Справа № 128/2743/24
Провадження № 33/801/626/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саєнко О. Б.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В. В., з участю секретаря судового засідання Кашпрук М. Г., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 28 травня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 28 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

У постанові суду зазначено, що 05 липня 2024 року о 16 год 12 хв на автодорозі М21 296 км (автошлях Виступовичі-Житомир-Могилів-Подільський) по вул. Київська, 202, в смт Стрижавка, Вінницького району Вінницької області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння; огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога в КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР при безперервній відеофіксації на портативний відеореєстратор, за результатами якого складено висновок медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій № 0707 від 05 липня 2024 року, згідно якого, водій ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, «Drager» Alcotest 6820, результат огляду: перша проба 1,93 проміле, друга проба 2,03 проміле.

Своїми умисними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 доведена належними та допустимими доказами.

Не погодившись із вказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції, просить її скасувати, провадження у справі закрити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що транспортним засобом ОСОБА_1 того дня не керував.

Матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 автомобілем, зупинення його працівниками поліції. Зазначений у протоколі час керування транспортним засобом не відповідає дійсності, що свідчить про складення його із порушеннями.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені у ній підстави.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до положень п. п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку огляд для визначення стану сп`яніння.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції є запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Положеннями п. 7 Розділу І Інструкції передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За ч. 2 статті 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 05 липня 2024 року серії ААД № 383920, 05 липня 2024 року о 16 год 12 хв на автодорозі М21 296 км (Виступовичі-Житомир-Могилів-Подільський) по вул. Київська, 202, в смт Стрижавка, Вінницького району Вінницької області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився в КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР у присутності лікаря-нарколога, результат позитивний 1,93 проміле, 2,03 проміле, висновок № 0707, велась безперервна відеофіксація на портативні відеореєстратори № 472296, 468638. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від надання письмових пояснень та підпису у протоколі ОСОБА_1 відмовився (а. с. 2).

Згідно із протоколом АЗ 3108306 про адміністративне затримання за ч. 3 ст. 122 та ч.1 ст. 130 КУпАП від 05 липня 2024 року, ОСОБА_1 був доставлений у службове приміщення ВП № 3 РУП ГУНП у Вінницькій обл., м. Вінниця, вул. Мечникова, 7, 05 липня 2024 року о 16 год 35 хв у зв`язку із вчиненням правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, ч. 1 с. 130 КУпАП, для припинення адміністративного правопорушення, складання адміністративних матеріалів (а. с 5).

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05 липня 2024 року № 0707, складеному о 17 год 30 хв, ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння: алкотест 6820 1,93 проміле, алкотест 6820 2,03 проміле (а. с. 6).

До матеріалів справи долучено відеозаписи із нагрудних камер поліцейських, де зафіксовано як о 16 год 22 хв працівники поліції на території автомийки підходять до автомобіля «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого перебуває ОСОБА_1 .

Поліцейський запитує ОСОБА_1 чому він не зупиняється на вимогу поліцейських, чому брудний автомобіль. ОСОБА_1 відповідає, що зупинився вже тут. Пасажир повідомляє, що автомобіль брудний, оскільки забуксував по дорозі.

Працівники поліції просять ОСОБА_1 надати посвідчення водія та реєстраційні документи на автомобіль. ОСОБА_1 пред`являє службове посвідчення працівника поліції.

У цей час працівник автомийки просить перепаркувати автомобіль, оскільки він заважає руху іншого транспорту. ОСОБА_1 від`їжджає заднім ходом на певну відстань.

О 16 год 25 хв працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, він погоджується та комусь телефонує.

О 16 год 28 хв поліцейський знову пропонує пройти огляд, ОСОБА_1 просить ще зачекати.

О 16 год 32 хв ОСОБА_1 підходить до поліцейського автомобіля, де працівники поліції підготували прилад для проведення огляду, та повідомляє, що бажає пройти огляд на стан сп`яніння у лікарні. Запитує чи може він перепаркувати свій автомобіль, поліцейський відповідає, що керувати транспортним засобом йому поки не дозволено.

Поліцейський починає збирати прилад у автомобіль, а ОСОБА_1 у цей час намагається самовільно залишити місце події.

Одночасно о 16 год 34 до іншого поліцейського підходить відвідувач автомийки, повідомляє у яку сторону побіг ОСОБА_1 . Поліцейський забирає ключі від автомобіля «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , у особи, яка була пасажиром авто.

У цей час о 16 год 34 хв поліцейський наздоганяє ОСОБА_1 та затримує його, повідомляє ОСОБА_1 , що він затриманий, буде доставлений у відділок для складання адмінматеріалів, роз`яснює його права, застосовує до нього спецзасіб кайданки.

О 16 год 41 хв поліцейський телефонує та просить евакуювати автомобіль із місця події.

О 16 год 51 хв поліцейський знову пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки чи у медичному закладі. ОСОБА_1 погоджується на огляд у лікарні.

О 16 год 53 хв поліцейський передає іншому екіпажу ключі та реєстраційні документи на автомобіль «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , для його евакуації, після чого здійснюють доставку ОСОБА_1 у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

О 17 год 17 хв поліцейські доставляють ОСОБА_1 у КНП «Соціотерапія» ВОР, де той проходить огляд у лікаря-нарколога.

У медичному закладі ОСОБА_1 проходить огляд на стан алкогольного сп`яніння, результат позитивний 1,93 проміле, 2,03 проміле. О 17 год 30 хв лікар оголошує висновок огляду, із яким ОСОБА_1 погоджується, про що ставить підпис.

О 17 год 50 хв поліцейські доставляють ОСОБА_1 у відділок поліції для складення адміністративних матеріалів.

Відтак доводи апеляційної скарги спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

З огляду на встановлені обставини справи апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на уникнення відповідальності та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди із ними.

Так, із відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 знаходився на водійському сидінні автомобіля, на вимогу поліцейських пред`являв їм документи саме як водій транспортного засобу, погоджувався пройти огляд на стан сп`яніння.

При цьому на відеозаписі не зафіксовано жодних пояснень ОСОБА_1 щодо того, що він не керував автомобілем. Жодних письмових заперечень проти факту керування автомобілем ОСОБА_1 також не надавав.

Окрім того апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи відсутні докази того, ОСОБА_1 керував транспортним засобом о 16 год 12 год, оскільки зі змісту зафіксованого на відеозаписі діалогу між ним та поліцейським вбачається, що о 16 год 22 хв поліцейський запитує ОСОБА_1 чому він не зупинився на вимогу поліцейських, на що той відповідає, що зупинився вже тут. При цьому незначні розбіжності у зазначенні часу керування транспортним засобом, на переконання суду, не є суттєвими.

Усі наявні у справі докази у своїй сукупності є послідовними та не суперечать один одному.

У рішенні по справі «О Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 26 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 05 липня 2024 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведено повністю та поза розумним сумнівом, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення його до адміністративної відповідальності. Твердження скаржника про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, не пропущені.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 245, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 28 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Оніщук