Провадження №3/750/19/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2025 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі: головуючого судді - Самусь Л.В.,

за участю секретаря - Бублик Т.М.,

захисника - Сльозки А.Ф. (дистанційно),

розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 , мешканця АДРЕСА_1 , - за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

в с т а н о в и в:

28.09.2024 о 12:20 год. ОСОБА_1 в м. Чернігові по вул. Київське шосе 3 км, керував транспортним засобом ВАЗ 21063, н.з. НОМЕР_3 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку на місці, результат огляду 0,96‰ проміле, чим порушив вимоги пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні, призначеному на 15.112024 о 09:10 год. ОСОБА_1 з протоколом погодився, однак вказав, що такі дії вчинив в умовах крайньої необхідності, оскільки він є військовослужбовцем, того дня він виконував наказ, за яким він мав отримати метал для обшивання військової техніки і доставити необхідні матеріали, якби не така необхідність на термінове прибуття до місця отримання металу він не сідав би за кермо. В зв`язку з чим просив провадження у справі закрити, про що також 13.11.2024 через канцелярію суду подав письмове клопотання. Крім того, просив відкласти судове засідання, оскільки йому необхідний час на запрошення захисника для захисту його прав.

В судовому засіданні 10.01.2025 ОСОБА_1 та його захисник Сльозка А.Ф. просили відкласти розгляд справи для здійснення виклику інспектора для його допиту в якості свідка.

В подальшому, в судові засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення йому рекомендованих листів 17.02.2025, 24.03.2025, 24.04.2025, 20.05.2025 та 12.06.2025 про виклик в судові засідання, призначені на 24.03.2025 о 12:30 год., 24.04.2025 о 12:30 год., 20.05.2025 о 12:30 год., 12.06.2025 о 12:45 год. та 30.06.2025 о 13:45 год., відповідно, які було отримано, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Жодних заяв та клопотань, щодо відкладення розгляду справи від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, до суду не надійшло.

Вирішуючи питання щодо можливості проведення судового розгляду за відсутності ОСОБА_1 , суд виходить з того, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на особисту участь у розгляді її справи, встановлене частиною першою статті 268 КУпАП, не є абсолютним.

Відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення має корелюватися із завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, серед яких у відповідності до ст. 245 КУпАП є своєчасне з`ясування обставин справи та вирішення її у точній відповідності з законом, тобто таке відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення не має перешкоджати розгляду справи із збереженням можливості притягнення особи до адміністративної відповідальності в межах строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, у випадку встановлення наявності складу адміністративного правопорушення в діях такої особи.

За змістом ст. 268 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП можуть розглядатися за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Судом були створені всі належні процесуальні можливості для реалізації ОСОБА_1 права на захист, оскільки останньому надавався час на запрошення захисника для представлення власних інтересів в суді, чим той і скористався. Крім того, захисник Сльозка А.Ф. був ознайомлений з матеріалами справи в електронному вигляді, відповідно до його заяви від 20.12.2024 та отримав копію відеозапису, долученого до протоколу.

Відтак, з метою дотримання необхідного балансу між забезпеченням права особи на участь у розгляді справи та самим розглядом справи з дотриманням як строків розгляду справи судом, так і строку можливого притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за участю в судовому засіданні захисника ОСОБА_1 адвоката Сльозки А.Ф., проти чого заперечень від захисника не надійшло.

09.01.2025 від захисника надійшло письмове клопотання про закриття провадження у справі, яке той підтримав в судовому засіданні, просив закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 , мотивуючи тим, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому має особливий правовий статус, і на нього не поширюються положення Інструкції про порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, Порядок направлення водії транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і огляд його підзахисного мав проводитись за спеціальним порядком, передбаченим Постановою КМУ №32 від 12.01.2024 та ст. 266-1 КУпАП. Таким чином, огляд ОСОБА_1 проведено з порушенням порядку встановленого законом, а отже додані до протоколу докази є недопустимими, а матеріали, відповідно до ст. 15 КУпАП, передаються відповідним органам для вирішення питання про притягнення винних до дисциплінарної відповідальності.

Судом викликався для дачі пояснень в якості свідка інспектор взводу №1 роти №1 БУПП в Чернігівській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_2 , однак відповідно до листа т.в.о. начальника Управління патрульної поліції в Чернігівській області останній перебуває у службовому відрядженні до особливого розпорядження поза межами Чернігівської області, у зв`язку з чим не зможе прибути до суду в якості свідка, завчасно проінформувати про термін закінчення відрядження не можуть, оскільки він визначається особливим розпорядженням начальника Департаменту патрульної поліції.

