КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 372/854/25 Головуючий у І інстанції Кравченко М.В.
Провадження № 33/824/2837/2025 Головуючий у ІІ інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 червня 2025 року Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Таргоній Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Обухівського районного суду Київської області від 08 квітня 2025 року про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стайки Кагарлицького району Київської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Обухівського районного суду Київської області від 08 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповноту з`ясування обставин справи, просить постанову Обухівського районного суду Київської області від 08 квітня 2025року скасувати, прийняти нову постанову, якою провадження у даній справі закрити, у зв`язку з відсутності складу адміністративного правопорушення.

Зокрема, в доводах апеляційної скарги зазначає, що він, керуючи автомобілем «Рено Сандеро» д.н.з. НОМЕР_1 в с. Козин в напрямку м. Українка протягом значного відрізку часу та шляху рухався на безпечній відстані позаду автомобіля марки «LEXUS es300» державний номерний знак НОМЕР_2 , враховуючи наявність дорожньої розмітки, яка дозволяла виїзд на зустрічну смугу для виконання маневру обгону, розпочав на безпечній відстані обгін автомобіля «LEXUS es300».

В той же час, водій автомобіля марки «LEXUS es300» державний номерний знак НОМЕР_2 , здійснюючи маневр повороту ліворуч, увімкнувши покажчик лівого повороту перед самим маневром, не впевнився, що це буде безпечно, здійснив маневр, що призвело до ДТП.

Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що ДТП сталося через недотримання водієм автомобіля «LEXUS es300» державний номерний знак НОМЕР_2 , положень п. 9.2, п. 9.4, п. 10.1 ПДР України.

В судовому засіданні по розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 підтримав її доводи та просив скасувати постанову Обухівського районного суду Київської області від 08 квітня 2025 року, прийняти нову постанову, якою провадження у даній справі закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні водій автомобіля «LEXUS es300» - ОСОБА_2 висловив свої заперечення щодо доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а постанову Обухівського районного суду Київської області від 08 квітня 2025року залишити без змін.

Вислухавши осіб, що з`явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також ст. 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Постанова судді суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у справі доказах.

Відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є порушення учасниками дорожнього руху ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів тощо.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України (далі за змістом - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники.

Відповідно до п. 1.5. Правил дорожнього руху дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 2.3.б Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно п. 13.1 ПДР водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Вирішуючи питання про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, суд першої інстанції надав правильну оцінку наявним в матеріалах справи доказам, зокрема:

- даним, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 249495 про адміністративне правопорушення від 17 лютого 2025 року, який складено уповноваженою на те особою з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, та в якому викладена суть адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП;

- схемі місця ДТП від 17 лютого 2025 року, яка підписана учасниками без зауваження і на якій зафіксовано напрямок руху, кінцеве розташування автомобілів, місця зіткнень автомобілів;

- письмовим поясненнями водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , наданими останніми одразу після ДТП;

- наявному в матеріалах справи відеозапису самої ДТП.

Нових доказів для спростування встановленої винуватості ОСОБА_1 у даному ДТП, останній не надав.

Доводи ОСОБА_1 , наведені ними у суді апеляційної інстанції, щодо порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_2 ПДР, які на його переконання, перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з виникненням ДТП та її наслідками, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції про невідповідність дій ОСОБА_1 вимогам пунктів 2.3б Правил дорожнього руху. Так, суд першої інстанції, з наявного відеозапису та пояснень сторін правильно встановив, що керуючи транспортним засобом, ОСОБА_1 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, що не дозволило йому вчасно відреагувати на її зміну. Крім того, недотримання ОСОБА_3 безпечної дистанції також не дозволило йому вчасно відреагувати на вчинення маневру водієм автомобіля «LEXUS es300» д.н.з. НОМЕР_2 .

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд відповідно до приписів ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовує при розгляді даної справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Отже, висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП відповідають обставинам справи, ґрунтуються на наявних у справі доказах та доводами апеляційної скарги не спростовуються. З зазначених підстав постанова місцевого суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Обухівського районного суду Київської області від 08 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Д.О.Таргоній