Справа № 201/5953/25
Провадження № 3/201/2139/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року м. Дніпро

Суддя Соборного районного суду міста Дніпра Гончаренко В.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП НП України, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого майстром виробничого навчання керування транспортними засобами ДПТНЗ «ДНІПРОВСЬКИЙ ЦПТО», який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнутого за ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 25 квітня 2025 року об 11 годині 45 хвилин, керуючи автомобілем «GEELY», д/н НОМЕР_1 , при повороті ліворуч в районі буд. № 29 по вул. Олеся Гончара в м. Дніпрі не переконався, що це буде безпечним та, не надавши переваги у русі, своїми діями спричинив створення аварійної обстановки, внаслідок чого змусив зустрічний автомобіль «BMW», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , різко змінити швидкість та напрямок руху ліворуч, після чого автомобіль «BMW» продовжив некерований рух та здійснив наїзд на зустрічний автомобіль «MITSUBISHI», д/н НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , а також на припаркований понад лівим краєм проїзної частини автомобіль «HONDA», д/н НОМЕР_4 , що був залишений на місці стоянки водієм ОСОБА_4 . Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не заперечував та повідомив, що він, в час та місці, зазначені в протоколі, при повороті ліворуч хоча і не надав переваги у русі зустрічному автомобілю «BMW», однак вважає, що наслідки цієї пригоди настали внаслідок спільних дій її учасників, зокрема водія ОСОБА_2 , який перевищив швидкість руху, що, на його думку, позбавило останнього можливості безпечно зреагувати на відповідну зміну дорожньої ситуації.

Захисник ОСОБА_1 Васильєва М.В. під час розгляду справи просила суд суворо не карати та не позбавляти права керування транспортними засобами її підзахисного, враховуючи, що це є єдиним джерелом доходу не тільки для останнього, а також для його сім`ї, яку той утримує за рахунок роботи майстром виробничого навчання керування транспортними засобами.

Потерпілі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , а також представники потерпілого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 під час судового розгляду підтвердили фактичні обставини справи, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , винуватість якого вважали доведеною поза розумним сумнівом, водночас не наполягаючи на призначенні правопорушнику суворого адміністративного стягнення.

Дослідивши під час судового розгляду позиції учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення, а також надані останніми докази, ознайомившись з матеріалами справи, суд доходить висновку про винуватість правопорушника ОСОБА_1 з огляду на наступне.

Так, винуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності підтверджується: рапортом поліцейського, складеного за результатами вжитих заходів під час оформлення матеріалів за фактом ДТП; схемою місця дорожньо-транспортної події від 25 квітня 2025 року, на якій з одного боку зображена ділянка дороги, де відбулась подія зіткнення, попередні напрямки руху водіїв та місце розташування транспортних засобів після цього, при цьому зі зворотного боку даної схеми зазначено перелік видимих пошкоджень цих засобів, механізм заподіяння яких повністю відповідає події даного зіткнення, викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 ; фотографіями з місця ДТП, які доповнюють повну картину дорожніх умов та обстановки на даній ділянці дороги; матеріалами відеозаписів з камер зовнішнього спостереження, на яких зафіксована подія адміністративного правопорушення за участю причетних транспортних засобів за обставин, установлених вище та обставин, викладених в протоколі; поясненнями водіїв-учасників події ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , а також відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 317955 від 02 травня 2025 року, чим в сукупності доводиться, що ОСОБА_1 дійсно вчинив правопорушення за зазначених обставин.

Водночас твердження сторони захисту з приводу того, що водій ОСОБА_2 рухався з перевищенням швидкості перед зіткненням не виглядають безпідставно з урахуванням оглянутих відеозаписів та їх об`єктивної оцінки, проте вказані аргументи виходять за межі судового розгляду, оскільки провадження в даній справі здійснюється лише в рамках протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 . Тобто встановлення порушень правил дорожнього руху в діях іншого водія ОСОБА_2 підлягало б доказуванню та могло б стати предметом розгляду безпосереднього дослідження суду лише у разі спільного притягнення водіїв-учасників дорожньо-транспортної пригоди до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, однак в даному випадку в провадження суду надійшов лише протокол стосовно водія ОСОБА_1 , а тому суд розглядає справу саме в межах цього протоколу та фактичних обставин адміністративного правопорушення, викладених у ньому. При цьому слід враховувати, що в матеріалах справи наявний висновок експертного фототехнічного дослідження № 19/104-25/17190-ФП від 06 травня 2025 року, відповідно до якого швидкість руху автомобіля «BMW» становила 58,32-63,18 км/год, а отже такими діями водій ОСОБА_2 допустив перевищення максимальної швидкості у населених пунктах.

Крім того необхідно зазначити, що пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 11 червня 2004 року передбачено, що з метою забезпечення виконання вимог закону у справах про адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена ст. 124 КУпАП, у випадках, коли до адміністративної відповідальності притягаються дві або й більше осіб, внаслідок спільних дій яких сталася дорожньо-транспортна подія, суди повинні практикувати розгляд справ щодо них в одному провадженні.

Однаково слід враховувати положення пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року, яким встановлено, що у випадках, коли суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома або більше водіями транспортних засобів, суди повинні з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен із них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. При цьому треба мати на увазі, що за певних умов виключається відповідальність особи, яка порушила Правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, котра керувала транспортним засобом.

Таким чином, з`ясовуючи ступінь участі (внеску) водія ОСОБА_1 у спричиненні протиправного наслідку, суд виходить з того, що порушення останнім правил зміни напрямку руху, зокрема повороту ліворуч, доводиться поза розумним сумнівом, оскільки правопорушник мусив надати перевагу у русі водію ОСОБА_2 , який рухався прямо у зустрічному напрямку, а отже мав перевагу. При цьому слід враховувати, що ОСОБА_1 міг запобігти наслідкам цієї пригоди, оскільки видимість дороги у його напрямку руху та при повороті ліворуч не обмежувалась геометричними параметрами дороги, придорожніми спорудами, насадженнями або іншими об`єктами, у зв`язку з чим ця особа мала достатню видимість, на якій з місця водія можна було чітко розпізнати межі елементів дороги та розміщення учасників руху, зокрема автомобіля «BMW», який наближався у зустрічному напрямку, що відповідно давало змогу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності орієнтуватися під час керування для здійснення безпечного маневру повороту ліворуч.

Отже в даній дорожній ситуації ОСОБА_1 не мав переваги, а тому саме його дії першочергово знаходяться в причинному зв`язку з наслідками, що настали, оскільки останній, повертаючи ліворуч, повинен був не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів, якщо це могло примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість, а отже характер, черговість та ступінь його участі (внеску) призвели до спричинення протиправного наслідку.

Підсумовуючи вищевикладене, а також даючи оцінку дослідженим вище докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку між собою для прийняття обґрунтованого процесуального рішення, суд вважає безперечним та доведеним той факт, що водієм ОСОБА_1 було порушено правила дорожнього руху, що призвело до наслідків, які настали.

Отже, враховуючи, що згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, доходить висновку про доведеність вини правопорушника в порушенні водієм транспортного засобу правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

При визначені виду і розміру стягнення, застосовуючи практику Європейського суду з прав людини, зокрема по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16 жовтня 2008 року, суд враховує, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи, а тому, з огляду на характер і конкретні обставини вчиненого правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його вини, майновий стан і обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, а також те, що є обґрунтовані підстави, що останній не буде допускати подібного надалі, суд вважає за необхідне накласти на правопорушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави.

Крім того, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із змінами та доповненнями, стягнути з правопорушника судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 283, 284, 299 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі восьмисот п`ятдесяти гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі шестисот п`яти гривень шістдесяти копійок.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Соборний районний суд міста Дніпра протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці з дня її винесення.

Постанова набрала чинності:

Суддя: В.М. Гончаренко