Справа № 636/ 3415 /25
Провадження № 3/644/ 1215 /25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

по справі про адміністративне правопорушення

20 червня 2025 року м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі судді Сітало А.К.,

розглянувши адміністративний матеріал по справі про адміністративне правопорушення, який надійшов з НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, військовослужбовця перебуваючого на службі у Державній прикордонній службі України на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії гранатометника першого відділення інспекторів прикордонної служби другої прикордонної застави третього відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_2 прикордонного загону, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

У С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний матеріал, складений начальником третього відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування старшим лейтенантом ОСОБА_2 на підставі протоколу про адміністративне правопорушення СхРУ № 116072 від 22.04.2025 року у відношенні ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що у період з 23.03.2025 року по 20.04.2025 в управлінні НОМЕР_2 прикордонного загону проведено службове розслідування за фактом з`ясування причин та умов залишення особовим складом другої прикордонної застави третього відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування ВОП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в районі АДРЕСА_2 .

Під час проведення службового розслідування встановлено факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, яке полягає у невиконанні службових обов`язків, що визначають обсяг виконання завдань доручених йому за посадою, які визначені Статутами ЗСУ, а саме у самостійному прийнятті рішення про зміну положення позиції під час виконання бойового завдання з відсічі збройної агресії російської федерації близько 04:00 год. 20.03.2025.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги контракту про проходження військової служби статті 11, 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статті 1, 3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, яке вчинене в умовах особливого періоду.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

18.06.2025 року до суду надійшло клопотання захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Бухана В.Г. про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

В обґрунтування клопотання зазначено те, що відображені в протоколі про адміністративне правопорушення факти та обставини не відповідають фактичним обставинам події, які мали місце 20.03.2025 року та стали підставою для складання відносно ОСОБА_1 протоколу за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП. ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП не визнає та просить закрити провадження у справі з підстав зазначених в клопотанні у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 року введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, дія якого неодноразово продовжувалася та триває на час розгляду справи.

Таким чином, на час вчинення адміністративного правопорушення та розгляду справи діє особливий період, який настав з моменту введення воєнного стану в Україні.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 256 КУпАП передбачає, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 не виконав службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань доручених йому за посадою, які визначені Статутами ЗСУ, які полягали у тому, що він разом з особовим складом другої прикордонної застави третього відділу прикордонної служби прикордонної комендатури швидкого реагування ВОП « ІНФОРМАЦІЯ_2 », самостійно прийняв рішення про зміну положення позиції під час виконання бойового завдання в районі АДРЕСА_2 з відсічі збройної агресії російської федерації близько 04:00 год. 20.03.2025.

З`ясування обставин, за яких вчинено адміністративне правопорушення, яке поставлено за провину особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, буде неповним і поверховим, якщо не дослідити його в усіх тих аспектах, про які зазначено вище.

Надаючи оцінку аргументам сторони захисту, суд приходить до наступних висновків.

Відповідальність за частиною першою статті 172-15 КУпАП передбачена за умисне невжиття заходів щодо припинення кримінального правопорушення, що вчиняється підлеглим, або ненаправлення військовою службовою особою до органу досудового розслідування повідомлення про підлеглого, який вчинив кримінальне правопорушення, а також інше умисне невиконання військовою службовою особою покладених на неї службових обов`язків.

За частиною другою статті 172-15 КУпАП настає відповідальність за діяння, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.

З об`єктивної сторони, правопорушення характеризується суспільно-небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби та суспільно-небезпечними наслідками, які можуть настати в результаті цього. Недбале ставлення до служби означає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.

Викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не містить даних про те, які саме обов`язки військової служби були невиконані або були неналежно виконані ОСОБА_1 , що могло б дати підстави зробити висновок про його недбале ставлення до військової служби.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 порушив вимоги статей 11, 30, 37 «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України», затвердженого Законом України від 24.03.1999 року №548-ХІV , які визначають загальні обов`язки військовослужбовця, а також регламентують питання віддання та виконання наказів та вимоги ст. 1, 3 «Дисциплінарного статуту Збройних Сил України», затвердженого Законом України від 24.03.1999 року №551- ХІV, які регламентують питання військової дисципліни військовослужбовця.

При цьому, які конкретно обов`язки військової служби або військової дисципліни порушив або неналежно виконав ОСОБА_1 , в чому це виразилось та до яких наслідків призвело, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено.

Таким чином, фабула адміністративного правопорушення, викладена у протоколі не містить всіх істотних ознак правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, що виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04), зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 слугували матеріали службового розслідування, проведеного НОМЕР_3 прикордонним загоном Державної прикордонної служби України в період з 23.03.2025 року по 20.04.2025 року, які оформлені відповідним висновком.

Судом встановлено, що в ході службового розслідування проведено опитування та відібрано пояснення у офіцерів та особового складу прикордонної комендатури швидкого реагування, які 20 березня 2025 року виконували завдання з відсічі збройної агресії російської федерації та стримування штурмових дій російських окупаційних військ в районі н.п. Кам`янка на позиції ВОП «МАЗДА».

