Справа № 357/8043/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.06.2025 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гавенко О.Л. розглянувши матеріали, що надійшли з Національної поліції України Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Київській області полку патрульної поліції в м. Біла Церква та Білоцерківському районі батальйону №1 про притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, місце проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні адмінінстартивного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 340292 від 24.05.2025, 24.05.2025 о 12 год. 50 хв. м.Біла Церква вул.Павліченко 54 водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Renault Trafic» д.н.з. НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився на місці у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатора «Alcotest 7510 Drager ARND 0046», результат огляду 0,24% проміле, тест №981, чим порушив п.2.9а ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Притягуваний до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до суду не з`явився, про день час та місце розгляду даного протоколу повідомлявся, про що в матеріалах справи маються рекомендовані повідомлення, причину неявки суд не повідомив. Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема, рішення "Пономарьов проти України" від 03 квітня 2008 року) наголошує, що "сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження". Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. З аналізу постанови Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 0870/8014/12 вбачається, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. За перелічених вище обставин суд вважає, що неявка правопорушника ОСОБА_2 на судове засідання не має поважних причин та свідчить про ухилення останнього від участі в судовому засіданні з метою створення штучних перешкод у розгляді справи, як обраний спосіб захисту. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнов проти України", відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. У зв`язку з вище викладеним і у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП та пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року N 14 суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Тарасюк А.В. просив закрити провадження по справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно останнього у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, про що надав відповідне клопотання, яке долучене до матеріалів справи.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. У зв`язку з вище викладеним і у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП та пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року N 14 ,суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, заслухавши позицію захисника ОСОБА_1 адвоката Тарасюка А.В. та додані до протоколу докази суд приходить до наступного.

У відповідності до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що 24.05.2025 о 12 год. 50 хв. м.Біла Церква вул.Павліченко 54 водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Renault Trafic» д.н.з. НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився на місці у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатора «Alcotest 7510 Drager ARND 0046», результат огляду 0,24% проміле, тест №981.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає як в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Згідно із п. 2.9 а «Правил дорожнього руху України» водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про вчинення адміністративного правопорушення. Кодекс України про адміністративні правопорушення, а саме ст. 256, детально регламентує питання, що пов`язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення. Також ці питання врегульовані і галузевими нормативно-правовими актами, органу які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, у даному випадку Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена Наказом МВС України 07.11.2015 року N 1395, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за N 1408/27853.

Відповідно до положень ст. 255 КУпАП складання протоколів про адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП, віднесено до компетенції органів внутрішніх справ (Національної поліції), які на виконання вимог ст. 256 КУпАП, повинні перевірити та зазначити в протоколі відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно роз`яснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2003 року N 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року N 18, судам при розгляді справ необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247 і 280 КУпАП.

Сам протокол про адміністративне правопорушення серії серії ЕПР 1 № 340292 від 24.05.2025 не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви.

Ознайомившись з наданими доказами, суддя вважає, що об`єктивно факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння не доведений, належні докази в матеріалах справи відсутні та не здобуті судом в ході розгляду справи, зокрема під час перегляду відеозапису події, який долучено до протоколу про адміністративне правопорушення.

Також, відповідно до тесту приладу «Drager Alcotest 7510» відносно ОСОБА_1 результат склав 0,24 проміле.

Відповідно до пункту 7 Розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 N 1452/735, згідно якого показник тесту наявності алкоголю має мати цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Разом з цим, прилад «Drager» являється газоаналізатором, вміст етанолу встановлюється у повітрі, що видихається людиною, а не вмістом алкоголю в крові. Відповідно до технічних характеристик «Drager Alcotest 7510», прилад має похибку у 0,06 проміле та 7,5 % від показання в діапазоні до 0,40 проміле. Також на дію приладу впливає температурний режим при його використанні: -10 С + 40С, до 90 % відносної вологості, за температури +25°С; атмосферний тиск від 600 до 1100 гПа. Аналізатор в залежності від температури навколишнього повітря може давати похибки у результатах вимірів.

Враховуючи результати огляду правопорушника ОСОБА_1 приладом «Drager Alcotest 7510», який склав: 0,24 ‰, враховуючи похибку вказаного приладу, такий результат міг становити 0,18 ‰ , з розрахунку 0,24 ‰ 0,06 ‰, що є допустимою нормою вмісту алкоголю в крові.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази стану сп`яніння правопорушника ОСОБА_1 , а саме, відсутній медичний висновок. Наявність похибки підтверджується настановою з експлуатації газоаналізатора Dгаgег Alcotest 7510, яку сторона захисту отримала в відповідь на адвокатський запит (сторінка 6 Настанови).

Крім того, огляд на стан алкогольного сп`яніння був проведений з грубим порушенням вимог ст. 266 КУпАП, виходячи із наступного.

Відповідно до п. 6 розділу І "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 за N 1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за N 1413/27858, (далі Інструкція) огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Пункт 9, 12 розділу II згаданої Інструкції передбачає, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

За приписами ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди особи на проведення огляду на стан алкогольного поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з ч. 4 ст. 256 КУпАП при складанні адміністративного протоколу обов`язок роз`яснення прав особі, яка притягується до адміністративної відповідальності покладається на поліцейського.

Разом з тим з доданого до справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 в силу своєї юридичної некомпетентності вагався з прийняттям рішення їхати чи не їхати до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння. Після консультації, останній виявив бажання пройти огляд на стан сп`яніння, про що зазначив у протоколі «я не згоден відмовили мені пройти огляд в медичному закладі». Враховуючи незначний показник алкоголю в крові, який показав газоаналізатор 0,24 проміле, враховуючи можливі похибки газоаналізатор, передбачені настановою до нього, температурний режим, працівник поліції для доведення достовірності стану сп`яніння зобов`язаний був доставити ОСОБА_1 до медичного закладу.

Відповідно до Постанови Верховного Суду від 14.03.2019 у справі № 522/6836/17, у випадках, коли особа не виявляє явної відмови, а орган поліції не організовує медогляд, відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. Сам факт не проведення огляду через бездіяльність поліції не може тлумачитися як відмова особи.

З відеозапису, долученого до матеріалів адміністративної справи, у водія ОСОБА_1 не вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння, поведінка водія спокійна та адекватна, вимоги працівників поліції він виконує без будь-яких заперечень. Відтак, суд повинен встановити про порушення працівниками поліції порядку проходження процедури на стан сп`яніння, передбаченої Інструкцією.

Також з відеофіксації, вбачається, що поліцейські не надали ОСОБА_1 сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Таким чином, вважає, що по даній справі про адміністративне правопорушення не доведено поза всяким розумним сумнівом перебування ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

У рішенні від 21 липня 2011 року у справі "Коробов проти України" ЄСПЛ указав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення "поза розумним сумнівом".

Проте така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин вважаю за необхідне закрити провадження у справі у зв`язку з відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 7,9, 33, ч. 1 ст. 130, 245, 251, 252, 280,283, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та потерпілим, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

СуддяО.Л. ГАВЕНКО