Справа № 467/771/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2025 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Явіца І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Арбузинка справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, зареєстрованої а адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , протягом року притягувалась до адміністративної відповідальності за ч. 2, 3 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Суд визнав доведеним, що 30.04.2025 року в АДРЕСА_3 , ОСОБА_1 ухилилась від виконання передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України обов`язків щодо обов`язку піклуватися про здоров`я дитини, у зв`язку з чим її малолітня донька ОСОБА_2 , 2016 року народження, була знайдена в с-щі Костянтинівка без догляду дорослих та поміщена до КЗ «ЦСПРД».

Вказаних висновків суд дійшов дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, як то, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, у тому числі з урахуванням наданих в суді пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, щодо часу, місця, способу правопорушення у контексті обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та безпосередньо її ролі в їх настанні, виходив із такого.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про його дату, час і місце повідомлялась належно шляхом направлення судової повістки за вказаною у матеріалах справи адресою місця проживання, що підтверджується даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, причин свого неприбуття до суду не вказала.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з огляду на положення ч. 2 ст. 268 КУпАП, оскільки його присутність про розгляді такого роду справи не визнається законодавцем обов`язковою.

Тому, дослідивши наявні у провадженні докази у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд виходив із такого.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення, серед іншого, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

А положення ст. 280 КУпАП зобов`язують орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Тож, з`ясовуючи наявність/відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, та вирішуючи інші питання, що мають значення для правильного прийняття рішення, слід зважати на таке.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Проте, адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП настає у разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

У свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Частина 2 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 184 КУпАП, повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Та як вбачається з матеріалів справи, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, повністю доведена у розумінні ст. 251 КУпАП належними та допустимими доказами, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення від 23 травня 2025 року, який складений у цілому у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому дані, як то, щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, а також нормативний акт, положення якого у даному конкретному випадку недотримані, позаяк, норма ч. 1 ст. 184 КУпАП є банкетною.

При цьому, протокол підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності і містить її письмові пояснення.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 , наданих нею 15 травня 2025 року слідує, що вона 30.04.2025 року разом зі своєю донькою ОСОБА_2 знаходилась в с-щі ОСОБА_3 у магазині по вул. Ковальській. Донька пішла до свого дядька за велосипедом. ЇЇ син сказав, що доведе дочку до бабусі, а зранку 01.05.2025 року вона дізналась, що доньки немає та звернулась до поліції. Вважає, що таке сталося через те, що її син дезінформував її.

Крім того, вина ОСОБА_1 підтверджується рядом матеріалів, що додані до протоколу, які, у свою чергу, кореспондуються із відомостями, що містять у ньому, і доповнюють їх, а також її письмовими поясненнями.

Згідно рапорту помічника чергового ВП № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області від 30.04.2025 року слідує, що 30.04.2025 року о 17 годині 32 хвилин надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що матір вживає алкогольні напої та не доглядає за дитиною. В ході відпрацювання виклику встановлено, що 30.04.2025 роу близько 17 години 00 хвилин до ОСОБА_4 хтось привіз його племінницю ОСОБА_5 , хто саме, вона не знає. Зі слів неповнолітньої, матір вдома не перебуває, а десь на території с-ща Костянтинівка вживає алкогольні напої.. Дитину було передано до Южноукраїнського міського центру соціальної реабілітації.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_6 від 30.04.2025 року слідує, що 30.04.2025 року до нього додому на мопеді невідомий привіз його племінницю ОСОБА_2 . Племінниця повідомила, що її матір на даний час десь вживає алкогольні напої, в зв`язку з чим просив поліцію вжити заходів за даним фактом.

Так, з акту органу внутрішніх справи України та закладу охорони здоров`я про покинуту чи знайдену дитину та її доставку від 20.04.2025 року слідує, що дитину було доставлено до КЗ «ЦСПРД», оскільки за слів дитини мати вживала алкогольні напої в присутності невідомих чоловіків, за невідомою їй адресою.

Відповідно до постанови Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП та призначено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно постанови Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 09 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП та призначено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на наведене, у ракурсі установлених фактичних обставин справи шляхом встановлення юридично значущих ознак, визначення правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненої дії конкретному складу правопорушення, передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення, суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 184 КУпАП, так як вона ухилилась від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення, як то, невжиття заходів щодо з`ясування місцезнаходження дитини, яка пішла від неї ввечері 30 квітня 2025 року, аж до ранку 01 травня 2025 року, вік дитини, небезпечність такої бездіяльності для дитини.

У той час, як ОСОБА_1 не працює, має зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання, має трьох дітей.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність у даному, конкретному випадку, згідно із ст.ст. 34, 35 КУпАП, суд не установив.

Тому, з огляду на таке, на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у межах санкції ч. 2 ст. 184 КУпАП у виді штрафу, що буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, її особі та ступеню її вини, а також необхідним і достатнім для її виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень ОСОБА_1 .

На підставі ст. 40-1 КУпАП, з ОСОБА_1 належить стягнути судовий збір на користь держави, позаяк, її у цьому випадку піддано адміністративному стягненню.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 221, 245, 247, 251, 252, 268, 272, 280, 321 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП і накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу, який належить стягнути на користь держави у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на день розгляду справи становить 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Відповідно до ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення з урахуванням норм ст.ст. 287-294 даного Кодексу і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Відсутність у постанові в справі про адміністративні правопорушення, як виконавчому документі, у розумінні «Закону України «Про виконавче провадження», відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані, згідно постанови Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц (провадження № 61-331св18), у розрізі ст. 18 указаного Закону, не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання (відмови у відкритті виконавчого провадження).

Суддя Ірина Явіца