Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/424/25 Головуючий у суді І-ї інстанції МАКСИМОВИЧ І. В.
Категорія - 172-20 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Онуфрієв В. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2025 року. суддя Кропивницького апеляційного суду Онуфрієв В.М., за участю секретаря Сакари І.І., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 03 червня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм транспортного відділення військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-20 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 28 квітня 2025 року о 12:15 годині під час обідньої перерви старший солдат ОСОБА_1 рухаюсь по дорозі в районі населеного пункту селище Лісове, Кропивницького району Кіровоградської області, керуючи власним автомобілем марки Шкода державний номерний знак НОМЕР_2 не справився з керуванням та допустив зіткнення з автомобілем MAN державний номерний знак НОМЕР_3 , причіп НОМЕР_4 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. За фактом скоєння ДТП, відносно старшого солдата ОСОБА_1 складено адміністративний протокол працівниками поліції.

У ході службового розслідування, виявлено, що старший солдат ОСОБА_1 , 28.04.2025 року перебував у стані алкогольного сп`яніння, про що свідчить виписка з акту судово-медичного дослідження №1599. У висновку акту судово-медичного дослідження зазначено, що у крові виявлено етиловий спирт у кількості 2,95 г/дм проміле.

Таким чином, старший солдат ОСОБА_1 будучи військовою службовою особою, в умовах особливого періоду та воєнного стану, всупереч інтересам військової служби, внаслідок особистої недисциплінованості та безвідповідальності вчинив адміністративне правопорушення, а саме виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби в нетверезому стані, в умовах особливого періоду та воєнного стану, яке передбачене ч.3 ст. 172-20 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги обґрунтував тим, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що в матеріалах адміністративної справи взагалі відсутні докази вчинення ним ДТП та виконання обов`язків військової служби в нетверезому стані. Вказує, що матеріали провадження взагалі не містять достовірних відомостей, з яких можна було б беззаперечно, за принципом «поза розумним сумнівом» встановити факт виявлення саме під час виконання ним службових обов`язків з урахуванням того, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення рухався по дорозі в районі населеного пункту АДРЕСА_2 без зазначення чи знаходиться за цією адресою ВЧ або її тимчасова дислокація. Матеріали справи також не містять достовірних відомостей стосовного того, що у відповідності до вимог ч.4 ст.24 закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» безпосередньо виконував обов`язки військової служби за вказаною адресою.

Окрім цього, з тексту протоколу, а саме фабули інкримінованого адміністративного правопорушення не можливо встановити що саме вчинено мною - ДТП чи виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби в нетверезому стані. Також, в протоколі хоч і зазначені свідки вчиненого правопорушення, однак не додано їх письмових пояснень. Щодо наявних у справі пояснень, то пояснення, яке написано ним власноруч, писав під диктовку офіцера відділення психологічної підтримки ОСОБА_2 , яка відбирала їх в лікарні. Останній повідомив, що з приводу травмування нічого не пам`ятає, окрім того, що в авто безпричинно спрацювала подушка безпеки, на що ОСОБА_2 повідомила, що саме під час ДТП отримав травми та обставини вона продиктує, щоб зазначив їх письмово. На прохання долучити до пояснення виписку з медичної карти стаціонарного хворого №1224/25, якою було б підтверджено його психічний стан, було відмовлено. Жодного протоколу за фактом вчинення ДТП відносно нього працівниками поліції не складалося. Так само справа про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП направлялася до суду та жодним рішенням не було визнано винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення. Відсутні у справі і свідки ДТП. Зокрема проводячи службове розслідування за фактом ДТП навіть не був опитаний водій автомобіля МАЗ державний номерний знак НОМЕР_3 , який би спростував або підтвердив факт самого ДТП. Інші докази, які б свідчили про факт події ДТП під час службового розслідування встановлено не було, що ставить під сумнів підстави його проведення.

ОСОБА_1 повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, проте в судове засідання не з`явився про поважні причини неявки до суду не повідомив, при цьому подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи, зваживши доводи апеляційної скарги, а також перевіривши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут внутрішньої служби ЗСУ), затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно з ч. 4 ст. 15 КУпАП за вчинення військових адміністративних правопорушень військовослужбовці, а також військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про оборону України» з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) в Україні настає особливий період.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який був продовжений та діє і по теперішній час.

Відповідно до ст.ст. 11, 16, 17 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців, крім іншого, такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників).

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.

Згідно ч.3 статті 172-20 КУпАП, розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, вчинені в умовах особливого періоду, тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот п`ятнадцяти до двохсот вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від семи до десяти діб.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції дослідивши матеріали справи та всі зібрані докази у їх сукупності правильно встановив дійсні фактичні обставини справи та дійшов правильного висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Так, згідно протоколу про військове адміністративне правопорушення від 10 травня 2025 року №13 вбачається наступне адміністративне правопорушення.

28 квітня 2025 року о 12:15 годині під час обідньої перерви старший солдат ОСОБА_1 рухаюсь по дорозі в районі населеного пункту селище Лісове, Кропивницького району Кіровоградської області, керуючи власним автомобілем марки Шкода державний номерний знак НОМЕР_2 не справився з керуванням та допустив зіткнення з автомобілем MAN державний номерний знак НОМЕР_3 , причіп НОМЕР_4 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. За фактом скоєння ДТП, відносно старшого солдата ОСОБА_1 складено адміністративний протокол працівниками поліції.

