Номер провадження: 33/813/1119/25
Головуючий у першій інстанції Кривохижа Ю. А.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря Зєйналової А.Ф.к., ОСОБА_1 , адвоката Мишак Д.Е., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси и від 18 квітня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Постановою Приморського районного суду м. Одеси и від 18 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 17000 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

З вказаної постанови вбачається, що 10.08.2024 року о 23 годині 43 хвилини в м. Одеса, вул. Генуезька 24-Б, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Audi Q5 державний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота) на місці зупинки пройшов огляд на сп`яніння за допомогою приладу Драгер, тест-1807, результат тесту - 1,01‰, проходити огляд у спеціалізованому медичному закладі на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.9 а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою Приморського районного суду м. Одеси и від 18 квітня 2025 року представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:

1)ОСОБА_1 не погодився із результатом огляду проведеного за допомогою приладу Драгер, та погодився проїхати до медичного закладу, однак працівники поліції постійно відволікалися, крім того, працівники поліції роз`яснювали про те, що в медичному закладі результат буде такий самий, а тому сенсу їхати туди немає. Отже, працівник поліції вийшов за межі своїх повноважень і спонукав ОСОБА_1 не проходити огляд у медичному закладі;

2)В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, яке передбачає заборону керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, однак поліцейський повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення як за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, як за відмову від огляду на стан алкогольного сп`яніння. Отже, працівниками поліції невірно було кваліфіковано дій ОСОБА_1 ;

3)В судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_2 , однак пояснення, які він надавав суду різняться із тими подіями, які були зафіксовані на відеореєстратор.

Посилаючись на такі доводи, представник ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №110504 від 11.08.2024 року з якого вбачається, що 10.08.2024 року в м. Одеса по вул. Генуезька, 24 Б, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Audi Q5 державний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота) на місці зупинки пройшов огляд на сп`яніння за допомогою приладу Драгер, тест-1807, результат якого - 1,01 ‰, проходити огляд у спеціалізованому медичному закладі на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.9 а ПДР. Протокол ОСОБА_1 підписаний, зауважень не містить;

- роздруківка тесту Драгер, з якого вбачається, що ОСОБА_1 10.08.2024 року о 23:50 год. пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер. Результат тесту 1,01‰. ОСОБА_1 було ознайомлено із даним результатом, про що міститься його особистий підпис, а також те що він не згоден із даним результатом;

- акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з якого вбачається що огляд проведено у зв`язку із виявленими ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд проводився за допомогою приладу Драгер. Результат огляду на стан сп`яніння позитивний 1,01‰. ОСОБА_1 з результатом не згоден, особисто підписав даний акт;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції з якого вбачається, що водію ОСОБА_1 10.08.2024 року о 23:43 год. було запропоновано проїхати до КНП «ООМЦПЗ» ООР, однак останній пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер на місці зупинки транспортного засобу, результат якого показав 1,01‰;

- довідка з якої вбачається, що ОСОБА_1 посвідчення водія НОМЕР_2 отримав 05.06.2024 року;

- довідка з якої вбачається, що ОСОБА_1 на протязі року за ст. 130 КУпАП не притягувався

- відеозапис, який було приєднано до матеріалів справи та з якого вбачається, що 10.08.2025 року приблизно о 23:40 год. по вул. Генуезькій їхав транспортний засіб Audi Q5 державний знак НОМЕР_1 із вікна якого пасажир виліз у вікно. Позаду їхав транспортний засіб працівників поліції, які і зупинили даний транспортний засіб. Під час бесіди із водієм у працівника поліції виникла підозра, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння, тому йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер. ОСОБА_1 спочатку хотів поїхати до медичного закладу, однак працівники поліції роз`яснили, що якщо прилад нічого не покаже, то і їхати до медичного закладу не прийдеться, а якщо прилад Драгер покаже такий результат з яким ОСОБА_1 не погодиться, то вони відвезуть його до медичного закладу. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці зупинки за допомогою приладу Драгер. Працівниками поліції було роз`яснено, як проходити огляд за допомогою даного приладу. ОСОБА_1 пройшов огляд прилад показав результат 1,01‰. ОСОБА_1 не погодився із висновком, при цьому сказав, що він не так багато вживав алкоголю, щоб прилад показав це. Працівники поліції запропонували ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу, зауваживши на тому, що ОСОБА_1 також там пройде огляд, однак у них буде висновок лікаря. ОСОБА_1 почав говорити, що не може залишити машину з особами, які в ній перебувають оскільки вони йому малознайомі. Працівник поліції сказав, що пасажири можуть їхати додому самостійно, ОСОБА_3 закриває автомобіль і вони його повезуть до медичного закладу, а потім відвезуть куди він скаже. Потім ОСОБА_1 пішов до своєї машини, сів на сидіння та почав щось шукати. Працівники поліції ще раз запитали, чи згоден ОСОБА_1 поїхати до медичного закладу щоб пройти там огляд на стан алкогольного сп`яніння. Проте, ОСОБА_1 почав говорити, що йому потрібно знайти документи. Працівники поліції зауважили на тому, що документи не потрібні, оскільки він їх показав у застосунку «ДІЯ», однак ОСОБА_1 настоював на своєму. Працівники поліції надали ОСОБА_1 20 хв. на те, щоб він знайшов свої документи, для того щоб поїхати до медичного закладу і якщо він після цього часу не поїде, вони будуть розцінювати такі дії, як відмову. Після минування 20 хв. працівники знов звернулися до ОСОБА_1 з питанням, чи поїде він до медичного закладу, проте ОСОБА_1 відповіді не надав, працівниками поліції це було розцінено, як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Отже, посилання апеляційної скарги про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, яке передбачає заборону керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, однак поліцейський повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення як за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, як за відмову від огляду на стан алкогольного сп`яніння. Отже, працівниками поліції невірно було кваліфіковано дій ОСОБА_1 спростовуються наступним.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно п. 2.9а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З положень ст. 266 КУпАП вбачається, що особи, які керують, зокрема транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння. Огляд особи, яка керувала, зокрема транспортним засобом, на стан сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала, зокрема транспортним засобом, на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд осіб на стан сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд особи на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. У разі відсторонення особи від керування, зокрема транспортним засобом, можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.

Аналогічні положення, але з більш детальним врегулюванням дій поліцейського під час огляду водія на стан сп`яніння, містяться в Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 (далі Порядок № 1103) та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС України та Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція № 1452/735).

Зокрема, положення п. 2, 3, 5 Порядку № 1103 встановлюють, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Положенням п. 2, 3 розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

За приписами п. 3 - 5 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Згідно п. 7 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 пройшов огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер, результат якого показав 1,01‰, таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, який передбачає заборону керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Отже, огляд ОСОБА_1 було проведено у відповідності до норм чинного законодавства, порушень з боку працівників поліції встановлено не було.

Щодо посилань апеляційної скарги про те, що в судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_2 , однак пояснення, які він надавав суду різняться із тими подіями, які були зафіксовані на відеореєстратор не відповідають дійсності.

Відеозапис віднесений ч. 1 ст. 251 КУпАП до джерел доказів. Отже, поліцейські, здійснюючи відеофіксацію правопорушення з відеореєстратора, дані про який внесені у протокол про адміністративне правопорушення, діяли відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» та положень КУпАП.

Також з дослідженого відеозапису не вбачається будь-яких порушень працівниками поліції «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Водночас, відповідно до п. 1.4.5 «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів)», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03 лютого 2016 року, однією із декількох цілей використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції є забезпечення об`єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів.

Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.

Між тим, апеляційний суд доходить до переконання, що з відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер, підписав протокол про адміністративне правопорушення, підписав результат проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також підписав акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, хоч і зазначив, що з результатом не згоден, зауважень ніяких не вказав, а ні під час проходження огляду, а ні під час підписання протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, пунктом 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Отже, ОСОБА_1 таким правом не скористався, письмових пояснень не надав.

Вказуючи про порушення співробітниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, апелянт не надав до суду доказів про звернення зі скаргами на дії поліцейського до компетентних органів, що дає підстави суду вважати такі посилання апеляційної скарги, як спроби апелянта уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Довід апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не погодився із результатом огляду проведеного за допомогою приладу Драгер, та погодився проїхати до медичного закладу, однак працівники поліції постійно відволікалися, крім того, працівники поліції роз`яснювали про те, що в медичному закладі результат буде такий самий, а тому сенсу їхати туди немає. Отже, працівник поліції вийшов за межі своїх повноважень і спонукав ОСОБА_1 не проходити огляд у медичному закладі відхиляється.

Із наданого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано проїхати до медичного закладу, однак останній всіма своїми діями затягував процес, що було сприйнято працівниками поліції як відмову. Також даний факт підтверджується і направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів з якого вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на місці зупинки за допомогою прилад Драгер. Від проходження огляду у КНП «ОМЦПЗ» ООР відмовився.

Об`єктивно оцінивши докази у справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені вище докази повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що було встановлене в передбаченому законом порядку.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд першої інстанції обґрунтовано застосував стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керувати транспортними засобами, адже воно, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

У відповідності до положень п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Отже, за результатами апеляційного розгляду суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а постанова Приморського районного суду м. Одеси и від 18 квітня 2025 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси и від 18 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова