ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Зайця П.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого менеджером з постачання відділу забезпечення сировиною ТОВ «СНЕК ПРОДАКШН», одруженого, маючого на утриманні трьох дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

на постанову судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. на користь держави з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

У постанові суду зазначено, що 21.09.2024 о 08:00 год. в смт Слобожанське на вул. В.Сухомлинського, 72, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Hyundai» Tucson, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу або у закладі охорони здоров`я (медичного огляду) відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про скасування постанови судді, як незаконної, необґрунтованої та винесеної з порушенням норм процесуального права.

Посилається на те, що в матеріалах справи відсутні докази порушення ним ПДР; зупинки транспортного засобу за кермом якого він знаходився за порушення ПДР; відсторонення від керування автомобілем та вилучення автомобіля; складання працівниками поліції направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, а також акту огляду з зазначенням ознак алкогольного сп`яніння; відео матеріали щодо підтвердження факту його відмови від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Вказує, що одразу після складення протоколу, в цей же день менше ніж за 2 години він самостійно прибув до КП «ДБКЛПД» ДОР та пройшов медичне обстеження на предмет наявності в його організмі похідних речовин від алкоголю або наркотичних речовин. За результатами огляду було складено висновок від 29.09.2024, де в графі «Висновок огляду» підкреслено напис «ознак сп`яніння не виявлено» станом на 21.09.2024 року о 10 год.50 хв.

Звертає увагу, що суд першої інстанції не дослідив усі матеріали даної справи, а саме відеозапис, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки такий відео запис фактично відсутній та на вимогу суду правоохоронними органами не було надано іншого відеозапису який би свідчив про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. Також неможливо встановити момент, спосіб та обставини за яких поліцейськими були виявлені ознаки сп`яніння у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дії і поведінка якої під час застосування технічних засобів відеозапису не виказували жодних ознак сп`яніння, у тому числі тих, що зазначені у протоколі.

За таких обставин вимоги поліції щодо проходження водієм огляду на стан сп`яніння є безпідставними, що виключає в його діянні порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Вказує, що працівники поліції формально запропонували йому проходження огляду у встановленому порядку, після чого склали протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Про такий хід подій свідчить відсутність в матеріалах даної справи будь-яких доказів вручення водію направлення в заклад охорони здоров`я для проходження відповідного медичного огляду. Також в справі немає доказів на підтвердження факту доставлення особи у заклад охорони здоров`я.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просить постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23.05.2025 скасувати, постановити нову, якою визнати його невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні апеляційного суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник ОСОБА_2 підтримали доводи поданої апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, просили апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Додатково ОСОБА_1 суду пояснив, що відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, оскільки вважав, що вимога патрульних поліцейських була формальною, тобто вони лише один раз запропонували йому пройти огляд, а потім сказали пройти до автомобіля та чекати на складання адмінпротоколу.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №754315 від 21.09.2024; письмові пояснення свідків; копію письмових пояснень ОСОБА_1 та рапорт працівників поліції.

Вказані докази були перевірені та досліджені під час апеляційного перегляду справи.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №754315 від 21.09.2024, складеного у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.3), 21.09.2024 о 08.00 годині в смт Слобожанське на вул. В.Сухомлинського, 72, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Hyundai» Tucson, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження медичного огляду огляду на стан сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу алкотестер Драгер або у закладі охорони здоров`я (медичного огляду) відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Зазначено дані про свідків події: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Вказано, що тимчасово вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_2 та видано тимчасовий дозвіл на право керувати транспортним засобом серії НОМЕР_3 .

Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, та повідомлено місце та час розгляду справи, про що у протоколі мається його власноручний підпис.

Згідно Акту огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, водій ОСОБА_1 від проведення огляду на перебування у стані алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру Драгер відмовився у присутність двох свідків - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.4).

Відповідно до письмових пояснень свідка ОСОБА_3 , 21.09.2024 о 08.00 годині в смт Слобожанське по вул. Сухомлинського, 72, її запросили працівник поліції в якості свідка, де у її присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою алкотестеру Драгер та у медичному закладі (а.с.5).

