Номер провадження: 33/813/1220/25
Номер справи місцевого суду: 515/340/25
Головуючий у першій інстанції Луцюк В. О.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Карташова О.Ю.

за участю секретаря судового засідання Рудуман А.О.

особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника особи яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката Ковпак Олександра Вікторовича

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі в режимі відеоконференції з Татарбунарським районним судом Одеської області апеляційну скаргу адвоката Ковпака Олександра Вікторовича який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Татарбунарського районного суду Одеської області від 05 травня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Татарбунарського районного суду Одеської області від 05 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі трьох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51, 00 грн (п`ятдесят одна гривня). Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Згідно із постановою суду, ОСОБА_1 21 лютого 2025 року близько 15 години 00 хвилин вчинила дрібні хуліганські дії по вул.Соборній в м.Татарбунари щодо неповнолітньої ОСОБА_2 , 2013 року народження, яку ображала нецензурною лайкою, чим порушила громадський порядок та спокій громадян, вчинивши правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду, адвокат Ковпак О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначаючи, що оскаржувана постанова суду є необґрунтованою, такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, порушенням прав апелянта на справедливий судовий захист та принципів верховенства права, законності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, просить її скасувати у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначається, що дії ОСОБА_1 були зумовлені незадоволенням протиправними, як вона вважала діями неповнолітніх дітей розцінюючи їх, як булінг. Акцентується увага, що дії ОСОБА_1 не були направлені на порушення громадського порядку і спокою громадян, а навпаки відповідні дії виникли для припинення протиправних дій дітей, які були розцінені вчителем як булінг.

Наголошується, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення за ст. 173 КУпАП. На думку сторони захисту зазначені дії відбулись лише для з`ясування стосунків заявника із вчителем та відсутності реакції інших батьків на дані дії.

Від заявниці ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи за відсутності її та її доньки ОСОБА_2 .

Враховуючи обізнаність про складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , відсутність законодавчо встановленої вимоги обов`язкової участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення передбачене ст. 173 КУпАП заявника, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, думку ОСОБА_1 та її захисника адвоката Ковпак О.В. які просили постанову суду скасувати, а провадження закрити. Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги (ч.7 ст.294 КУпАП).

Диспозиція ст. 173 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

З об`єктивної сторони, хуліганство, незалежно від виду відповідальності (адміністративної чи кримінальної), характеризується порушенням громадського порядку, а з суб`єктивної сторони - умисною виною та мотивом явної неповаги до суспільства.

Об`єктом адміністративного проступку, передбаченого ст. 173 КУпАП є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських містах в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Найбільш розповсюдженою формою дрібного хуліганства є нецензурна лайка у громадських місцях, непристойні висловлювання.

Іншою формою цього правопорушення є образливе ставлення до громадян, під яким необхідно розуміти докучливу поведінку, пов`язану з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чию волю, до того ж у грубій розв`язній манері.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме - громадське місце.

Громадським місцем визначається - вільна в доступі необмеженому колу осіб територія нежитлового та невиробничого призначення, яка використовується для задоволення особистих потреб, у межах якої здійснюється державне регулювання суспільних відносин з охорони громадського порядку. Отже громадське місце є публічним і знаходиться у вільному доступі для необмеженого кола осіб, незалежно від соціальної, групової чи іншої належності й без будь-яких спеціальних дозволів.

З суб`єктивної сторони правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, особа усвідомлює, що її дії, протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

Склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 173 КУпАП є формальним, коли діяння становить склад проступку незалежно від настання шкідливих наслідків, характеризується зухвалою поведінкою громадян, неповагою до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття.

На обґрунтування вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, матеріали справи містять пояснення ОСОБА_3 , а також її заява, щодо правопорушення, пояснення малолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на підставі яких складено протокол про адміністративне правопорушення від 04.03.2025 року.

ОСОБА_1 у протоколі про адміністративні правопорушення від надання пояснень відмовилась.

Як вбачається з матеріалів справи, суд прийшов до висновку про винність ОСОБА_1 на підставі протоколу про вчинення адміністративного правопорушення; пояснень малолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ; відеозапису події яка сталася 21.02.2025 року; пояснень директора «Татарбунарської музичної школи».

Апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи справу, суд першої інстанції належним чином не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тобто однобічно розглянув справу, без з`ясування фактичних обставин, що мають істотне значення для її розгляду, та не звернувши уваги на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, з огляду на таке.

Суд першої інстанції не дав належної оцінки поясненням ОСОБА_1 , яка як в суді першої інстанції так і в апеляційному суді зазначала, що її дії були спрямовані на припинення конфлікту між дітьми, який вона сприйняла як прояв булінгу, і в її діях відсутній умисел на порушення громадського порядку.

Однак апеляційний суд зазначає, що сам лише факт наявності між сторонами конфліктної ситуації безумовно не може свідчити про вчинення ОСОБА_1 дрібного хуліганства в розумінні ст. 173 КУпАП.

Для юридичної оцінки діяння за ст. 173 КУпАП обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього правопорушення у виді порушення громадського порядку і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

Також апеляційний суд звертає увагу, що законодавцем чітко визначено поняття «дрібного хуліганства», що включає в себе «нецензурну лайку в громадських місцях», «образливе чіпляння до громадян», а також «інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян». Вказані поняття не є тотожними.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, за відсутності будь-яких інших доказів також не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на підтвердження вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Отже, обставини, наведені у протоколі про адміністративне правопорушення, суб`єктом, який його склав, повинні підтверджуватись іншими зібраними цим суб`єктом доказами.

Апеляційний суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що дії ОСОБА_1 свідчили б саме про прояв неповаги до суспільства, який в свою чергу є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

До пояснень малолітніх свідків, апеляційний суд ставиться критично, хоч вони і відібрані у встановленому порядку, але вони мають оцінюватись з урахуванням віку свідків, їх суб`єктивного сприйняття, можливих помилок у розумінні намірів дорослої особи, а також їхнього емоційного стану під час події.

Інших об`єктивних доказів, які б підтверджували версію дітей, зокрема аудіо запису, свідчень інших повнолітніх осіб, сторонніх спостерігачів тощо, матеріали справи не містять.

Відеозапис, долучений до матеріалів справи, не містить звукової доріжки, а відтак не підтверджує фактів вживання нецензурної лексики чи іншої словесної агресії з боку особи яка притягається до адміністративної відповідальності. Поведінка на відео також не свідчить однозначно про наявність умислу на порушення громадського порядку.

Апеляційний суд враховує характеристики на ОСОБА_1 як з місця роботи так і з профспілкової організації, проте не вважає їх визначальними для встановлення або спростування складу правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Крім того інцидент з якого було складено адміністративний протокол, відбувся поблизу місця роботи особи, але не під час проведення уроку, виховного заходу чи іншої трудової діяльності, яка формально входить до кола обов`язків працівника закладу освіти. Таким чином, поведінка особи в момент події навіть за умови, що вона мала на меті втрутитись у дитячий конфлікт, не підлягає оцінці в межах трудової дисципліни або професійної етики педагога, а отже надані характеристики як позитивні так і негативні не мають істотного значення для правової кваліфікації дій як адміністративного правопорушення.

Відтак, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву свідчили про наявність у діянні ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, є недоведеним. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Виходячи з вищевикладеного, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП, не встановив всі фактичні обставини справи та всі обов`язкові ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а тому дійшов помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

З урахуванням встановлених апеляційним судом обставини та положень ст. 294 КУпАП, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Ковпака Олександра Вікторовича який діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Татарбунарського районного суду Одеської області від 05 травня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП - скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Ю. Карташов