Провадження № 3/522/5043/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Дерус А.В., розглянувши матеріали, що надійшли з ВП № 5 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси з ВП № 5 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП.

Згідно протоколу серії ГП № 194088 від 06.05.2025 року встановлено, що 01.05.2025 року, приблизно о 20:30 год., ОСОБА_1 під час вигулу своєї собаки у парку «Перемоги» зі сторони вул. Академічна, порушила правила утримання собак, що призвело до укусу неповнолітньої дитини.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась. З матеріалів справи вбачається, що вину визнала та просить справу розглядати без її участі.

В матеріалах справи містяться письмові пояснення ОСОБА_2 від 01.05.2025 року, в яких зазначено, що 01.05.2025 року, біля 20:30 год., вона разом з чоловіком та неповнолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повертались додому з кювету через парк «Перемоги». Проходячи по центральній алеї до її дитини підбігла собака, яка була без повідка та намордника, та вкусила дитину за праву ногу спереду вище коліна. На її крики до собаки підійшла хазяйка та пристебнула її на поводок. Власниця собаки ніяк не відреагувала та почала звинувачувати дитину, що то нібито дитина сама винна, що її вкусила собака. Після чого вони зателефонували до поліції.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин.

Згідно ч. 3 ст. 154 КУпАП, покарання передбачено за дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме за вигулювання собак без наморднику що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, знайшла своє повне підтвердження у суді: винуватість ОСОБА_1 підтверджується відомостями, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ГП № 194088 від 06.05.2025 року, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , консультаційним висновком спеціаліста № 6867, виданої КНП «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» ОМР» на ім`я ОСОБА_3 .

Отже, суд вважає, що дії ОСОБА_1 за ознаками ч. 3 ст. 154 КУпАП кваліфіковані правильно, оскільки вона порушив правила утримання собак, внаслідок чого людина отримала шкоду здоров`ю.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь її винуватості та майновий стан.

В якості обставин, що згідно зі ст. 34 КУпАП, пом`якшують відповідальність, суд визнає визнання винуватості та щире каяття.

Обставин, що згідно зі ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, а також характер та ступень суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_1 , слід призначити адміністративне стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 154 КУпАП, без конфіскації собаки, що є достатньою мірою відповідальності з метою її виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Приймаючи рішення про не застосування додаткового виду стягнення як конфіскації тварини, суд виходив з наступних міркувань.

Відповідно до ст. 313 КУпАП, постанови про конфіскацію предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, та грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, виконуються державними виконавцями в порядку, встановленому законом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, постанов судів у справах про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», під час пред`явлення виконавчого документа до виконання подаються у разі виконання рішення про конфіскацію майна згідно з постановою суду копія протоколу вилучення майна, що підлягає конфіскації, або довідка про відсутність такого майна.

Враховуючи вказані положення Закону, слід урахувати, що протоколу про адміністративне правопорушення особою, яка його склала, не долучено протокол вилучення майна (тварини), що підлягає конфіскації, або довідку про відсутність такого майна (тварини).

Отже, слід урахувати, що в матеріалах справи відсутні документи, які дозволяють ідентифікувати тварину, яка підлягає конфіскації, матеріали справи не містять жодних відомостей про огляд та вилучення тварини собаки, місця та особи (організації) у якої перебуває тварина, як і не зазначено ознак тварини: окрасу, статі, клички, віку собаки та інших прикмет, за якими тварина має бути ідентифікована при проведенні її обов`язкової конфіскації. Тож відсутність відповідних документів рішення в частині конфіскації тварини не може бути виконаним.

Крім того, вилучення (конфіскація) тварини, у даному провадженні, з урахуванням встановлених обставин, можна розцінювати як жорстоке поводження з твариною. Тобто передбачене ч. 2 ст. 154 КУпАП у виді конфіскації тварин не відповідає суспільній значимості порушення.

Крім того, слід урахувати положення ст. 61 Конституції України, а також рішення Конституційного суду України від 05 липня 2023 в справі № № 5-р(II)/2023.

Зокрема, що для досягнення легітимної мети, суд повинен мати дискрецію, тобто суд повинен забезпечити індивідуалізацію відповідальності шляхом визначення доцільності застосування конфіскації як заходу адміністративного стягнення (примусу) для досягнення мети притягнення до адміністративної відповідальності з урахуванням обставин справи, зокрема характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики особи, яка притягується та поведінки потерпілого, як і заподіяної шкоди, а також наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність. Без застосування таких складових, справедливий розгляд справи судом неможливий.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 06.10.2011 року № 3828-VI, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає також стягнення судового збору у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка станом на 01.01.2025 року становить 3028,00 грн., тобто 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Керуючись Законом України «Про захист тварин від жорстокого поводження», Законом України «Про судовий збір», ст.ст. 9, 24, 27, 33, 154, 221, 251, 252, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, та призначити адміністративне покарання у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одна тисяча сімсот) гривень, без конфіскації тварини.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок, згідно Закону України «Про судовий збір».

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Дерус А.В.