№522/9431/25, №3/522/3597/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3.07.2025 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Гаєва Л.В., за участю захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Тітова В.Г., малолітньої ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи, що надійшли із Одеського РУЮ №1 ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про те, що 30.04.2025 року приблизно о 20 годині ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно свого чоловіка ОСОБА_3 , у присутності своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 , внаслідок чого психологічному здоров`ю ОСОБА_3 була завдана шкода.

ОСОБА_1 у судовому засіданні не визнала вину у вчиненні адміністративного правопорушення, та пояснила, що вона не згодна із вище зазначеним протоколом про адміністративне правопорушення, так як вона не вчиняла таких дій.

Дослідивши адміністративні матеріали разом із наявними у них доказами, суд приходить до наступного.

Згідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У судовому засіданні 3.07.2025 року малолітня ОСОБА_2 пояснила про те, що 30.04.2025 року її мати ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 не висловлювалась на адресу її батька ОСОБА_3 , та до неї нецензурною лайкою, так як вона вдома взагалі нецензурною лайкою не спілкується, та ніяких поганих дій не вчиняла.

Суд не приймає до уваги протокол про адміністративне правопорушення від 30.04.2025 року, так як обставини вчинення адміністративного правопорушення 30.04.2025 року ОСОБА_1 не підтверджується поясненнями у судовому засіданні малолітньої ОСОБА_2 , та іншими долученими до указаного протоколу матеріалами.

Суд вважає, що долучені до протоколу матеріали є недопустимими доказами, та вони не підтверджують винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Як вбачається, із протоколу про адміністративне правопорушення, у зазначеному протоколі відсутні свідки, які можуть підтвердити обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

До матеріалів адміністративної справи не були долучені відеозаписи, що можуть підтвердити обставини зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Працівники поліції при оформленні матеріалів адміністративної справи не долучили до протоколу про адміністративне правопорушення ні одного доказу на підтвердження обставин, зазначених у протоколі.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При оформленні матеріалів працівник поліції не приєднав будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 вчинила 30.04.2025 року указане адміністративне правопорушення, відповідальність за яке, передбачена ч.2 ст.173-2 КУпАП. Доказів того, що ОСОБА_1 30.04.2025 року вчинила домашнє насильство, насильство за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого суду не надано.

Приймаючи до уваги те, що у вище зазначеній адміністративній справі відсутні належні, допустимі, та достатні докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, суд приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 30.04.2025 року відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, та відсутня подія указаного адміністративного правопорушення.

Тому суд вважає необхідним закрити адміністративне провадження.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, 280, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Гаєва Л.В.