Справа№464/8796/24
пр.№ 3/464/141/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2025 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м. Львова Теслюк Д.Ю., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 16.12.2024 о 00:32 год у м.Львові на вул.Стрийська-Наукова, керував автомобілем марки «Audi A4», р.н. НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія в медичному закладі за адресою: м.Львів, вул. Кульпарківська, 95. Стан алкогольного сп`яніння підтверджується висновком медичного огляду №003125 від 16.12.2024, вказаними діями ОСОБА_1 порушив п.2.9.а. Правил дорожнього руху.

На розгляд справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 та його захисник адвокат Тимощук О.І. не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи. Від останнього на адресу суду 01.07.2025 надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з його участю в слідчих діях в Яворівському РВП ГУ НП у Львівській області, доказів на підтвердження вказаних обставин не надав. Окрім цього, доказів поважності неявки на розгляд справи, призначений 18.02.2025 та 06.05.2025, також не надав, відтак вважаю за можливе розгляд справи проводити у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Тимощука О.І.

Також, в заяві від 01.07.2025 захисник адвокат Тимощук О.І. надав свої заперечення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Вважає, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до такого висновку.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується належними та допустимими доказами, відповідно до ст.251 КУпАП, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №197479 від 16.12.2024, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП та яким зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення; висновком №003125 від 16.12.2024 КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень», згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння; рапортами та відеозаписом місця події із нагрудних відеорестраторів працівників поліції.

Порушення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року №1452/735, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (із змінами), не встановлено.

Доводи захисника адвоката Тимощука О.І., викладені в заяві від 01.07.2025, про те, що відеозапис з нагрудних відеорестраторів працівників поліції є неналежним доказом, оскільки відеофайли не підписано електронним цифровим підписом, не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

У постанові від 10.09.2020 року у справі №751/6069/19 Верховний Суд зазначив таке: «Відповідно до ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року, у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Матеріальний носій - лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення

Таким чином, записаний на оптичний диск носій інформації електронний файл у вигляді відеозапису є оригіналом (відображенням) електронного документу».

Разом з цим, КУпАП не містить норм, які передбачають обов`язок подання відповідних доказів з використанням електронного цифрового підпису.

Окрім цього, необґрунтованими є доводи захисника - адвоката Тимощука О.І. про відсутність підстав для зупинки поліцейськими транспортного засобу ОСОБА_1 , оскільки з матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб рухався під час введеного на території України воєнного стану у нічну пору доби та під час комендантської години, а тому працівники поліції обґрунтовано зупинили транспортний засіб для перевірки документів у водія, що відповідає положенням пункту 7 частини першої статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 р. № 1456. Зважаючи на те, що після зупинки транспортного засобу у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, зупинка поліцейським транспортного засобу була виправданою та переслідувала законну мету.

З урахуванням наведених доказів, вина ОСОБА_1 у порушенні п.2.9а ПДР та вчиненні правопорушення доведена повністю, його дії за ч.1 ст.130 КУпАП кваліфіковані вірно, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а відтак підлягає адміністративній відповідальності за вчинене.

Згідно із ч.1 ст.130 КУпАП, за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння передбачена відповідальність у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

У ч.2 ст.33 КУпАП зазначено, що при накладенні стягнення має враховуватись характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Тобто, санкція ч.1 ст.130 КУпАП є безальтернативною, а ч.2 ст.33 КУпАП не дозволяє при розгляді справ про правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Із врахуванням наведеного, до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Окрім цього, у відповідності до ст.40-1 КУпАП із ОСОБА_1 слід стягнути 605 грн 60 коп судового збору в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 40-1, 221, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосувати до нього стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп судового збору.

Реквізити для оплати штрафу: отримувач коштів: ГУК у Львiв.обл./Львів.обл/21081300; код отримувача (КОД ЗА ЄДРПОУ): 38008294; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA0013001; код класифікації доходів бюджету: 21081300.

Реквізити для оплати судового збору: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (КОД ЗА ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача UA0026001; код класифікації доходів бюджету 22030106.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення пред`являється до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя Дмитро ТЕСЛЮК