ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/5014/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2025 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Бондаренко М.С., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановила:

До Дарницького районного суду м. Києва 18 червня 2025 року надійшов протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 05 червня 2025 року серії ЕПРТ № 352205, водій ОСОБА_1 05 червня 2025 року, о 09 год. 40 хв., за адресою: м. Київ, вул. П. Радзіна, керував транспортним засобом «Smart», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук; підвищена жвавість; не природна блідість обличчя. Від проходження огляду у встановленому законом порядку у медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився на бодікамеру поліцейського.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні адвокат Полянчук В.Б. оголосив заперечення на матеріали долучені до протоколу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУПаП, які полягають у наступному:

1) відсутність законних підстав для направлення на огляд. Адвокат вказував, що у матеріалах справи відсутні об`єктивно зафіксовані ознаки наркотичного або іншого сп`яніння. Оцінку зовнішнього вигляду, на яку посилаються поліцейські, адвокат вважає суб`єктивною і необґрунтованою;

2) недотримання граничного строку проходження огляду, визначеного ч. 4 ст. 266 КУпАП. З моменту фіксації можливих ознак сп`яніння до фактичного направлення ОСОБА_1 до медичного закладу минуло більше двох годин, що, на думку адвоката, є підставою для визнання матеріалів недопустимими як доказів;

3) порушення порядку оформлення направлення на огляд, зокрема відсутність наданого ОСОБА_1 документа встановленої форми з вказівкою дати, часу, медичного закладу та правових підстав направлення. Зі змісту відеозапису також не вбачається, що ОСОБА_2 було ознайомлено з цим документом;

4) відсутність відмови від проходження огляду. Адвокат наполягав, що ОСОБА_1 не відмовлявся проходити огляд, натомість висловлював бажання зробити це за участі адвоката та в законному порядку;

5) порушення права на захист, позаяк при складанні процесуальних документів особу не було належним чином повідомлено про її права відповідно до ст. 268 КУпАП. Відеозапис підтверджує, що з боку поліцейських не було забезпечено її можливість отримати правову допомогу;

6) самостійне проходження медичного огляду. Адвокат зазначив, що вже наступного дня 06.06.2025 ОСОБА_1 самостійно звернувся до медичної лабораторії ТОВ «ДІЛА», де пройшов повний аналіз на наявність наркотичних речовин. За результатами досліджень, жодних слідів наркотиків у сечі не виявлено, що підтверджено відповідним сертифікованим висновком. Ці дані, на думку адвоката, беззаперечно спростовують твердження про ознаки на стан сп`яніння.

Усе викладене, на переконання адвоката Полянчука Б.В. є підставою для закриття справи стосовно ОСОБА_1 за п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Сам ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце його проведення. Жодних повідомлень про поважні причини неявки до суду від нього не надходило. Суддя розцінює таку поведінку як усвідомлену процесуальну пасивність особи, яка не виявила жодного інтересу до участі в розгляді справи, у якій вирішується питання про притягнення її до відповідальності.

Суддя, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши адвоката Полянчука Б.В., дійшла таких висновків.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.

На підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, суду надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 352205 від 05 червня 2025 року, складений стосовно ОСОБА_1 ; картка обліку адміністративного правопорушення; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції; копія водійського посвідчення ОСОБА_1 ; реєстраційна картка транспортного засобу «Smart», державний номерний знак НОМЕР_1 ; відеозапис з бодікамери поліцейського 470645, 472345.

Суддя, дотримуючись вимог ст. 252 КУпАП, оцінила докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, водночас керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, відповідальність за вказаною статтею настає не лише за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідного огляду. Тобто, факт відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння сам по собі утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедура виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння визначена ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення у водіїв стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п. 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (п. 6 Інструкції).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 7 Інструкції).

Суддею перевірено заперечення висловлені щодо порушеннь з боку працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та не встановлено таких при його оформленні.

Так, протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП серії ЕПР № 352205 від 05 червня 2025 року стосовно ОСОБА_1 складений уповноваженою на те особою, інспектором 2 взводу 3 роту 1 батальйону полку-2 УПП у м. Києві старшим лейтенантом поліції Бобровник А.М., який був одягнутий в однострій, мав при собі спеціальний жетон, тобто діяв в межах повноважень, наданих Законом України «Про Національну поліцію» та його дії відповідають вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року.

Судом досліджено відеозапис із файлу під назвою «352205 1» з якого встановлено наступну хронологію подій:

Відео розпочинається з моменту зупинки автомобіля марки «Smart», під керуванням ОСОБА_1 , на блокпосту під мостом. Особа не висловлювала жодних заперечень щодо законності зупинки.

З 03:00 хвилини працівник поліції, перевіряючи документи на транспортний засіб та стосовно військового обліку, починає ставити ОСОБА_1 запитання щодо наявності заборонених речовин, які той заперечує.

З 03:30 хв. розпочинається огляд автомобіля, на який ОСОБА_1 не лише не заперечував, а й активно сприяв його проведенню.

На 06:40 хв. інспектор поліції виявляє речовину, зовні схожу на наркотичну, після чого ОСОБА_1 вимовляє фразу: «давайте вирішимо».

З 08:00 хв. поліцейський чітко і зрозуміло роз`яснює, що у зв`язку з виявленим буде викликана слідчо-оперативна група. ОСОБА_1 сприймає цю інформацію спокійно, без заперечень, просить здійснити телефонний дзвінок, що йому дозволено.

Комунікація відбувається у спокійній, конструктивній атмосфері, поліцейські спілкуються з ОСОБА_1 коректно, пояснюють порядок дій та навіть заспокоюють його, зазначаючи, що у зв`язку з реєстрацією кримінального провадження його не буде передано до районного ТЦК, де він перебуває у розшуку. Близько 10 хвилин триває телефонна координація з черговим та слідчим відділом.

На 21:50 хв. інспектор роз`яснює право на адвоката, на що ОСОБА_1 відповідає, що контактує зі своїм юристом і не потребує безоплатного захисника.

На 45:00 хв. прибуває слідчо-оперативна група, після чого розпочинаються дії в межах кримінального процесуального закону.

На 01:06:00 год. поліцейські вказують на виявлені ознаки наркотичного сп`яніння та повідомляють про відсторонення від керування ТЗ. Згодом працівники поліції інформують, що першочергово буде здійснено документування кримінального правопорушення, а після цього оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП.

На 01:20:00 год. ОСОБА_1 доставлено до відділення поліції УП ГУНП у м. Києві для реєстрації кримінального провадження. Часова позначка на бодікамері 11:24.

На 01:22:00 год., з часовою позначкою 14:25, після завершення оформлення матеріалів дізнавачем, працівники поліції пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога у зв`язку виявленими ознаками. Пропозиція озвучується коректно та недвозначно, однак особа уникає прямої відповіді, посилаючись на необхідність порадитись з адвокатом. Поліція дає таку можливість без жодних перешкод.

Після того, як ОСОБА_1 не вживає жодних дій для зв`язку з адвокатом, на 01:23:00 год. інспектори знову пропонують пройти огляд. ОСОБА_1 знову не дає чіткої відповіді, вказуючи, що адвокат нібито зайнятий у судовому засіданні.

На 01:25:00 год. ОСОБА_1 несподівано заявляє, що «дуже хоче поговорити з працівниками поліції окремо».

На 01:29:20 год. ОСОБА_1 повідомляє: «у мене є 200 і ще 100», на що працівники поліції відразу попереджають його про кримінальну відповідальність за ст. 369 КК України. Попри це, він продовжує натяки на надання неправмірної вигоди.

На 01:30:00 год. поліцейські вкотре пропонують пройти огляд, однак ОСОБА_1 знову уникає прямої відповіді.

На 01:33:00 год. інспектори востаннє пояснюють порядок проходження огляду та наслідки відмови, однак ОСОБА_1 знову не дає відповіді. Після цього працівники поліції переходять до оформлення адміністративних матеріалів. ОСОБА_1 не дочекавшись копій документів, зникає з поля зору інспекторів, і на цьому відеофіксація припиняється.

Суддя зазначає, що відеозапис із бодікамери працівника поліції надає повну, чітку та безперервну хронологію подій, починаючи з моменту зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 і закінчуючи етапом складання адміністративних матеріалів. Запис фіксує усі ключові моменти взаємодії особи з працівниками поліції, включаючи їхні роз`яснення, пропозиції щодо огляду, поведінку самого ОСОБА_1 , його реакцію на виявлення речовини, спробу неправомірного впливу та подальшу пасивність. Така відеофіксація дозволяє суду об`єктивно оцінити обставини справи, зіставити їх із доводами адвоката та встановити фактичну картину подій без припущень.

Оцінивши надані докази в їх сукупності, зокрема відеозапис із бодікамери, протокол та письмові матеріали, суд переходить до розгляду наполегливих, а подекуди й надміру категоричних заперечень, які, на думку адвоката, мають спростувати склад адміністративного правопорушення.

Проте їх аналіз у контексті встановлених обставин справи не дає підстав для такого висновку.

Щодо огляду на стан сп`яніння

Так, суддя зазначає, що зі змісту відеозапису вбачається картина подій, яка спростовує версію адвоката про відсутність ознак сп`яніння та порушення процедури огляду.

Першочергово суддя вказує, що вказані адвокатом доводи про суб`єктивність оцінки поведінки особи та відсутність ознак наркотичного сп`яніння не відповідають дійсності.

На відео зафіксовано як під час комунікації поведінка ОСОБА_1 стає все більш плутаною, останній не дає прямих відповідей, намагається вести діалог «наодинці», натякає на грошову «домовленість» з поліцейськими. Також суддя критично оцінює позицію щодо відсутності письмового направлення на огляд. На відео чітко видно, що ОСОБА_1 неодноразово пропонували пройти огляд у лікаря-нарколога, пропозиція звучала у зрозумілій, конкретній формі, з роз`ясненням наслідків відмови, і не викликала у поліцейських сумнівів у тому, що правопорушник розуміє суть пропозиції. Після цього ОСОБА_1 неодноразово уникає прямої відповіді, не вчиняє жодних дій для виклику адвоката, а навпаки зволікає та затягує.

Наостанок суддя і не вбачає порушень вимог ст. 266 КУпАП щодо строків направлення на огляд. Позаяк відеозапис підтверджує, що пропозиція пройти огляд надійшла після завершення першочергових дій із документування в рамках кримінального провадження, що було логічно і виправдано в конкретній ситуації. Затримка не носила свавільного характеру, а була зумовлена об`єктивною необхідністю першочергового забезпечення доказів по факту зберігання речовини, зовні схожої на наркотичну, а також перебуванням особи у відділку для реєстрації кримінального правопорушення.

За таких обставин, суддя вбачає законність дій поліцейських, дотримання порядку пропозиції огляду, а також встановлює факт усвідомленої, пасивної, непрямої відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Щодо самостійного проходження огляду особою, що притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Відповідно до п. 9 Р.ІІ 9. Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції. (п. 8 Розділу II).

Проходження ОСОБА_1 самостійно огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі судом не береться до уваги, такий доказ не може вважатися належним та допустимим, оскільки він отриманий із порушенням встановленого законом порядку ст. 266 КУпАП, а саме: огляд водія проведено без забезпечення поліцейським доставки цієї особи до закладу охорони здоров`я та за відсутності працівника поліції, тобто процедура проходження огляду на стан сп`яніння самостійно водієм не передбачена.

Суддя повторює, що відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння. Водночас лабораторне дослідження, проведене самостійно і за 15 годин після події, не має вирішального значення для кваліфікації правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, позаяк предметом цього правопорушення є відмова від проходження огляду, а не наявність чи відсутність стану сп`яніння як такого.

Щодо порушення права на захист

Не знайшли свого підтвердження й доводи адвоката про нібито порушення права ОСОБА_1 на захист під час складення адміністративних матеріалів.

З матеріалів відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 перебував у постійному контакті з власним приватним адвокатом, на прохання безоплатного захисника особа чітко і добровільно відмовився, а працівники поліції, зокрема, неодноразово пропонували йому скористатися правом на правову допомогу та безперешкодно надавали можливість зв`язку з обраним представником.

Також у судовому засіданні брав участь адвокат Полянчук В.Б., який підготував значний обсяг заперечень, правових позицій і документів, чим безсумнівно, довів, що проблема з реалізацією права на захист у цій справі була відсутня.

При цьому від моменту зупинки водія за адміністративне правопорушення до завершення оформлення матеріалів, з урахуванням часу на оформлення матеріалів за кримінальним правопорушенням, минуло більше 5 годин, за які адвокат водія так і не прибув на місце, тому доводи адвоката Полянчука В.Б. про те, що працівники поліції оформлювали матеріали не дочекавшись адвоката водія є абсолютно безпідставними.

Суддя також констатує, що ні ОСОБА_1 під час подій., ні його адвокат у судовому засіданні не навели будь-яких поважних причин відмови в проходженні огляду на стан сп`яніння, хоча в усякому випадку ОСОБА_1 не мав права ігнорувати вимоги п. 2.5 ПДР, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02).

Суддя вважає за необхідне вказати, що порушень при провадженні справи про адміністративне правопорушення з боку працівників поліції при дослідженні матеріалів та перегляді відеозаписів судом не встановлено. Жодних об`єктивних даних, які б ставили під сумнів наявність підстав для складання стосовно ОСОБА_1 протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя також не вбачає.

Інші доводи, які були зазначені у судовому засіданні, наведені у клопотанні про закриття провадження, не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Суддя вважає, що докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є такими, що доповнюють один одного, повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також зібрані в порядку, встановленому законом та не викликають у суду сумнівів.

Отже, з огляду на те, що у справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення на нього стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, обставин, які пом`якшують та обтяжують його відповідальність, вважаю, що стягнення у виді штрафу в розмірі, що передбачено цією санкцією, із позбавленням права керувати транспортними засобами, відповідає вимогам ст. 23, 33 КУпАП і є домірним вчиненому.

Накладення такого стягнення відповідає принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

У розпорядженні суду відсутні документи, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

З урахуванням викладеного та керуючись ч. 1 ст. 130, статтями 23, 33, 40-1, 251, 252, 280, 283-285, 294 КУпАП, ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,

ухвалила:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня винесення постанови у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 підлягає стягненню подвійний розмір штрафу у сумі 34 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя Марина БОНДАРЕНКО