Свідок ОСОБА_4 у своїх поясненнях зазначив, що о 08.00 годині 21.09.2024 в смт Слобожанське по вул. Сухомлинського, 72, його було запрошено працівниками поліції, де у його присутності громадянин ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою алкотестеру Драгер та у спеціальному медичному закладі (а.с.6).

Відповідно до рапорту інспектора СРПП ВП № 8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, 21.09.2024 о 08.00 годині в смт Слобожанське по вул. Сухомлинського, 72, під час несення служби було зупинено транспортний засіб Хюндай д.н.з. НОМЕР_1 за порушення ПДР (за ч.5 ст. 121 КУпАП), яким керував ОСОБА_1 . Під час спілкування з водієм, у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння почервоніння очей, різкий запах алкоголю з порожнини рота. На місці за не складання адміністративних матеріалів ОСОБА_1 запропонував неправомірну вигоду у розмірі 20 000 грн. Відносно ОСОБА_1 було складено адміністративні матеріали за ч.5 ст. 121 та ч.1 ст. 130 КУпАП. На місце події викликано СОГ (а.с.7).

Згідно копії письмових пояснень ОСОБА_1 , написаних ним власноручно, 21.09.2024 приблизно о 07.30 годин в смт Слобожанське, вул. Сухомлинського, 72, був зупинений працівниками поліції за не пристебнутий ремінь. Керував автомобілем Hyundai, д.н.з. НОМЕР_1 . Проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою алкотестеру Драгер та у спеціальному медичному закладі відмовився. За не складання протоколу запропонував працівникам поліції неправомірну вигоду у розмірі 20 000 грн, раніше мене попередили про відповідальність (а.с.8).

Апеляційний суд уважає, що наявні в матеріалах докази в цілому відображають усі обставини, які мають значення для повного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення, та підтверджують факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі.

Зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення інформації, рапорт працівника поліції, а також письмові пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 спростовують твердження сторони захисту про те, що матеріали справи не містять доказів керування останнім транспортним засобом та порушення правил дорожнього руху.

Так, ОСОБА_1 підписав складений щодо нього протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 754315 без жодних зауважень чи заяв. Крім того, протокол підписаний свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у присутності яких особа, яка притягається до адміністративної відповідальності відмовився від запропонованого працівникам поліції огляду на перебування у стані алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі (а.с.3).

Крім того, як наведено вище, ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях, наданих працівникам поліції одразу після події, власноручно зазначив, що він дійсно керував транспортним засобом Hyundai, д.н.з. НОМЕР_1 , за порушення правил дорожнього руху, а саме за не пристебнутий ремінь безпеки, його зупинили працівники поліції. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестеру Драгер та у медичному закладі він відмовився. Також пояснив, що пропонував працівникам поліції за нескладання протоколу про адміністративне правопорушення неправомірну вигоду у розмірі 20 000 грн (а.с.8).

Водночас суд апеляційної інстанції враховує той факт, що в поданій апеляційній скарзі сторона захисту не оспорює факт керування транспортним засобом водієм ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, а оспорює наявність доказів керування ним транспортним засобом, порушень правил дорожнього руху, способу та обставин за допомогою яких працівники поліції виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння.

Згідно загальних положень, що містяться у п.1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.2.9 «а», п.2.5 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у відмові особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження в установленому законом порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння при обставинах встановлених постановою судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23.05.2025, чим було порушено вимоги п.2.5 ПДР України, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У свою чергу апелянтом в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів його винуватості у вчиненні вказаного правопорушення.

