ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єдиний унікальний номер №943/677/25

Провадження №3/943/396/2025

03 липня 2025 року м. Буськ

Суддя Буського районного суду Львівської області Кос І.Б., за участю секретаря судового засідання Ладиги С.В., за участю адвоката Скоробогатого М.В., розглянувши в залі суду матеріали, які надійшли від т.в.о. заступника начальника відділення поліції №2 Золочівського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , -

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

31 березня 2025 року о 12 год. 51 хв. на вулиці Шевченка, 30 у селі Заводське Золочівського району Львівської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «BАЗ 2121», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), а від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, будучи представлений повноважним захисником адвокатом Скоробогатим М.В., який в судовому засіданні заперечив винуватість свого підзахисного в скоєнні вищевказаного адміністративного правопорушення та просив закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки зазначені в адміністративному протоколі обставини не відповідають дійсності, його вина не доведена та відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки він того дня не керував транспортним засобом, а знаходився в поламаному автомобілі з минулого дня разом зі знайомим автомайстром ОСОБА_2 , який його ремонтував, а тому просив допитати останнього на предмет цієї інформації в якості свідка. Таким чином, захисник вважає відсутнім у діянні ОСОБА_1 інкримінованого йому складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його вина в цьому правопорушенні недоведена та спростовується вищенаведеними обставинами, а тому захисник просив закрити провадження в справі за відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши доводи захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З огляду на вимоги ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до вимог п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно положення п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що діяння ОСОБА_1 містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що доводиться: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №286722 від 31.03.2025, яким підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом із явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; почервоніння обличчя) та подальшу його відмову від проходження такого огляду на місці зупинки та в медичному закладі під відеозапис на відеокамеру; письмовим направленням поліцейського ОСОБА_3 від 31.03.2025 до КНП «Буська ЦРЛ» для визначення стану алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 згідно виявлених поліцейським ознак такого сп`яніння. Крім того, вина ОСОБА_1 у скоєнні даного адміністративного правопорушення доводиться долученими до протоколу матеріалами відеофіксації правопорушення (диски DVD-R), із яких вбачається, що працівниками поліції підійшли до зупиненого автомобіля марки «BАЗ 2121», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який знаходився на узбіччі автодороги у селі Заводське Золочівського району Львівської області, а на запитання поліцейського звідки він їде, водій ОСОБА_1 пояснив, що він їхав зі села Адами на фабрику, щоби завезти пасажира на роботу. Разом із тим, як слідує із відеозапису події, що в ході спілкування поліцейського із ОСОБА_1 та перевірки його документів, поліцейський повідомив, що чує від нього запах алкоголю з рота, проти чого ОСОБА_1 не заперечував, підтвердивши, що чути та повідомив, що вчора разом зі своїм зятем випивав на дні народженні онуки до 2 години, а сьогодні змушений був завезти пасажира на роботу. Крім того, на запитання поліцейського чому саме ОСОБА_1 сідав у нетверезому стані за кермо, останній повідомив, що пасажира віз на роботу на фабрику, бо не було кому завезти, оскільки дочка поїхала, а пасажир його попросив завезти, на що поліцейський сказав, що нехай пасажир на фабрику йде пішки, що спростовує доводи захисника про не керування ОСОБА_1 транспортним засобом, який знаходився на узбіччі дороги з минулого дня, а також його ремонту автомайстром ОСОБА_2 . Після цього, як убачається із відеозапису, що поліцейський висловив ОСОБА_1 пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», від чого ОСОБА_1 категорично відмовився, а також відмовився від такого огляду в найближчій лікарні, після чого поліцейський склав адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відтак, суд вважає, що досліджений відеозапис події об`єктивно та безспірно спростовує доводи захисника Скоробогатого М.В. про те, що того дня ОСОБА_1 начебто не керував транспортним засобом, а знаходився в поламаному автомобілі з минулого дня разом зі знайомим автомайстром ОСОБА_2 , який його ремонтував, оскільки із дослідженого відеозапису події об`єктивно слідує, що коли підійшов до зупиненого автомобіля поліцейський, ОСОБА_1 сидів на водійському сидінні, тримаючись за кермо автомобіля та пояснив, що він їде із села Адами на фабрику, а на передньому пасажирському сидінні знаходився інший чоловік, який жодних пояснень на відеозаписі події не надавав, зокрема щодо ремонту автомобіля, як і не вбачається ознак заявленого ремонту автомобіля із оглянутого судом відеозапису. Крім того, як вбачається із відеозапису події, що водій ОСОБА_1 чітко та послідовно визнавав факт керування цим транспортним засобом та жодного разу цього не заперечував, як і не висловлював заявленої захисником версії щодо заперечення факту керування ним автомобілем чи знаходження автомобіля в поломаному стані з минулого дня. Більше того, на дослідженому відеозаписі події водій ОСОБА_1 повідомив, що вчора він святкував день народження онуки, де він вживав алкогольні напої, а сьогодні змушений був завезти пасажира на роботу на фабрику, оскільки більше нікому не було завезти його, що спростовує доводи захисника Скоробогатого М.В. щодо не керування автомобіля його підзахисним ОСОБА_1 .

Отже, суд вважає необгрунтованими доводи захисника Скоробогатого М.В. в частині заперечення ним факту керування його підзахисним транспортним засобом, оскільки такі спростовуються оглянутим у судовому засіданні відеозаписом події, а тому з наведених вище мотивів судом відмовлено в задоволенні клопотання захисника про допит у якості свідка автомайстра ОСОБА_2 , який може підтвердити знаходження ОСОБА_1 у поламаному автомобілі з минулого дня разом зі свідком, який його ремонтував, оскільки відеозапис події об`єктивно спростовує таку версію сторони захисту ( ОСОБА_1 знаходився за кермом автомобіля, а пасажир з боку; ніхто із них на місці зупинки такої версії не висловлював; автомобіль на відео не ремонтувався, а ОСОБА_1 послідовно визнавав факт керування на відеозаписі та пояснював звідки та куди він їде, а також пояснював, що вчора він святкував день народження онуки).

Крім того, слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Відтак, досліджені та перевірені вищенаведеними доказами обставини, які у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011).

Отже, із представлених вище доказів, які у своїй сукупності є логічними та послідовними, об`єктивно убачається те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а його вина в скоєнні повністю доведена та підтверджена належними і достовірними доказами, а тому його слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, оскільки він, будучи особою, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння із використанням технічних засобів відеозапису.

Обставини, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у відповідності до вимог ст.ст. 34, 35 КУпАП, судом не встановлено.

Таким чином, ураховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, яке є безальтернативним, спрямованим на виправлення правопорушника та запобіганню вчинення ним нових правопорушень.

Крім того, оскільки відносно правопорушника винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, відтак у відповідності до вимог ст. 40-1 КУпАП, особою на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на користь держави, що відповідає положенню ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 7, 34, 35, 40-1, 130, 245, 266, 268, 279, 280, 283, 284, 288, 299, 301, 304, 307, 308 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) в дохід держави із позбавленням його права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ст. 308 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Повний текст постанови складено: 04.07.2025 року.

Суддя І. Б. Кос