У ході службового розслідування, виявлено , що старший солдат ОСОБА_1 , 28.04.2025 року перебував у стані алкогольного сп`яніння, про що свідчить виписка з акту судово-медичного дослідження №1599. У висновку акту судово-медичного дослідження зазначено, що у крові виявлено етиловий спирт у кількості 2,95 г/дм проміле.

Таким чином, старший солдат ОСОБА_1 будучи військовою службовою особою, в умовах особливого періоду та воєнного стану, всупереч інтересам військової служби, внаслідок особистої недисциплінованості та безвідповідальності вчинив адміністративне правопорушення, а саме виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби в нетверезому стані, в умовах особливого періоду та воєнного стану, яке передбачене ч.3 ст. 172-20 КУпАП.

Під час судового розгляду в суді першої інстанції ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав, проте в апеляційній скарзі зазначив, що вину не визнає.

Проте, незважаючи на невизнання вини, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, і на це правильно послався у своїй постанові суд першої інстанції, повністю підтверджується зібраними по справі доказами, і зокрема: протоколом про військове адміністративне правопорушення від 10 травня 2025 року №13, яким підтверджується, що старший солдат ОСОБА_1 будучи військовою службовою особою, в умовах особливого періоду та воєнного стану, всупереч інтересам військової служби, внаслідок особистої недисциплінованості та безвідповідальності вчинив адміністративне правопорушення, а саме виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби в нетверезому стані, в умовах особливого періоду та воєнного стану, яке передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП (а.с. 3-6); копією інформації про осіб як перебувають на лікуванні (а.с.7); запитом та інформацією про вміст алкоголю в крові ОСОБА_1 (а.с.8, 9); письмовим поясненнями ОСОБА_1 (а.с.11); рапортом про призначення службового розслідування (а.с.12); актом службового розслідування з додатками (а.с.13-22).

Крім того, вина ОСОБА_1 підтверджується актом проведення службового розслідування, яким встановлено, що ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем, виконував обов`язки військової служби в нетверезому стані, а саме керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та скоїв ДТП в умовах особливого періоду, що є порушенням, та утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Вказані зібрані по справі докази є належними та допустимими, є взаємоузгодженими між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні суду першої інстанції та апеляційної інстанції та повністю підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Сумніви у їх належності та достовірності у апеляційного суду не виникає.

Доводи викладені в апеляційній скарзі стосовно того, що в його діях відсутній склад адміністративно правопорушення, є необґрунтованими та безпідставними.

Частиною 1 статті 172-20 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Частиною 3 цієї статті передбачено вчинення вказаних дій в умовах особливого періоду.

Тобто, суб`єктами даного адміністративного правопорушення є військовослужбовці.

Відповідно до ч.9 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовцями є особи, які проходять військову службу.

Згідно з ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до п.7 «Положення про проходження військової служби громадянами України», затвердженого Указом Президента України «про Положення про проходження військової служби громадянами України у Збройних Силах України» військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.

Так відповідно до ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Відомостей про припинення ОСОБА_1 виконання ним службових обов`язків, або звільнення з військової служби, матеріали справи не містять.

Крім того, матеріали справи містять протокол про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, запит та інформацію про вміст алкоголю в крові ОСОБА_1 (а.с.8,9); акт проведення службового розслідування (а.с.13-16), якими зафіксовано, що водій транспортного відділення ВЧ НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 термін військової служби з 2014 року по т.ч., термін перебування на посаді з 13.11.2024 року по т.ч., під час обідньої перерви останній рухаюсь по дорозі в районі населеного пункту селище Лісове, Кропивницького району Кіровоградської області, керуючи власним автомобілем марки Шкода державний номерний знак НОМЕР_2 не справився з керуванням та допустив зіткнення з автомобілем MAN державний номерний знак НОМЕР_3 , причіп НОМЕР_4 . При цьому встановлено, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, про що свідчить виписка з акту судово-медичного дослідження №1599. У висновку акту судово-медичного дослідження зазначено, що у крові виявлено етиловий спирт у кількості 2,95 г/дм проміле. Таким чином, встановлено факт перебування ОСОБА_1 на військовій службі у стані алкогольного сп`яніння. Вище вказані докази узгоджуються між собою і не викликають суперечностей у їх відповідності фактичним обставинам справи, тобто є належними, допустимими і достатніми для підстав вважати, що в діях ОСОБА_1 наявна вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи вищевикладене апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції дослідивши зібрані докази по справі, із дотриманням вимог ст.245, 251 КУпАП, об`єктивно з`ясував обставини у справі, надав всім зібраним по справі доказам правильну юридичну оцінку, та дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність і діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП.

Згідно із ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

При призначенні ОСОБА_1 виду та розміру адміністративного стягнення районний суд у повній мірі врахував суспільно небезпечний характер вчиненого ним правопорушення в умовах особливого періоду, його особу та призначив справедливе адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., яке є достатнім для виправлення останнього, а також запобіганню вчинення ним, а так само іншими особами аналогічних правопорушень.

Порушень вимог КУпАП, які б стали підставою для скасування чи зміни по суті правильного винесеного судом рішення апеляційним судом не встановлено. Підстави для закриття провадження по справі відсутні.

Беручи до уваги вищевикладене апеляційний суд доходить висновку, що постанова суду першої інстанції є законною обгрунтованою та мотивованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 03 червня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: (підпис)