В письмових поясненнях, які додані до протоколу ОСОБА_1 зазначив, що з 12.02.2025 року він виконував бойове завдання на ВОП «МАЗДА» в районі н.п. Кам`янка Куп`янського району Харківської області. 16.03.2025 року після штурмових дій противника на ПВ «ТОЙОТА» було проінформовано, що керівництвом було прийнято рішення посилити позиції ВОП «МАЗДА» додатковими силами та засобами, але у зв`язку з відсутністю особового складу посилення позицій не відбулось.

Обстановка була дуже складною через те, що російські окупаційні війська застосовували комбіновані обстріли із залученням артилерії, скидів з БПЛА вибухових та отруйних речовин, та запалювальних сумішей. Було виведено з ладу супутниковий термінал «Starlink» та генератор, що ускладнило зв`язок та було знищено групову зброю і боєприпаси. Також у подальшому внаслідок масштабних обстрілів було знищено інженерне майно та суттєво пошкоджено фортифікаційні споруди. У зв`язку з погіршенням стану здоров`я, неодноразових контузій та отруєнням хімічними речовинами, 20.03.2025 року особовим складом було прийнято колективне рішення здійснити маневр (переміщення) на більш вигідну позицію з метою подальшого відбиття наступу противника та збереження життя та здоров`я особового складу, про що він доповів на ксП «ХІЛТОН» близько 06-10 год. 20.03.2025 року.

Надані ОСОБА_1 пояснення узгоджується з висновком службового розслідування за фактом з`ясування причин та умов залишення ВОП «МАЗДА» особовим складом прикордонної комендатури швидкого реагування та підтверджуються поясненнями військовослужбовців, які виконували бойове завдання разом із старшим сержантом ОСОБА_1 на позиції ВОП «МАЗДА», зокрема поясненнями: старшого солдата ОСОБА_3 , старшого сержанта ОСОБА_4 , старшого сержанта ОСОБА_5 , старшого солдата ОСОБА_6 , молодшого сержанта ОСОБА_7 , які надали пояснення аналогічні з поясненнями наданими ОСОБА_1 , який був старшим позиції щодо подій, які мали місце 20.03.2025 року на позиції ВОП «МАЗДА».

З пояснень вищезазначених свідків, які допитані в ході проведення службового розслідування встановлено, що зміна позицій особовим складом ВОП «МАЗДА», на якій виконував бойове завдання ОСОБА_1 в якості старшого позиції, відбулась внаслідок неможливість її утримання у зв`язку з постійними ворожими обстрілами, фактичним її знищенням, пошкодження зв`язку, відсутністю боєприпасів, провізії, евакуації, відсутністю додаткового посилення особовим складом.

У зв`язку із вказаними обставинами, зміна позиції відбулась виключно з метою збереження життя особового складу (6 військовослужбовців), про що здійснено доповідь вищому командуванню.

Статтею 3 Конституції України регламентовано, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», турбота про збереження та зміцнення здоров`я військовослужбовців - обов`язок командирів (начальників). На них покладається забезпечення вимог безпеки при проведенні навчань, інших заходів бойової підготовки, під час експлуатації озброєння і військової техніки, проведення робіт та виконання інших обов`язків військової служби.

Згідно вимог ст. 58 «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України», командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості.

Отже, збереження життя та здоров`я особового складу є прямим обов`язком командира, що виключає будь-яку відповідальність у разі належного його виконання.

Матеріалами службового розслідування встановлено та підтверджено, що внаслідок зміни положення позиції особовим складом, на якій виконував бойове завдання ОСОБА_1 , яка відбулась у зв`язку з неможливістю подальшого утримання з об`єктивних причин, вдалось зберегти життя та здоров`я військовослужбовців.

Адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП настає за недбале ставлення військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду.

Диспозицією статті 172-15 КУпАП передбачений спеціальний суб`єкт адміністративного правопорушення - військова службова особа.

Визначення терміну «військова службова особа» міститься в примітці до ст. 172-13 КУпАП.

Так, під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

Разом з тим, будь-яких належних та допустимих доказів того, що старший сержант ОСОБА_1 , який на час складення протоколу про адміністративне правопорушення обіймав посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії гранатометника першого відділення інспекторів прикордонної служби другої прикордонної застави третього відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону, займає посади або виконує обов`язки, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 не є військовою службовою особою, а тому він не може бути суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 172-15 КУпАП, що виключає наявність у його діях складу правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

При вирішенні справи відповідно до приписів ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Статтею 19 Конституції України визначено, що посадова особа органу державної влади зобов`язана діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Доказів, які б достовірно та поза розумним сумнівом, підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, та давали б суду підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності матеріали не містять.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду, відповідно до ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

На підставі викладеного вище, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що у справі відсутні достатні, належні та допустимі докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, яке зазначене у протоколі, а тому суд вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, оскільки його провину не доведено належними, достатніми та допустимими доказами, а тому всі сумніви щодо недоведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення слід тлумачити на його користь.

Керуючись ст. ст. 33-38, ч. 2 ст. 172-15, 247, 276, 279, 283-285 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-15 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду через районний суд в порядку, визначеному ст. 294 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги

Суддя: А. К. Сітало