ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/4880/25 Провадження 3/636/2634/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Буніна Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Бруславської В.В.,

прокурора Мохончука П.С.,

особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Харківського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, уродженця сел. Печеніги Чугуївського району Харківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , лісничого Печенізького лісництва № 3 філії «Чугуєво-Бабчанського лісового господарства» підприємства «Ліси України»,

за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП

встановив:

За результатами проведення НАЗК вторинного контролю Декларації складено Обґрунтований висновок щодо виявлення ознак адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, який затверджений заступником Голови НАЗК 04.04.2025.

Відповідно до вказаного Обґрунтованого висновку ОСОБА_1 у Декларації зазначив недостовірні відомості, які відрізняються від достовірних, на загальну суму 526599,87 гривень, що становить розмір від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання цієї декларації.

Дані про об`єкт декларування, що перебуває у володінні або користуванні суб`єкта декларування або членів його сім`ї, зазначаються в декларації, якщо такий об`єкт перебував у володінні або користуванні станом на останній день звітного періоду (за умови що право володіння або користування виникло у суб`єкта декларування не менше ніж за 30 календарних днів, що передували останньому дню звітного періоду) або протягом не менше половини днів протягом звітного періоду (абз. 3 ч. 2 ст. 46 Закону № 1700-VII).

Встановлено, що згідно з п. 2 ч. 1 ст. 46 Закону № 1700-VII у декларації зазначаються відомості про: об`єкти нерухомості, що належать суб`єкту декларування та членам його сім`ї на праві приватної власності, включаючи спільну власність, або знаходяться у них в оренді чи на іншому праві користування, незалежно від форми укладення правочину, внаслідок якого набуте таке право. Такі відомості включають: дані щодо виду, характеристики майна, місцезнаходження, дату набуття майна у власність, оренду або інше право користування, вартість майна на дату набуття його у власність, володіння або користування.

Для цілей декларування об`єктами нерухомості (об`єктами нерухомого майна) є земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення (ч. 1 ст. 181 ЦК України, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Відповідно до п. 4 р. IV Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 23.07.2021 № 449/21, у розділі 3 «Об`єкти нерухомості»: зазначаються відомості про об`єкти нерухомості, що належать суб`єкту декларування та/або членам його сім`ї на праві приватної власності, включаючи спільну власність, або перебувають у них в оренді чи на іншому праві користування, незалежно від форми укладення правочину, внаслідок якого набуте таке право . Якщо у суб`єкта декларування чи членів його сім`ї наявні об`єкти для декларування в цьому розділі, суб`єкт декларування зазначає дані про: вид об`єкта; характеристику об`єкта: загальну площу (м-2), реєстраційний номер (кадастровий номер для земельної ділянки); дату набуття права; місцезнаходження об`єкта; вартість на дату набуття права або вартість за останньою грошовою оцінкою; права на цей об`єкт; особу, якій належить об`єкт (суб`єкт декларування та/або член його сім`ї, третя особа).

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.11.2023 (спадкова справа № 156/2023), відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 з 28.11.2023 на праві спільної часткової власності належить 50/200 квартири, загальною площею 41,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 120. Разом з цим, 50/200 вказаної квартири з 28.11.2023 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 03.04.2025 № 201-09432067 оціночна вартість частки зазначеного об`єкта нерухомості становить 268508,00 гривень.

Проте, усупереч п. 2 ч. 1 ст. 46 Закону № 1700-VII у розділі 3 «Об`єкти нерухомості» Декларації ОСОБА_1 не зазначив відомостей про вказаний об`єкт нерухомості, 50/200 якого належить йому на праві спільної часткової власності з 28.11.2023 по даний час.

Згідно зі Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 28.11.2023 (спадкова справа № 156/2023), відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 з 28.11.2023 на праві спільної часткової власності належить 1/2 частки житлового будинку, загальною площею 60,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером: :10:006:0220, реєстраційний номер 140. Разом з цим, 1/2 вказаного житлового будинку з 28.11.2023 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 03.04.2025 № 201-09432196 оціночна вартість частки зазначеного об`єкта нерухомості становить 91883,19 гривень.

Проте, усупереч п. 2 ч. 1 ст. 46 Закону № 1700-VII у розділі 3 «Об`єкти нерухомості» Декларації ОСОБА_1 не зазначив відомостей про вказаний об`єкт нерухомості, 1/2 якого належить йому на праві спільної часткової власності з 28.11.2023 по даний час.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.11.2023 (спадкова справа № 156/2023), відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 з 28.11.2023 на праві спільної часткової власності належить 1/2 частки земельної ділянки площею 0,1246 га, кадастровий номер: :10:006:0220, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 46. Разом з цим, 1/2 вказаної земельної ділянки з 28.11.2023 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 03.04.2025 № 201-09432428 оціночна вартість частки зазначеного об`єкта нерухомості становить 166208,68 гривень.

Проте, усупереч п. 2 ч. 1 ст. 46 Закону № 1700-VII у розділі 3 «Об`єкти нерухомості» Декларації ОСОБА_1 не зазначив відомостей про вказаний об`єкт нерухомості, 1/2 якого належить йому на праві спільної часткової власності з 28.11.2023 по даний час.

Таким чином, ОСОБА_1 у розділі 3 «Об`єкти нерухомості» Декларації подав завідомо недостовірні відомості, які відрізняються від достовірних, на загальну суму 526599,87 гривень (268508,00 гривень + 91883,19 гривень + 166208,68 гривень), чим не дотримав вимоги п. 2 ч. 1 ст. 46 Закону.

Відповідно до абз. абз. 1, 3 ч. 4 ст. 45 Закону № 1700-VII упродовж 30 днів після подання декларації суб`єкт декларування має право подати виправлену декларацію. У разі самостійного виявлення суб`єктом декларування у декларації недостовірних відомостей після спливу терміну для подання виправленої декларації, передбаченого абзацом першим цієї частини, але до початку проведення Національним агентством повної перевірки цієї декларації, суб`єкт декларування може звернутися до Національного агентства з листом з поясненням причин, що призвели до внесення недостовірних відомостей та неподання виправленої декларації у зазначений термін, додавши підтвердні документи.

ОСОБА_1 при поданні виправленої Декларації підтвердив достовірність вказаних відомостей, не скористався правом направити листа з поясненням причин, що призвели до внесення недостовірних відомостей.

Згідно з абз. 5 п. 2 р. І Порядку щодо повноти заповнення декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом НАЗК від 31.08.2021 № 553/21, недостовірні відомості у декларації - відомості, які не відповідають дійсності або є неправдивими, що підтверджено Національним агентством під час проведення контролю щодо повноти заповнення декларації, зокрема відомості, що відрізняються від відомостей, які містяться у правовстановлюючих документах, судових рішеннях, які набрали законної сили, індивідуальних правових актах, реєстрах, банках даних, інших інформаційно-телекомунікаційних та довідкових системах, у тому числі тих, що містять інформацію з обмеженим доступом, держателем (адміністратором) яких є державні органи, органи місцевого самоврядування, відкритих базах даних, реєстрах іноземних держав, інших джерелах інформації.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2024 та на дату подання Декларації (23.02.2024) становив 3028,00 гривень.

На даний час дії уповноваженої особи НАЗК та зазначений висновок у встановленому законом порядку ним не оскаржено, судом не скасовано.

Частиною 1 ст. 651 Закону встановлено, що за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 , будучи лісничим Печенізького лісництва № 3 філії «Чугуєво-Бабчанське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», являючись згідно з п. п. «е» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, діючи умисно, усупереч вимогам п. 2 ч. 1 ст. 46 вказаного Закону 23.02.2024 подав завідомо недостовірні відомості у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічній за 2023 рік (виправленої), в розмірі 526599,87 гривень, що відрізняється від достовірних на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення № 304 від 05.06.2025 року.

Прокурор Мохончук П.С. в судовому засіданні зазначив, що протокол складений уповноваженою особою, матеріали, зібрані Харківським управлінням Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, є достатніми для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, також надав письмовий висновок щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що визнає свою провину у вчиненні правопорушення, пов`язаного з корупцією.

Суд вивчив матеріали справи, оцінив докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

На підставі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається противоправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Процесуальна форма та зміст протоколу відповідають вимогам ст. 256 КУпАП.

Статтею 1 ЗУ «Про запобігання корупції» визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до п. 9 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції», правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 ЗУ «Про запобігання корупції», за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в ч. 1 ст. 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, визнається подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом». Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п. 161), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення підтверджується належними і допустимими доказами:

-витягом з положення про 7-е Управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (а.с. 8);

-довідкою від 05 червня 2025 року про те, що ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ст. ч. 1 ст. 172-4 КУпАП та постановою Печенізького районного суду Харківської області від 25.08.2015 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 13);

-матеріалами контролю щодо повноти заповнення декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2023 рік поданої ОСОБА_1 (а.с. 18-107);

-наказом директора державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» філія «Чугуєво-Бабчанське лісове господарство» № 39-К від 14.04.2023, про переведення ОСОБА_1 на посаду лісничого Печенізького лісництва (а.с. 111);

-наказом директора державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» філія «Чугуєво-Бабчанське лісове господарство» № 29 від 06.03.2024 про оповіщення працівників про необхідність подання декларацій за 2023 рік, в якому ОСОБА_1 власноручно розписався про ознайомлення з даним наказом (а.с. 114-116);

-посадовою інструкцією лісничого державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» філія «Чугуєво-Бабчанське лісове господарство» (а.с. 117-125);

-копією щорічної декларації, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік (а.с. 134-154);

-іншими матеріалами справи у їх сукупності.

Згідно з п. п. «е» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII посадові та службові особи органів державної лісової охорони є суб`єктами, на яких поширюється дія Закону № 1700-VII.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону № 1700-VII особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи особою, на яку відповідно до підпункту «е» п.1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» поширюється дія цього закону, подав завідомо недостовірні відомості у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічній за 2023 рік (виправленої).

Суд вважає, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, її дії необхідно кваліфікувати за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 , суд вважає щире каяття.

Обставини, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , не встановлені.

Враховуючи дані про особу правопорушника та ступінь його вини, наявність обставини, що пом`якшує відповідальність та відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах, передбачених санкцією ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, у виді штрафу, що вважає достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 36, 40-1, 279-280, 283-284, 294 КУпАП, суддя, -

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень.

Штраф необхідно сплатити за такими реквізитами: р/р UA0020651, отримувач коштів ЕУК Харків обл/МТГ Чугуїв/21081100, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37874947, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 21081100.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір в дохід держави у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок на р/р UA0026001, отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через 15 (п`ятнадцять) днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених ст. 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через 15 (п`ятнадцять) днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень, тобто 34000,00 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 (десяти) днів з дня її проголошення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через Чугуївський міський суд Харківської області. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Бунін Є.О.