Провадження № 3/635/468/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2025 року сел. Покотилівка Харківського району

Суддя Харківського районного суду Харківської області Бондаренко І.Е., розглянувши матеріали, які надійшли від Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції управління патрульної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

.за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Харківського районного суду Харківської області надійшов протокол про адміністративні правопорушення ЕПР 1 № 159752 від 26.10.2024 для розгляду.

У протоколі зазначений склад адміністративного правопорушення: «26.10.2024 23:05:00 с. Пісочин, шосе Полтавське, 202/1 водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом Opel Vectra д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки ТЗ за допомогою газоаналізатора Drager alcotest 8820 прилад ARHE 0219 за результатом якого, встановлено, що змість алкоголю у видихаємому повітрі становить 1, 83 проміле. З результатом водій згоден чим порушим вимоги п 2.3. ПДР- керування Транспортним засобом в стані алк., нарк., чи іншого сп`яніння, що знижує увагу та швидкість реакції, відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП».

Провадження у справі здійснювалося у відповідності до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, з дотриманням гарантій, передбачених законодавством для забезпечення справедливого та неупередженого розгляду.

Судом вжито усіх необхідних та можливих заходів для належного інформування учасників провадження, забезпечення їхніх процесуальних прав, зокрема права на захист, права бути заслуханим, права на ознайомлення з матеріалами справи та подання клопотань.

Усі дії суду відповідали принципам правової визначеності, пропорційності та процесуальної справедливості, передбаченим як національним законодавством, так і стандартами, сформованими практикою Європейського суду з прав людини.

Таким чином, розгляд справи був проведений в межах процесуального порядку, встановленого КУпАП, із належною оцінкою усіх обставин та з урахуванням прав і обов`язків сторін.

У даному провадженні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, самостійно обрала форму захисту своїх прав, залучивши адвоката. Це є реалізацією гарантованого державою права на правову допомогу, закріпленого в статті 59 Конституції України та статті 271 КУпАП.

Водночас суд вважає за необхідне наголосити, що вибір захисника є проявом особистої процесуальної волі особи, і відповідальність за якість, повноту та сумлінність здійснення представництва лежить безпосередньо на особі, яку адвокат представляє.

У правовій позиції Європейського суду з прав людини, зокрема у справі "Sakhnovskiy v. Russia" (№ 21272/03, § 95), прямо зазначено, що: «Незалежність адвоката не означає, що держава відповідає за всі його дії. Особа, яка обирає собі захисника, несе відповідальність за наслідки цього вибору». Тому будь-які порушення чи зволікання з боку адвоката, у разі коли вони не спричинені об`єктивними перешкодами, не можуть бути поставлені в провину державі або суду, а тим більше слугувати підставою для визнання порушення права на захист.

Отже, у разі, коли особа через свого адвоката свідомо обирає пасивну позицію, не використовує надані законодавством можливості або відмовляється від участі у передбаченому порядку, всі процесуальні наслідки таких дій є відповідальністю самої особи.

Суд встановив, що представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Турчак М.В., подала до суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи в дистанційному режимі, зокрема шляхом надсилання їй сканкопій документів та відеозаписів на електронну адресу або через хмарний сервіс Google Drive.

Разом з тим, таке клопотання було залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право знайомитися з матеріалами справи, а згідно зі статтею 271 КУпАП адвокат має право діяти від імені особи, в тому числі реалізовувати це право на ознайомлення. Однак, порядок ознайомлення з матеріалами справи чітко не передбачає обов`язку суду забезпечити надсилання матеріалів в електронному вигляді або у хмарні сховища, як того вимагає представник.

Норми КУпАП не встановлюють жодної можливості для здійснення повного дистанційного ознайомлення з матеріалами адміністративної справи шляхом сканування та передачі копій захисникові електронною поштою або через зовнішні сервіси.

Зазначене є процесуальною зручністю адвоката, а не правом особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Суд не зобов`язаний створювати для захисника умови, що виходять за межі визначеного законом порядку, оскільки такі умови не є елементом реалізації права на захист, а лише бажаним способом його здійснення.

Рішення Європейського суду з прав людини, зокрема у справі "Шмауцер проти Австрії" (Schmautzer v. Austria, 1995), справі "Маліге проти Франції" (Malige v. France, 1998) та "Карелін проти Росії" (Karelin v. Russia, 2016), дійсно визнають, що справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з позбавленням права керування транспортом, є кримінальними за суттю. Водночас, ЄСПЛ не покладає на національні суди обов`язку порушувати або змінювати процедуру, визначену внутрішнім законодавством, якщо така процедура забезпечує справедливий розгляд.

У цьому випадку, захисник, маючи реальну можливість ознайомитися з матеріалами справи в приміщенні суду, добровільно відмовився від неї, натомість вимагаючи надання доступу у формі, яка законом не передбачена. Таким чином, фактична відмова від реалізації наданого процесуального права не може покладатися в провину на суд, як і не може бути підставою для скасування постанови у разі її ухвалення за дотримання всіх інших гарантій.

Суд зазначає, що відсутність у законі технічних зручностей для захисника не є процесуальним порушенням, а відмова в задоволенні таких вимог не порушує права особи на захист. Ані КУпАП, ані рішення ЄСПЛ не вимагають від суду створення індивідуалізованих способів доступу до матеріалів справи, якщо особі та її захиснику надана реальна, законна і достатня можливість із ними ознайомитися.

Отже, ухвалене рішення у справі за відсутності порушення прав сторони не може бути скасоване з підстав, викладених у клопотанні адвоката.

Суд забезпечив захисником реальну, законну й достатню можливість ознайомлення з матеріалами справи в суді. Однак адвокат добровільно відмовився скористатися цією можливістю, натомість наполягаючи на формі, що законом не передбачена.

ЄСПЛ чітко вказує, що процедурні гарантії є забезпеченими, якщо права реалізуються відповідно до закону і не обмежують суті права на доступ до суду . Крім того, у справі Meftah and Others v. France (GC, No. 32911/96 та ін., § 45, ECHR 2002?VII) ЄСПЛ визнав, що: Якщо держава надає процесуальну можливість, але сторона або її представник добровільно відмовляються від її реалізації, це не є підставою для скасування рішення

Отже, маніпуляції або бездіяльність адвоката, який відмовляється від реалізації гарантованого права, не створюють процесуального порушення, якщо держава (або суд) забезпечила реалізацію цього права. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що відмова від забезпечення «дистанційного формату» не породжує підстав для скасування постанови. Судом розглянуто та в цій постанові надається оцінка клопотання захисника Турчак М.В. про відкладення розгляду справи, призначеної на 04.07.2025 у зв`язку з тим, що вона не « отримала матеріали справи».

Водночас зазначене клопотання підлягає залишенню без задоволення, оскільки не ґрунтується на положеннях чинного законодавства та суперечить установленому порядку реалізації процесуальних прав.

Відповідно до ст. 268 та ст. 271 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисник мають право знайомитися з матеріалами справи. Закон не передбачає можливості ознайомлення з матеріалами справи у формі надсилання сканкопій, відеозаписів або передачі документів через хмарні сервіси чи інші електронні засоби зв`язку. Встановленою практикою є надання такої можливості в приміщенні суду.

Захисник Турчак М.В. була належно повідомлена про дату та час судового розгляду, а також мала реальну, доступну та гарантовану можливість ознайомитися з матеріалами справи в приміщенні суду завчасно до судового засідання. Відмова адвоката від особистого прибуття до суду не позбавляє суд можливості розглядати справу відповідно до вимог КУпАП.

Посилання адвоката на нібито недотримання стандартів "професійної етики правосуддя" суд вважає абсолютно недоречним, оскільки такі твердження спрямовані на перекладення відповідальності за власну процесуальну бездіяльність на суд. Поведінка захисника має ознаки навмисного процесуального маніпулювання з метою створення штучних підстав для затягування розгляду справи, що суперечить принципам добросовісного здійснення представництва інтересів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд повторює, що відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, висловленої у справі Meftah and Others v. France (№32911/96 та інші, рішення від 26.07.2002, § 45, ECHR 2002-VII), маніпуляції чи бездіяльність адвоката не є підставою для скасування судового рішення, якщо держава забезпечила доступ до правосуддя і можливість реалізації прав сторони, а такий доступ не був використаний належним чином.

Отже, клопотання захисника не лише не має правових підстав, але й розцінюється судом як спроба покласти на суд наслідки відмови адвоката від належного виконання своїх процесуальних обов`язків.

Крім того, суд зазначає, що в поданих клопотаннях захисником не наведено жодного об`єктивного або поважного обґрунтування своєї неявки до суду з метою реалізації права на ознайомлення з матеріалами справи у встановлений законом спосіб.

