Справа № 539/2956/25
Провадження № 3/539/811/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року м.Лубни

Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Просіна Я.В., розглянувши об`єднані матеріали, які надійшли з Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.126, ч.2 ст.126, ч.1 ст.122, ч.2 ст.122, ст.122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановила:

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 10.06.2025 року серії ЕПР1 №357441, водій ОСОБА_1 10.06.2025 року о 09 год 42 хв в м.Лубни по вул.Братська, буд.1, здійснював рух на мотоциклі ММВЗ-3.115 номерний знак НОМЕР_2 , при цьому не мав при собі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1 ґ Правил дорожнього руху, за що адміністративна відповідальність передбачена ч. 1 ст.126 КУпАП.

Окрім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 10.06.2025 року серії ЕПР1 №357438, водій ОСОБА_1 10.06.2025 року о 09 год 42 хв в м.Лубни по вул.Братська, буд.1, здійснював рух на мотоциклі ММВЗ-3.115 номерний знак НОМЕР_2 , при цьому не мав права керування транспортними засобами, чим порушив п.2.1 а Правил дорожнього руху, за що адміністративна відповідальність передбачена ч. 2 ст.126 КУпАП.

Окрім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 10.06.2025 року серії ЕПР1 №357463, водій ОСОБА_1 10.06.2025 року10.06.2025 року о 09 год 42 хв в м.Лубни по вул.Братська, буд.1, здійснював рух на мотоциклі ММВЗ-3.115 номерний знак НОМЕР_2 , та не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Рух без зупинки заборонено», та здійснив проїзд без зупинки, чим порушив п.8.4.б Правил дорожнього руху, за що адміністративна відповідальність передбачена ч. 1 ст.122 КУпАП.

Окрім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 10.06.2025 року серії ЕПР1 №357451, водій ОСОБА_1 10.06.2025 року10.06.2025 року о 09 год 42 хв в м.Лубни по вул.Братська, буд.1, здійснював рух на мотоциклі ММВЗ-3.115 номерний знак НОМЕР_2 , та перед поворотом не подав сигнал світловим показчиком повороту відповідного напрямку руху, чим порушив п.9.2.б Правил дорожнього руху, за що адміністративна відповідальність передбачена ч. 2 ст.122 КУпАП.

Окрім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 10.06.2025 року серії ЕПР1 №357475, водій ОСОБА_1 10.06.2025 року10.06.2025 року о 09 год 42 хв в м.Лубни по вул.Братська, буд.1, здійснював рух на мотоциклі ММВЗ-3.115 номерний знак НОМЕР_2 , та не виконав вимогу про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору та гучномовця, чим порушив п.2.4 Правил дорожнього руху, за що адміністративна відповідальність передбачена ст.122-2 КУпАП.

Оскільки провадження щодо притягнення до відповідальності однієї і тієї ж особи перебувають у одного судді та призначені до розгляду одночасно, вони об`єднані в одне провадження постановою суду від 25.06.2025 року.

Неповнолітній ОСОБА_1 , в судовому засіданні вину у вчиненому визнав. Підтвердив, що того дня дійсно сів за кермо мотоцикла не маючи прав, оскільки йому необхідно було поїхати до лікарні. Стосовно не виконання вимог зупинки пояснив, що не зрозумів, що працівники поліції зупиняли саме його. Вказав, що подібного більш не повториться.

Батько неповнолітнього ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердив вказані обставини в протоколах. В подальшому буде вживати усіх необхідних заходів аби їх син не вчиняв будь-яких протиправних дій.

Водночас, факт вчинення адміністративних правопорушень та вина ОСОБА_1 , у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ч.2 ст.126, ч.1 ст.122, ч.2 ст.122, ст.122-2 КУпАП підтверджується матеріалам справи:

- даними протоколів про адміністративне правопорушення від 10.06.2025 року серії ЕПР1 №357441, серії ЕПР1 №357438, серії ЕПР1 №357463, серії ЕПР1 №357451, серії ЕПР1 №357475;

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 в сумі 3400,00 грн за ч.2 ст.126 КУпАП;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 10.06.2025 року, відповідно до яких він свідомо передав право керування транспортним засобом своєму сину ОСОБА_1 та свою провину визнає повністю;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 10.06.2025 року, відповідно до яких він підтвердив обставини викладені в протоколах, свою провину визнає.

Суд, вислухавши учасників справи, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта тощо.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Частиною другою статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Частиною першою статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Частиною другою статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Частиною першою статті 122-2 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила дорожнього руху).

Пункт 2.1 ґ Правил дорожнього руху передбачає, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат Зелена картка (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування Зелена картка;

Пункт 2.1 а Правил дорожнього руху передбачає, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

У п. 9.2 б Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

У п. 2.4 Правил дорожнього руху встановлено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Винність неповнолітнього ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень доведена поза розумним сумнівом наявними в матеріалах справи доказами.

Під час складення протоколів інспекторами поліції повністю дотримано вимоги ст. 256 КУпАП, протоколи складено уповноваженими особами, їх форма та зміст повністю відповідають чинному законодавству.

Водночас, згідно зі ст. 13 КУпАП до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу. У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Тож, указана норма закріплює право суду, а не обов`язок, застосувати до неповнолітнього заходи впливу передбачені ст. 24-1 КУпАП.

Як уже було зазначено судом, згідно з ст. 1 КУпАП завданням Кодексу, окрім іншого, є зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Суд ураховує, що неповнолітній ОСОБА_1 перебуває у віці, коли в особи формується повага до закону, уявлення про відповідальність та невідворотність покарання за скоєні вчинки.

Суд не є каральним органом. Суд потрібен для відновлення справедливості та встановлення вини особи, яка вчинила правопорушення. У разі встановлення такої вини притягнення особи до відповідальності, з метою виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Водночас, особливості вікової психології неповнолітніх дають змогу обмежитися щодо таких осіб порівняно більш м`якими заходами, достатніми для забезпечення їх виправлення і перевиховання. Суспільство не має права висувати до неповнолітніх такі самі суворі вимоги, як до своїх дорослих членів.

Необхідність виокремлення спеціальних норм про адміністративну відповідальність неповнолітніх обумовлена принципами справедливості та гуманізму. Враховуючи біологічні, психологічні та соціальні характеристики неповнолітніх, закон передбачає особливості притягнення їх до адміністративної відповідальності, звільнення від відповідальності, призначення адміністративного стягнення та специфічні заходи впливу. Ця позиція базується на міжнародно-правових актах, зокрема Декларації прав дитини, у Преамбулі якої зазначається, що неповнолітні, у зв`язку з їх фізичною і розумовою незрілістю, потребують спеціальної охорони і захисту, зокрема, належний правовий захист. Особливості вікової психології неповнолітніх дають змогу обмежитися щодо таких осіб порівняно більш м`якими заходами, достатніми для забезпечення їх виправлення і перевиховання. Суспільство не має право висувати до неповнолітніх такі самі суворі вимоги, як до своїх дорослих членів. Тому часто щодо неповнолітніх достатніми є міри виховно-педагогічного, а не карального характеру.

Згідно ст. 23 КпАП України, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до положень ст. 33 КпАП України, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно ст. 17 КУпАП у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не закінчилися.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність не встановлено.

Зважаючи на наведене, ураховуючи характер вчиненого правопорушення, особу неповнолітнього ОСОБА_1 , а також того, що будь-яких негативних наслідків від вчиненого правопорушення не настало, суд дійшов висновку, що до неповнолітнього ОСОБА_1 можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

За таких обставин, суд вважає, що дієвим запобіжником від вчинення неповнолітнім ОСОБА_1 адміністративних правопорушень в подальшому, буде застосування до нього заходу впливу, передбаченого ст. 24-1 КУпАП, у вигляді попередження.

Відповідно до вимог ст.40-1 КУпАП судовий збір стягується лише в разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Беручи до уваги те, що відповідно до ст.24-1 КУпАП захід впливу у виді попередження не є адміністративними стягненням, тому судовий збір не підлягає стягненню з неповнолітнього ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 13, 24-1 ч. 2 ст. 36, ч.1, 2 ст.122, ст.122-2, ч. 1, 2 ст. 126, 251, 283, 284 КУпАП,

постановила:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ч.2 ст.126, ч.1 ст.122, ч.2 ст.122, ст.122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Застосувати до ОСОБА_1 , заходи впливу передбачені п. 2 ст.24-1 КпАП України у вигляді попередження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у десятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя Я.В.Просіна