"25" червня 2025 р. Справа № 363/2704/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого судді Чіркова Г.Є., при секретарі Пчолкіну М.В., за участю захисника Даниленка О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді матеріали, які надійшли від Вишгородського РУП ГУНП в Київській області щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який притягається до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

09 травня 2025 року о 09 год. 30 хв. по трасі Київ-Овруч 19 км., водій ОСОБА_1 керував автомобілем Renault Megane д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатом тесту «Drager» №566 (0,36% проміле), чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, до суду для дачі особистих пояснень не з`явився та про причини неявки не повідомив.

Адвокат Даниленко О.В. в інтересах ОСОБА_1 подав клопотання про закриття провадження у справі, в якому зазначив, що ані в адміністративному матеріалі щодо ОСОБА_1 , ані в доданих до нього записах відеофіксації правопорушення відсутні докази того, що він керував або хоча б був присутній в салоні автомобіля навіть на пасажирському сидінні. Також зазначив, що відеозапис з нагрудної камери працівника поліції починається з моменту спілкування, коли інформація про те, що хтось керував будь-яким автомобілем на ньому відсутня, оскільки за кермом міг бути і ОСОБА_1 , і його дядько Олександр.

В зв`язку з викладеним вважає, що справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутності у діях останнього складу та події адміністративного правопорушення згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В суді адвокат Даниленка О.В. просив провадження у справі закрити, оскільки докази керування транспортним засобом ОСОБА_1 у справі відсутні, коли водієм транспортного засобу могла бути інша особа, зокрема дядько ОСОБА_2 , який зображений на відеозаписі.

Заслухавши учасників справи, дослідивши її матеріали, суд дійшов таких висновків.

Так, зазначені в протоколі обставини підтверджуються даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 324673 від 09 травня 2025 року, результатом тесту «Drager» №566 (0,36% проміле) від 09 травня 2025 року, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння до Вишгородської ЦРЛ від 09 травня 2025 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, постановою Іванківського районного суду Київської області від 21 березня 2025 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_2 , постановою Київського апеляційного суду від 07 травня 2025 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_2 , листом Вишгородського РУП ГУНП в Київській області щодо наявності у ОСОБА_2 посвідчення водія, витягом з ІПНП та даними відеозапису.

Відповідно до п. 2.9.а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ч. 1, 2 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно статті 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом можливість керування цим транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом.

Частиною 2 ст. 266 КУпАП визначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Згідно п. 5 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018 року (далі Інструкція), включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Отже, з наведеного слідує, що здійснення обов`язкової відеофіксації всієї події правопорушення руху транспортного засобу, його зупинки, оформлення матеріалів, тощо, чинним законодавством не передбачено.

При цьому, жоден доказ для суду не має наперед встановленої сили.

Суд встановлює обставини справи на підставі сукупності та взаємозв`язку усіх наявних доказів, які відповідають вимогам ст. 251 КУпАП та є допустимими.

При досліджені долученого до матеріалів справи відеозапису з нагрудної камери співробітника поліції встановлено, що 09 травня 2025 року о 09 год. 30 хв. по трасі Київ-Овруч 19 км., водій ОСОБА_1 керував автомобілем Renault Megane д.н.з. НОМЕР_1 . Цей факт ОСОБА_1 особисто підтвердив під відеозапис та його не заперечував.

При цьому, суд звертає увагу на те, що на відеозаписі ОСОБА_1 не заперечував факту керування автомобілем, а заперечував саме факт вживання ним алкогольних напоїв.

Разом з тим, в присутності двох свідків співробітниками поліції під відеозапис проведено огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням приладу «Drager» №566, результат якого становив 0,36 проміле, що підтверджує стан алкогольного сп`яніння водія.

Хоча від підписання протоколу ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, однак акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та результат тесту «Drager» №566 (0,36% проміле) він підписав особисто, не зазначивши жодних застережень або заперечень щодо змісту документів.

У той же час, ОСОБА_1 згідно ч. 3 ст. 256 КУпАП від підписання протоколу серії ЕПР1 №324673 від 09 травня 2025 року відмовився, будь-яких письмових пояснень щодо незгоди з ним не виклав.

При цьому, присутній на відеозаписі чоловік, який згідно тверджень захисника є дядьком ОСОБА_1 будь-яких застережень співробітникам поліції про те, що він перебував за кермом автомобіля, а не ОСОБА_1 , не зазначив.

Що стосується доводів захисника про відсутність на відеозаписі руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 09 травня 2025 року, то суд їх відхиляє, оскільки чинне законодавство України та вказані вище норми закону не містять імперативного обов`язку здобуття виключно відеодоказів всіх без винятку етапів дій поліцейського по припиненню правопорушення та притягненню особи до відповідальності за його вчинення.