Адвокат Турчак М.В. не послалася на жодні обставини, що перешкоджають її особистому прибуттю до суду, не вказано ані причин, пов`язаних зі станом здоров`я, транспортною неможливістю, зайнятістю в іншому судовому процесі, чи іншими об`єктивними чинниками. Навіть у найзагальнішій формі у клопотанні відсутні будь-які пояснення причин неможливості прибуття до суду.

Виключно небажання скористатися законним порядком ознайомлення з матеріалами справи, натомість формулювання вимог до суду щодо надання електронного доступу, розглядається судом як процесуально безпідставне, необґрунтоване і позбавлене ознак добросовісності.

Вказані дії не можуть тлумачитися як такі, що свідчать про порушення права на захист, а навпаки, характеризуються як спроба створити формальну підставу для подальших скарг на дії суду, маніпулюючи процесуальними правами клієнта.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, справа про адміністративне правопорушення розглядається за участю особи, щодо якої ведеться провадження. Проте її відсутність не перешкоджає розгляду справи, якщо:є дані про своєчасне повідомлення цієї особи про дату, час і місце розгляду справи;і від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду.

Суд встановив, що особа ОСОБА_2 була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, оскільки, від його захисника Турчак М.В. надійшло клопотання про надання матеріалів справи та перенесення розгляду. Зміст цього клопотання прямо свідчить про обізнаність захисника з датою розгляду, а отже і про обізнаність самої особи, яку вона представляє.

Таким чином, у матеріалах справи наявні належні дані, що підтверджують повідомлення особи, передбачені ч. 1 ст. 268 КУпАП. При цьому, з боку адвоката не наведено жодної поважної причини, яка б унеможливлювала участь у засіданні ні щодо особи, ні щодо захисника.

Поведінка адвоката, яка підтверджує її обізнаність з датою судового засідання та процесуальним станом справи, є достатньою підставою для розумного висновку, що особа також повідомлена про слухання. Вказане узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні "Natsvlishvili and Togonidze v. Georgia" (№ 9043/05, § 91, 29.04.2014) зазначив: «Суд не вимагає, щоб повідомлення сторони було виключно персональним достатньо довести, що особа мала можливість бути обізнаною про розгляд справи та скористатися своїм правом бути присутньою».

Також у рішенні "Meftah and Others v. France" (№ 32911/96, § 45) ЄСПЛ наголосив, що бездіяльність або вибір адвоката не скористатися своїми процесуальними можливостями не є вадою правосуддя, якщо держава забезпечила доступ до справедливого судового розгляду.

Отже, враховуючи: належне повідомлення особи, обізнаність адвоката про дату розгляду, відсутність поважних причин неявки, гарантії, які були забезпечені державою, суд дійшов висновку, що розгляд справи за відсутності порушника, але з процесуальним підтвердженням обізнаності сторони, є правомірним і не порушує жодних прав особи.

Суд наводить переклад ключового фрагмента з рішення Європейського суду з прав людини у справі "Natsvlishvili and Togonidze v. Georgia" (№ 9043/05, рішення від 29 квітня 2014 року, §91), який стосується інформування сторони про провадження:

Переклад §91 (ключовий зміст):

«Суд зазначає, що право на участь у провадженні не є абсолютним і може бути предметом певних обмежень, зокрема за умови, що особа була належним чином повідомлена про розгляд справи і мала можливість скористатися своїми правами.

Недостатньо, щоб лише було направлене формальне повідомлення важливо, щоб сторона мала реальну можливість дізнатися про провадження та була в змозі здійснити свої процесуальні права.

За таких обставин суд вважає, що якщо особа знала про провадження або її представник мав всю відповідну інформацію, відсутність особистої участі не становить порушення Конвенції».

Цей фрагмент означає, що особиста участь особи у суді не є обов`язковою умовою справедливості процесу, якщо її інформували, або вона могла бути обізнаною через свого представника, і була забезпечена реальна можливість реалізації захисту.

Отже, на практиці ЄСПЛ підтверджує: обізнаність адвоката дорівнює обізнаності особи, якщо адвокат діє в межах повноважень, а відсутність особи не робить процес несправедливим.

Повертаючись безпосередньо до справи, суд зазначає, що досліджені докази доводять факт керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння поза розумним сумнівом.