Згідно ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до матеріалів справи, працівниками поліції під час огляду водія ОСОБА_1 було запрошено двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , отже порядок огляду особи на стан алкогольного сп`яніння, встановлений вимогами ч.2 ст. 266 КУпАП працівниками поліції порушено не було. За таких обставин, відсутність в матеріалах справи належного відеозапису з нагрудних камер працівників поліції не свідчить про порушення поліцейськими вимог закону.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження перебування його у стані алкогольного сп`яніння, не заслуговують на увагу, оскільки йому інкримінується саме відмову від проходження огляду на перебування у стані алкогольного сп`яніння, а не керування транспортним засобом у стані сп`яніння, що є самостійним складом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

До такого ж висновку дійшов апеляційний суді і щодо доводів апелянта про те, що за матеріалами справи неможливо встановити момент, спосіб та обставини за яких поліцейські виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, та про безпідставність вимог працівників поліції щодо проходження останнім огляду на перебування у стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до інформації, зазначеної у протоколу про адміністративне правопорушення, рапорту інспектора поліції, поясненням свідків, а також письмовим поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, 21.09.2024 о 08.00 годині ОСОБА_1 керував автомобілем Hyundai, д.н.з. НОМЕР_1 та зупинений працівниками поліції за не пристебнутий ремінь; після виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою алкотестеру Драгер та у спеціальному медичному закладі відмовився.

На переконання апеляційного суду, незважаючи на відсутній в матеріалах справи відеозапис події, наявні матеріали в цілому відображають усі обставини, які мають значення для повного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення, підтверджують факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом та його відмові від проходження огляду на перебування у стані алкогольного сп`яніння, після виявлених у нього працівниками поліції ознак алкогольного сп`яніння.

Крім того апеляційний суд звертає увагу на положення ст. 251 КУпАП, відповідного до яких доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином категоричних вимог до працівників поліції долучати до матеріалів справи відеозапис з нагрудних камер поліцейських, законодавцем не встановлено.

Оспорювання в апеляційній скарзі перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння, як на підставу для закриття провадження у справі, є безпідставним, оскільки його було притягнуто за відмову від проходження огляду на стан такого сп`яніння, у встановленому законом порядку, а не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Законодавство про адміністративне правопорушення не передбачає можливості оспорювання водієм встановлених уповноваженою особою ознак алкогольного сп`яніння, внаслідок чого заперечення апелянтом таких ознак у ОСОБА_1 , як на окрему підставу для скасування постанови судді та закриття провадження у справі є невмотивованими.

Не є слушними і посилання ОСОБА_1 на те, що після складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення він звернувся до медичного закладу і самостійно пройшов огляд на перебування у стані алкогольного сп`яніння.

За ч.4 ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Отже, факт проходження ОСОБА_1 медичного огляду 21.09.2024 в КП ДБКЛПД ДОР за відсутності при цьому працівників поліції, а також через 2 години 50 хвилин з моменту виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння жодним чином не спростовують факту відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності від огляду на перебування у стані алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції та не впливає на правильність висновку судді першої інстанції про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відсутність у матеріалах справи направлення ОСОБА_1 на проходження огляду на перебування у стані алкогольного сп`яніння у медичному закладі, на переконання апеляційного суду, не свідчить про порушенням працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП, оскільки такий документ є підставою для проведення огляду в медичному закладі та складається лише у випадку направлення особи до медичного закладу з метою проходження огляд на стан сп`яніння, а оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі, то у працівників поліції були відсутні правові підстави для його складання.

Відсутність зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення відомостей про відсторонення поліцейськими водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не спростовує правильності висновків, викладених у постанові суду.

В апеляційній скарзі містяться також інші доводи, які зводяться до дослівного викладу положень КУпАП, без їх належного співвідношення до доказів та фактичних обставин цієї справи, тому не потребують детального аналізу апеляційним судом, оскільки не мають вирішального значення у цьому провадженні, виходячи із предмету та меж доказування у даній категорії справ, а правова оцінка та мотиви апеляційного суду за всіма ключовими доводам сторони захисту, на які апелянт акцентував увагу в апеляційній скарзі, викладені вище.

Застосовуючи такий підхід, апеляційний суд виходить з усталеної практики Європейського суду з прав людини щодо мотивування судового рішення. І хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 р., заява № 4909/04, § 58). Суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року ЄСПЛ у складі його Великої Палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2025 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО