04.2025 серії ААД № 753018 та у постанові від 06.04.2025 серії ББА № 611176 ОСОБА_1 відмовився.

У судовому засіданні ОСОБА_1 факт керування заперечував.

За приписами ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до позиції Європейського Суду з прав людини сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави (рішення від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції»).

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а зазначає, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України» та ін.).

Враховуючи викладене, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, та з огляду на те, що достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП суду не надано, з урахуванням того, що всі сумніви у винуватості особи повинні тлумачитися на її користь та винність особи не може ґрунтуватись на припущеннях, суд доходить висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні останнім зазначеного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин провадження у справі належить закрити.

Керуючись ст. 247 КУпАП,

постановила:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 1 26 КУпАП, закрити у зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Солонянський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя Н.В. Ковальчук