Зокрема, на відеозапису, який триває більше години, зафіксована вся подія, починаючи від зупинення автомобілю на блок-пості, проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння з дотриманням усіх формальностей, так до самого кінця - до відмови від підпису протоколу.

Згідно з матеріалами справи, у результаті проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння у ОСОБА_2 за допомогою сертифікованого технічного засобу (алкотестера) зафіксовано вміст алкоголю 1,83 проміле (‰) в організмі.

Такий показник багаторазово перевищує встановлену межу допустимого рівня алкоголю, яка відповідно до чинних стандартів в Україні становить 0,2 ‰. Це означає, що зафіксоване значення вмісту алкоголю у крові перевищує допустимий рівень більш ніж у 9 разів.

Наявність 1,83 ‰ алкоголю у водія не залишає жодного сумніву у стані вираженого алкогольного сп`яніння, оскільки цей рівень вважається таким, що істотно впливає на здатність до концентрації, швидкість реакції, просторову орієнтацію, координацію рухів і критичне мислення, відповідно до класифікації Всесвітньої організації охорони здоров`я, такий рівень відповідає середньому або тяжкому ступеню сп`яніння, що не сумісний з безпечним керуванням транспортом.

У зв`язку з цим суд вважає, що виявлене правопорушення, є надзвичайно серйозним з огляду на потенційну небезпеку для життя і здоров`я інших учасників дорожнього руху, має високий ступінь суспільної небезпеки, зважаючи на загальні обставини та масовий характер наслідків порушення ст. 130 КУпАП, не викликає жодних сумнівів у доведеності вини правопорушника, оскільки результат огляду зафіксований належним чином, проведений сертифікованим приладом, оформлений відповідно до вимог закону, і не оспорений належними доказами.

Отже, у діях ОСОБА_2 наявний факт грубого порушення правил дорожнього руху, що тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оцінюючи характер і ступінь тяжкості вчинених адміністративних правопорушень, суд виходить з приписів статей 33, 34, 35, КУпАП, які визначають загальні засади призначення адміністративного стягнення та порядок розгляду кількох правопорушень.

Стаття 33 КУпАП Загальні правила призначення стягнення:

При накладенні адміністративного стягнення суд ураховує:

характер правопорушення (керування у стані сп`яніння та невиконання вимоги зупинки є грубими порушеннями ПДР, що створюють реальну загрозу безпеці дорожнього руху);

особу правопорушника ( ОСОБА_2 раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, );

обставини, що пом`якшують відповідальність відсутність наслідків.

обставини, що обтяжують відповідальність не встановлені.

Стаття 35 КУпАП Обставини, що пом`якшують або обтяжують:

Суд визнає, що до пом`якшуючих обставин належать:погодження з результатами огляду; позитивна поведінка після правопорушення.

Отже, суд має підстави та мотиви притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності та вважає зайвим розглядати чинники для визначення покарання, оскільк воно є безальтернативним.

Відповідно до ст.40-1, ч.7 ст.283 КУпАП, Закону України "Про судовий збір" судовий збір у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 34-35, 40-1, ч.1 ст.130, 245, 251, 252, 256,266, 291, 294, 307,308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік

Реквізити для сплати адміністративного штрафу:

Отримувач коштів: ГУК Харківськ обл./Харківобл/21081300

Код класифікації доходів бюджету 21081300

Код

Банк отримувача Казначейство України (ЕАП)

Рахунок отримувача UA0020001

Стягнути з ОСОБА_1 , 02.07.1994 судовий збір розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 на користь держави (адреса: вул.Липська, 18/5, м.Київ, 01601; ); отримувач - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106 "Судовий збір (стягувачем є Державна судова адміністрація України)".

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

На постанову суду протягом 10 днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області.

Роз`яснити особі,яка притягається до адміністративної відповідальності,що штраф має бути сплачений добровільно не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови прона кладення штрафу після набрання нею законної сили,а вразі оскарження постанови,не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. Документ, що підтверджує сплату штрафу не пізніше трьох робочих днів після закінчення вказаного строку, має бути наданий (надісланий) правопорушником до суду.

У разі несплати штрафу у добровільному порядку у встановлений строк, копія постанови буде направлена до відділу державної виконавчої служби для примусового виконання.

Згідно ст.308 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови, про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та витрати на облік правопорушення.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з моменту набрання нею законної сили.

Суддя І.Е.Бондаренко