Заслухавши доводи захисника, який підтримав подане клопотання про закриття провадження, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а також письмове клопотання захисника та надані документи на запит суду, приходжу до наступного висновку.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог, викладених у ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, обставини адміністративного правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Розділом 2 Правил дорожнього руху передбачено обов`язки та права водіїв механічних транспортних засобів, так відповідно до п. 2.5 вказаних Правил водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 (а) ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, не дивлячись на заперечення захисником вини ОСОБА_1 , вина того у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, доведена наданими та перевіреними у судовому засіданні доказами та дослідженими матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕРП1 №138604 від 28.09.2024, де інспектором викладені обставини цього правопорушення, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, чеком з результатами тестування на приладі Драгер ALCOTEST 7510 ARLM-0324 від 02.04.2024 з результатом 0,96‰ проміле, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28.09.2024, розпискою ОСОБА_1 від 28.09.2024, копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3152138 від 28.09.2024, рапортом інспектора взводу №1 роти №1 БУПП в Чернігівській області ДПП лейтенанта поліції Віктора Ганжи від 28.09.2024, відеозаписом до протоколу серії ЕРП1 №138604 від 28.09.2024.

Всі вищезазначені докази повністю узгоджуються між собою і не містять будь-яких суперечностей.

Будь-яких даних про те, що вищезазначений свідок зацікавлений у розгляді справи або мав б підстави обмовити особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, у судовому засіданні не встановлено. Доказів щодо оскарження дій працівників поліції також надано не було.

Разом з тим, вище приведений аналіз доказів по справі змушує суд критично віднестись до доводів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника, оскільки зазначене ним, об`єктивно нічим не підтверджується.

Тобто, об`єктивні докази, які б спростовували вину ОСОБА_1 , суду надані не були.

Слід зазначити, що діючим законодавством про адміністративне правопорушення, зокрема приписом ст. 251 КУпАП, передбачено те, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів.

Суд вважає, що таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляду відповідності до п. 2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Так, пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 (а) ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п. 2.9 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735 (в подальшому Інструкція), за змістом яких, у разі виявлення поліцейським ознак алкогольного сп`яніння, водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння. Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд осіб на стан алкогольного сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Як слідує з переглянутого відеозапису до протоколу, ОСОБА_1 керував вказаним транспортним засобом, його було зупинено працівниками поліції 28.09.2024 о 12:20 год. за порушення ПДР п. 12.4 порушення швидкісного режиму в населених пунктах, запропоновано надати документи. Під час спілкування з ОСОБА_1 у працівника поліції виникли підозри про перебування водія в стані алкогольного сп`яніння, повідомлено ознаки такого сп`яніння, як то запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук та запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер. Водій просить відпустити його, поліцейський роз`яснює, що якщо він не погоджується пройти огляд на місці зупинки, то можна такий пройти у лікаря. Роз`яснив порядок проходження огляду, визначений законодавством. Водій зазначає, що його визвали з дому, вчора він вживав. Поліцейський ще раз роз`яснює водію порядок проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки так і у лікаря, в разі його незгоди з результатами приладу Драгер. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки, продув прилад Драгер, який показав результат 0,96‰ проміле, і з вказаним результатом огляду водій був згоден. Останньому роз`яснили його права, склали протокол, з яким водія було ознайомлено, повідомлено, що його відсторонено від керування транспортним засобом. Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку. Дані, що містяться у зазначених джерелах доказів, повністю відповідають фактичним обставинам справи та вказують на вину ОСОБА_1 у порушенні вищезазначених вимог ПДР України та при складанні зазначених адміністративних матеріалів працівниками поліції не було допущено неповноту чи необ`єктивність в оцінюванні дій правопорушника.

Посилання захисника на те, що огляд ОСОБА_1 було проведено з порушенням, оскільки останній є військовослужбовцем і на нього не поширюються положення Інструкції та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також на те, що до останнього, відповідно до ч.3 ст. 15 КУпАП, не може бути застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу, не заслуговують на увагу, оскільки матеріали справи не містять даних про використання автомобілю ОСОБА_1 в службових цілях та не зазначається про це останнім і в протоколі під час його складання, а лише вказувалось, що він поспішає по службі.

Відповідно до ч.3 ст. 15 КУпАП при порушенні правил дорожнього руху водіями транспортних засобів Збройних Сил України або інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту військовослужбовцями строкової служби, а також вчиненні ними військових адміністративних правопорушень, передбачених главою 13-Б цього Кодексу, штраф як адміністративне стягнення до них не застосовується. У випадках, зазначених у цій статті, органи (посадові особи), яким надано право накладати адміністративні стягнення, передають матеріали про правопорушення відповідним органам для вирішення питання про притягнення винних до дисциплінарної відповідальності.

При цьому, підтвердження того, що ОСОБА_1 при порушенні правил дорожнього руху керував транспортним засобом Збройних Сил України або інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту, або є військовослужбовцем строкової служби матеріали справи не містять.

Разом з тим, сам ОСОБА_1 в судовому засіданні підтверджував факт того, що він є військовослужбовцем, надав клопотання про закриття провадження у справі, до якого долучив копію військового квитка та довідки №1794 від 09.07.2024 року командира військової частини НОМЕР_2 , відповідно до якої солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 , 1989 р.н., перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 .

Відповідно до ч.1 ст.15 КУпАП військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також особи начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, служби цивільного захисту, Державного бюро розслідувань, поліцейські несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, санітарних норм, правил полювання, рибальства та охорони рибних запасів, митних правил, вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування у разі винесення термінового заборонного припису, порушення тиші в громадських місцях, неправомірне використання державного майна, незаконне зберігання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, невжиття заходів щодо окремої ухвали суду, ухилення від виконання законних вимог прокурора, порушення законодавства про державну таємницю, порушення порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, зазначені особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Отже, враховуючи вимоги ч.1 с. 15 КУпАП ОСОБА_1 відноситься до осіб, які несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Посилання адвоката на ст. 266-1 КУпАП, як на спеціальну норму, яка, на думку того, підлягає застосуванню у даному випадку, оскільки правопорушник є військовослужбовцем, не заслуговує на увагу, оскільки вказана норма не підлягає застосуванню до осіб, які керують транспортними засобами, у тому числі і військовослужбовців.

Покликання ОСОБА_1 у судовому засіданні та наданому суду письмовому клопотанні про закриття провадження у справі на вчинення ним зазначених дій в умовах крайньої необхідності, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Так, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Відповідно до ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно зі ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Крайня необхідність - це випадок зіткнення двох інтересів, які рівною мірою охороняються законом, і при якій заради збереження більш важливого інтересу, заподіюється шкода меншому інтересові.

Крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Як в письмовому клопотанні, так і під час судового розгляду ОСОБА_1 та його захисником адвокатом Сльозкою А.Ф. не наведено жодних доказів стосовно того, яка саме небезпека загрожувала, щоб можна було оцінити необхідність останнього вчинити правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, для усунення такої небезпеки. Жодних доказів того, що ОСОБА_1 було отримано наказ на термінове отримання металу для обшивки військової техніки, що лише ОСОБА_1 міг прибути до місця несення служби та отримати такий, що останній повідомляв командування, про те, що немає можливості сісти за кермо у матеріалах справи немає та не надано суду під час розгляду справи, як і не надано доказів того, що ОСОБА_1 28.09.2024 безпосередню брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Суд звертає увагу на положення Закону України «Про Статут внутрішньої служби ЗСУ», у відповідності до п. 49 якого саме на військовослужбовця покладений обов`язок постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Суд зазначає про те, що обставини справи не свідчать про те, що ОСОБА_1 28.09.2024 о 12:20 год. в м. Чернігові по вул. Київське шосе 3 км, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21063, н.з. НОМЕР_3 , в стані алкогольного сп`яніння, діяв в стані крайньої необхідності (тобто зазначена поведінка не свідчить про те, що ОСОБА_1 діяв саме для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода), доказів цього надано не було.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази в їх сукупності вбачається, що вони узгоджуються між собою та доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП «поза розумним сумнівом», оскільки зміст та суть наявних доказів виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду.

Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому такі суддя вважає належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена наданими та перевіреними у судовому засіданні доказами.

Вирішуючи питання щодо накладення адміністративного стягнення, враховуються характер вчиненого правопорушення, дані особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, в зв`язку з чим є підстави для накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, що є достатнім для виховання вищезазначеної особи, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як нею, так і іншими особами.

Відповідно до п.12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 7, 9, 23, 33, 283, 284 п. 1, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення

п о с т а н о в и в:

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП і накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у визначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень, відповідно до ст. 308 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя Л.В. Самусь