КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА[1]

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М. у режимі відеоконференції за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2024 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 04.10.2024 о 10 год. 46 хв.по вул. київський Шлях, 2 у м. Бориспіль керував транспортним засобом «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія, а саме не отримував його. Правопорушення вчинено повторно протягом року. Дана обставина підтверджується постановою від 30.06.2024, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, тим самим ОСОБА_1 порушив п. 2.1 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2024 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2024 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Апелянт обґрунтовує свої доводи тим, що висновки суду першої інстанції про доведеність його винності не відповідають фактичним обставинам, оскільки не знайшли свого підтвердження дослідженими доказами; вказує на те, що він і не отримував право керування транспортними засобами, а тому не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП, зокрема його не можна позбавити того права, яке він не мав. Також апелянт вказує на відсутність в адміністративних матеріалах належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого. 5 ст. 126 КУпАП.

Також апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду як такий, що пропущений з поважних причин, мотивуючи тим, що дізнався про ухвалене рішення 09.12.2024, до цього часу був позбавлений можливості ознайомитися з її змістом, що унеможливило підготувати апеляційну скаргу з наведенням доводів на її обґрунтування.

Розглянувши клопотання ОСОБА_1 , з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне клопотання задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження як такий, що пропущений з поважних причин, оскільки у адміністративних матеріалах відсутня дані про направлення ОСОБА_1 у передбаченому Законом порядку та отримання ним копії оскаржуваної постанови.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши докази, зібрані в адміністративних матеріалах, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Частиною 5 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 за № 142465 від 04.10.2024, ОСОБА_1 04.10.2024 о 10 год. 46 хв.по вул. київський Шлях, 2 у м. Бориспіль керував транспортним засобом «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія, а саме не отримував його. Правопорушення вчинено повторно протягом року. Дана обставина підтверджується постановою від 30.06.2024, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, тим самим порушив п. 2.1 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і порушень при його складанні, що стали би підставою для скасування постанови суду, не встановлено.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердив, що він взагалі не отримував права керування транспортними засобами.

Як убачається із адміністративних матеріалів, постановою від 30.06.2024 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн. за ч. 2 ст. 126 КУпАП, тобто вказаний доказ підтверджує ту обставину, що ОСОБА_1 повторно протягом року вчинив порушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що він не отримував права керування транспортними засобами, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, є неспроможними, позаяк диспозиція ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність, у тому числі, за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Крім того, Верховний Суд від 4 вересня 2023 року у справі № 702/301/20 (провадження № 51-944кмо23) зазначив про те, що суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, визнаній винуватою в порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту (ст. 286 КК України) або в цьому ж порушенні, вчиненому в стані сп`яніння (ст. 286-1 КК України), незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане в передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами. Про це йдеться в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду.

З огляду на те, що згідно сталої практики ЄСПЧ (рішення «Маліга проти Франції» від 23.09.1998), ЄСПЛ визначив кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

У даному випадку вказане рішення Верховного Суду є релевантним.

Досліджені апеляційним судом докази є належними доказами у розумінні ст. 252 КУпАП та у своїй сукупності у повній мірі доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Отже, суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст. ст. 251, 252 КУпАП, повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі обставини справи в їх сукупності, дав оцінку кожному доказу із наведенням відповідних мотивів та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, належним чином вмотивувавши своє рішення.

Обґрунтованих доводів, які стали би безумовними підставами для закриття провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення у межах апеляційної скарги не встановлено таких порушень, що унеможливили би прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, строк на апеляційне оскарження поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційногосуду О. М. Сітайло

Справа № 33/824/682/2025 Головуючий суддя у 1-й інстанції: Кабанячий Ю.В.

Суддя в апеляційній інстанції: Сітайло О.М.