Суд звертає увагу, що доказами згідно ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, коли відеозапис є одним із доказів.

Частиною 2 ст. 256 КУпАП передбачено обов`язкове долучення до протоколу про адміністративне правопорушення матеріалів відеозаписів, зібраних поліцейським за допомогою технічних засобів під час проведення огляду особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного сп`яніння.

Такі матеріали в справі наявні, до протоколу долучені, які є достатніми в сукупності з іншими доказами для висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 порушень вимог п. 2.9.а ПДР України за обставин, викладених у протоколі.

Суд звертає увагу на те, що досліджений судом відеозапис є безперервним, підтверджує зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення фактичні обставини, узгоджується із сукупністю інших досліджених доказів по справі та ґрунтується на вимогах Закону.

Зі справи ніщо не вказує на те, що долучений до справи відеозапис, зібрано з істотним порушенням прав, свобод та інтересів інших осіб.

Підстав вважати цей доказ неналежним, недопустимим і недостовірним у суду немає, будь-які відомості та ознаки недостовірності долученого до протоколу відеозапису в справі відсутні.

Отже, викладені в протоколі обставини суд вважає достовірними, які повністю і безсумнівно підтверджують, що водій ОСОБА_1 09 травня 2025 року о 09 год. 30 хв. по трасі Київ-Овруч 19 км., керував автомобілем Renault Megane д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №756/10060/17, зазначено, що вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, суд повинен насамперед з?ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливості їх ефективного використання.

Невідповідність тим чи іншим вимогам закону не в будь-якому випадку нівелює доказове значення відомостей, одержаних у результаті відповідних процесуальних дій, а лише в разі, якщо вона (невідповідність) призвела до порушення прав людини і основоположних свобод або ж ставить під сумнів походження доказів, їх надійність і достовірність.

Метою встановлення та дотримання процесуального порядку є насамперед унеможливлення істотного порушення прав і свобод людини в ході збирання (отримання) доказів та забезпечення достовірності отриманих фактичних даних.

Тому при наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли такі порушення прямо та істотно порушують права і свободи людини чи зумовлюють сумніви у достовірності отриманих фактичних даних, які неможливо усунути.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з КУпАП та інших законів України.

КУпАП нормативно не врегульовано порядок ухвалення судового рішення судом першої інстанції в нарадчій кімнаті, його проголошення під час дії воєнного стану та у випадку, якщо його складання вимагає значного часу, з огляду на необхідність забезпечення оперативного і своєчасного судового розгляду справ.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції» ратифіковано вказану Конвенцію.

Порядок реалізації Конвенції та рішень ЄСПЛ визначено Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Відповідно до ч. 1 ст. 17 даного Закону, суди при розгляді справ застосовують Конвенцію і практику ЄСПЛ як джерело права.

Як встановлено рішенням ЄСПЛ у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 року, провадження у справах про адміністративні правопорушення вважається кримінальними у розумінні Конвенції. У справі «Надточій проти України» ЄСПЛ зазначив, що Уряд України визнав кримінально-правовий характер КУпАП.

Згідно принципу автономного тлумачення та установленої практики ЄСПЛ поняття «кримінальне обвинувачення» має для суду автономний зміст і не залежить від його розуміння законодавства держав учасниць Конвенції і може означати «звинувачення у вчиненні правопорушення».

Беручи до уваги викладене, з огляду на принципи правової визначеності та автономного тлумачення Конвенції судовий розгляд у справах про адміністративні правопорушення може бути здійснено за аналогією закону відповідно до положень кримінального процесуального законодавства, а тому при вирішення справи суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у згаданій вище справі.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що відомості викладені у протоколі про адміністративне правопорушення щодо порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9.а Правил дорожнього руху України є достовірними та підтверджені зазначеними вище доказами, а тому в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, які відповідно до ст. ст. 34, 35 КУпАП, пом`якшують або ж обтяжують відповідальність ОСОБА_1 суд не вбачає.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_1 , а також з метою запобігання вчиненню нових правопорушень, буде доречним застосувати щодо нього стягнення у межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки без оплатного вилученням транспортного засобу.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 відноситься до категорій осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Отже, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ч. 2 ст. 130 КУпАП.

При обранні стягнення суд ураховує конкретні обставини справи та дані про особу правопорушника.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 33, 130, 283, 284, 285 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки без оплатного вилученням транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. на користь держави.

Повний текст постанови складено 30 червня 2025 року.

Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Вишгородський районний суд Київської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Суддя