ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9612/25
провадження № 3/753/4086/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2025 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Заруба П.І., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 185, 173 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

03 травня 2025 року о 16-й годині 00 хвилин в м. Києві, по вул. Ревуцького, 7, ОСОБА_2 виражався нецензурною лайкою в сторону патрульного поліцейського Біловаіненко С.Д. та під час затримання вдарив ногою, чим порушував громадський порядок та спокій.

Крім того, 03 травня 2025 року о 16-й годині 00 хвилин в м. Києві по вул. Ревуцького, 7, ОСОБА_1 чинив злісну непокору законній вимозі поліцейського, яка виражалась у відмові особи у пред`явленні будь-якого документа, що посвідчує особу, згідно ст. 32 Закону України «Про національну поліцію» і припинення адміністративного правопорушення.

Таким чином ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст. 185, 173 КУпАП.

Вказані матеріали справ складені у відношенні однієї особи та знаходяться у провадженні одного органу, уповноваженого на їх розгляд. У зв`язку з чим, на підставі вимог ст. 36 КУпАП дані матеріали підлягають об`єднанню в одне провадження.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 повідомлений, що розгляд справи відбуватиметься в Дарницькому районному суді м. Києва.

Проте, будучи завчасно, до початку судового розгляду, належним чином двічі повідомленим за допомогою засобів поштового зв`язку, на виклики суду не з`являвся та провадженням щодо нього не цікавився.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-VI від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права. У п. 41 рішення Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 р. (заява № 3236/03) зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_1 повністю підтверджується наданими суду матеріалами справи, а саме: фактичними даними, які містяться в протоколах про адміністративні правопорушення серії ГП № 299313, ГП № 299314, які складені відповідно до вимог ст. 256 КУпАП (а.с.1, 5), протоколі АЗ № 024439 про адміністративне затримання ОСОБА_1 (а.с.6), відеозаписі з нагрудної бодікамери поліцейського (а.с.7).

При вирішенні питання накладення адміністративного стягнення суд враховує ч. 2 ст. 36 КУпАП, відповідно до якої, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи обставини скоєного, особу ОСОБА_1 те, що він раніше притягувався до адміністративної відповідальності, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, вважаю правильним призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 173, 185, 283, 284, 285 КУпАП, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суддя,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 185, 173 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді 15 (п`ятнадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 гривні.

Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ст. 308 КУпАП.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

За відсутності скарги постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку встановленого на оскарження.

Суддя П.І. Заруба