КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Кафідова О.В.
№ 33/824/3408/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №754/4022/25

24 червня2025року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ - Кафідової О.В.

при секретарі - Смолко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1 - Орлова Олександра Євгеновича на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 21 травня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.5 ст. 126 КУпАП

в с т а н о в и в:

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 21 травня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 6років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Не погоджуючись з такою постановою суду першої інстанції, 26 травня 2025 року адвокат ОСОБА_1 - Орлов О.Є подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Деснянського районного суду м. Києва від 21 травня 2025 року та направити справу на новий розгляд до першої інстанції.

Апеляційну скаргу апелянт обґрунтовує тим, що постанова суду першої інстанції винесена внаслідок істотного порушення норм процесуального права, а саме порушенням права особина захист.

Зазначає, що ОСОБА_1 не володіє українською мовою, аби зрозуміти суть і деталі провадження у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Це пояснюється тим, що ОСОБА_1 народився та виріс в Узбекистані, українську школу він не відвідував.

Отже, ОСОБА_1 є людиною, яка не навчалась української мови, нетривалий час проживає в України, за освітою не є юристом, у зв`язку з чим неспроможний повноцінно захищати свої права та інтереси без допомоги перекладача.

ОСОБА_1 не знав, що написав поліцейський у протоколі про адміністративне правопорушення та до якої відповідальності його притягують.

За клопотанням адвоката Орлова О.Є. 17 квітня 2025 року суд першої інстанції ухвалив постанову про залучення ОСОБА_1 перекладача, разом з тим, розгляд справи був без участі перекладача. Жодних відомостей про участь перекладача матеріали справи не містять.

Відомостей про роз`яснення суддею ОСОБА_1 процесуальних прав і видачі йому копії постанови в перекладі на узбецьку мову матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції не виконав вимоги щодо залучення перекладача та належним чином не роз`яснив ОСОБА_1 права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_1 - Орлов О.Є. вимоги апеляційної скарги підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР №257305 ОСОБА_1 , 26лютого 2025 року о 21 год. 40 хв. керував автомобілем, марки «Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_1 , в м. Києві по пр-ту Червоної Калини 20, перед зміною напрямку руху не увімкнув світловий показчик повороту, під час зупинки та перевірки встановлено, що водій не мав права керування даним транспортним засобом, а саме був позбавлений права керування транспортними засобами постановою Деснянського районного суду м. Києва від 01 квітня 2024 року. Правопорушення вчинено повторно протягом року.

Частиною другою статті 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини п`ятої статті 126 КУпАП повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон направо керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до п.п. "а" п.2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Таким чином, частина 5 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4 ст. 126 КУпАП).

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст.279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд встановив з наведенням відповідних мотивів.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, при наведених у постанові обставинах відповідає матеріалам справи і ґрунтується на наявних у ній доказах.

Факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та його винуватість підтверджується доказами, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР№257305від 26лютого2025року; даними постанови Київського апеляційного суду від 01 квітня 2024 року у справі №754/16251/23; даними постанови серії ЕНА №2844819 від 16 серпня 2024 року; даними диску з відеозаписом з нагрудної камери, відповідно до яких працівники поліції спілкувались з ОСОБА_1 за допомогою перекладача на телефоні.

Наведені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність у апеляційного суду відсутні, а тому в своїй сукупності підтверджують обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення у справі складений з дотриманням вимог ст.256 КУпАП, тому у суду відсутні підстави для визнання протоколу недопустимим доказом.

Будь - яких обґрунтованих відомостей, які б ставили під сумнів достовірність та належність зібраних у справі доказів, вказували б про порушення вимог ст.266 КУпАП під час їх отримання, а також об`єктивність поліцейських у справі, суду не надано, їх зацікавленість під час провадження у справі стосовно особи, яка притягується до адміністративної відповідальності теж не встановлена.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Дії ОСОБА_1 обґрунтовано кваліфіковані за ч.5 ст.126 КУпАП.

Надавши належну оцінку наявним в матеріалах справи та дослідженим судом доказам відповідно до вимог ст.252 КУпАП, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 повторно притягається до адміністративної відповідальності протягом поточного року за ст.126 КУпАП, що відрізняється підвищеною суспільною небезпекою при керуванні транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом.

За таких обставин, суд першої інстанції, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, в повному обсязі врахував вимоги ст.ст.245, 280 КУпАП, які встановлюють завдання у справах про адміністративні правопорушення, а саме: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно довідки, щодо проведення заходів із встановлення повторності вчиненого адміністративного правопорушення (а.с.6), ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності 05.12.2023 року постановою Деснянського районного суду м. Києва, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 01.04.2024 року за ч. 5 ст.126 КУпАП, з якої вбачається вчинення ОСОБА_1 низки попередніх правопорушень, передбачених ст. 126 КУпАП.

Доводи захисника про порушення права на захист ОСОБА_1 та не надання йому перекладача не є у даному випадку підставою для скасування правильного по суті судового рішення у даній справі, так як свої доводи та міркування ОСОБА_1 виклав у апеляційній скарзі, яка була прийнята та розглянута судом апеляційної інстанції.

В суді апеляційної інстанції захиснику Орлову О.Є. було надано можливість надати суду свої міркування, доводи та заперечення та забезпечено захист інтересів ОСОБА_1 та його доступ до суду.

Крім того, суд апеляційної інстанції щодо доводів захисника ставиться критично, оскільки ОСОБА_1 неодноразово притягувався до відповідальності відповідно до даних з Єдиного державного реєстру судових рішень, та розцінює дії ОСОБА_1 як намір уникнути відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, проте висновків судді вони не спростовують.

Будь - яких істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та могли б бути підставою для її скасування або зміни, скаржником не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено. Такі доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди апелянта із прийнятою суддею постановою, проте висновків судді не спростовують.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону та повністю доводять вину водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, а тому застосування принципу «поза розумним сумнівом» у даній справі є безпідставним та недоречним, оскільки повністю суперечить встановленим судами першої і апеляційної інстанції обставинам справи, які повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що йому інкримінується.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи, а тому постанова Деснянського районного суду м. Києва від 21травня 2025 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1 - Орлова Олександра Євгеновича залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 21 травня 2025 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: