Справа № 372/2417/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 червня 2025 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Кравченка М.В.,

за участю секретаря Яворській М.М.,

розглянувши матеріали, що надійшли від управління стратегічних розслідувань в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Обухів Київської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого директором комунального підприємства «Виробниче управління житлово-комунального господарства «Відродження» Української міської ради, реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1

по ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

06.05.2025 до Обухівського районного суду Київської області з Управління стратегічних розслідувань в Київській області надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 травня 2025 року справа про адміністративне правопорушення розподілена в провадження судді Кравченка М.В.

Згідно з протоколом про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією № 3639, ОСОБА_1 , будучи директором КП «ВУЖКГ «Відродження», являючись суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, згідно з пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VII та приміткою до ст. 1726 Кодексу України про адміністративні правопорушення на якого поширюється дія Закону №1700-VII, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 розділу VII та п. 27 розділу XIII Закону №1700-VII, несвоєчасно 02.02.2024, без поважних причин, подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, відповідно до статуту КП «ВУЖКГ «Відродження», затвердженого рішенням Трипільської сільської ради від 21.08.2018 №5, останнє створене на комунальній власності громади села Трипілля Обухівського району Київської області та є комунальним унітарним підприємством, створеним відповідно згідно з рішенням Трипільської сільської ради від 31.07.2013 №32. Засновником підприємства та органом управління є Трипільська сільська рада.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 Цивільного кодексу України юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права.

Юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 169 Цивільного кодексу України територіальні громади можуть створювати юридичні особи публічного права (комунальні підприємства, спільні комунальні підприємства, навчальні заклади тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом.

Отже, КП «ВУЖКГ «Відродження» є юридичною особою публічного права.

Відповідно до розділу V статуту КП «ВУЖКГ «Відродження», керівництво підприємством здійснює директор, який призначається на посаду рішенням Засновника на умовах контракту. Директор здійснює керівництво підприємством, самостійно вирішує питання його господарської діяльності, приймає на роботу та звільняє з неї працівників, видає у межах своєї компетенції накази та доручення, дає вказівки, обов`язкові для виконання усіма працівниками підприємства, розпоряджається майном та коштами підприємства.

Згідно з ч. 3 ст. 65 Господарського кодексу України керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи.

Слід зазначити, що на офіційному веб-сайті НАЗК в розділі «Декларування» розміщено роз`яснення щодо того, хто вважається посадовою особою юридичної особи публічного права відповідно до пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VII.

Під посадовими особами юридичних осіб публічного права, насамперед комунальних та державних установ і підприємств, слід розуміти осіб, які мають повноваження здійснювати організаційно-розпорядчі чи адміністративно-господарські функції. Визначальним при цьому є обсяг повноважень відповідного працівника.

Так, адміністративно-господарські функції (обов`язки) це обов`язки з управління або розпорядження державним, комунальним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації забезпечення контролю за цими операціями тощо). Такі повноваження в різному обсязі є у начальників планово-господарських, постачальницьких, фінансових відділів і служб, завідуючих складами, магазинами, майстернями, ательє, їхніх заступників, керівників відділів підприємств, відомчих ревізорів та контролерів тощо.

Організаційно-розпорядчі функції (обов`язки) це обов`язки щодо здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, комунальних підприємств, установ, організацій, структурних підрозділів, їхні заступники, особи, які керують ділянками робіт.

Проте слід зазначити, що згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» від 20.09.2023 внесені зміни до Закону №1700-VII. У ньому в ч. 1 ст. 1 добавлено новий 9 абзац такого змісту: посадова особа юридичної особи публічного права голова та член наглядової ради, ради директорів, виконавчого органу, комісії з припинення (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії), ліквідатор, керівник, заступник керівника, головний бухгалтер, корпоративний секретар такої юридичної особи публічного права, а також особа, яка здійснює повноваження одноосібного виконавчого органу, та її заступники, голова та члени іншого органу управління юридичної особи (крім консультативного), якщо утворення такого органу передбачено законом або статутом юридичної особи публічного права. Визначене Законом №1700-VII коло осіб у понятті посадової особи юридичної особи публічного права звужується від визначеного раніше в роз`ясненнях. Проте посада ОСОБА_1 підпадає під обидва ці визначення.

Рішенням Трипільської сільської ради від 03.03.2016 №8 ОСОБА_1 призначено на посаду начальника КП «ВУЖКГ «Відродження» з 02.03.20216 з випробовуваним терміном на 2 місяці. На виконання зазначеного рішення відповідно до наказу КП «ВУЖКГ «Відродження» від 21.03.2016 №7 ОСОБА_1 приступив до виконання службових обов`язків по посаді директора.

Згідно з контрактом, укладеним 25.06.2018 між Трипільською сільською радою та ОСОБА_1 , з останнім укладено контракт на посаду директора КП «ВУЖКГ «Відродження» терміном дії з 25.06.2018 до 25.06.2019.

Рішенням Трипільської сільської ради від 20.06.2019 №13 термін дії контракту з директором КП «ВУЖКГ «Відродження» ОСОБА_1 продовжено на 1 рік: з 22.06.2019 по 22.06.2020.

У подальшому рішенням Трипільської сільської ради від 13.11.2020 №13 термін дії контракту продовжено на 5 років: з 22.06.2020 по 22.06.2025.

ОСОБА_1 , згідно з контрактом та статутом, як директор КП «ВУЖКГ «Відродження», наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями.

Слід зазначити, що КП «ВУЖКГ «Відродження» у зв`язку з ліквідацією в 2020 році Трипільської сільської ради та правонаступництвом Українською міською ОТГ усіх прав і обов`язків сільської ради, засновником зазначеного підприємства стала зазначена новоутворена територіальна громада.

Тобто, ОСОБА_1 є посадовою особою, яку наділено організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями.

Відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону №1700-VII посадові особи юридичної особи публічного права є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Абзацом 10 ч. 1 ст. 1 Закону №1700-VII визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, та обмеження вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Отже, ОСОБА_1 , будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону №1700-VII та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Згідно з приміткою до ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин 1 та 2 статті 45 Закону №1700-VII зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

У відповідності до даних офіційного веб-сайту Верховної Ради України Закон України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» (далі Закон №3384-ІХ) набрав чинності 12.10.2023. Таким чином, з 12.10.2023 здійснення заходів фінансового контролю, передбачених розділом VII Закону №1700-VII (зокрема подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) відновлено у повному обсязі та здійснюється у порядку та строки, визначені цим Законом.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 45 Закону №1700-VII визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноважений на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Проте, Законом №3384-ІХ внесені зміни до деяких Законів України, а саме: пункт 2 розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону №1700-VII викладено у такій редакції:

«установити, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року. Суб`єкти декларування, зазначені у частинах сьомій чотирнадцятій статті 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше».

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 12 Закону №1700-VII НАЗК з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти. Нормативно-правові акти НАЗК підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів, що зазначено у ч. 5 ст. 12 Закону №1700-VIІ.

Відповідно до підпункту пп. 1 п. 2 розділу ІІ Порядку, заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом НАЗК від 23.07.2021 №449/21 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29.07.2021 за №987/36609, щорічна декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону №1700-VII (щороку), абзацу другого частини другої статті 45 Закону №1700-VII (після припинення діяльності (після звільнення) у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Законом №1700-VII можуть бути встановлені інші строки подання щорічної декларації.

Законом №3384-ІХ визначено, що за загальним правилом до 31.01.2024 слід подати щорічні декларації (з будь-якою позначкою) за 2021-2022 звітні періоди.

Декларації, подані в період з 24.02.2022 до 11.10.2023 включно вважаються такими, що були подані на виконання обов`язку, передбаченого ст. 45 розділу VII «Фінансовий контроль» Закону №1700-VII (абз. 2 п. 27 розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону №1700-VII). Повторне їх подання не вимагається та є технічно неможливим.

Тобто, у ОСОБА_1 з 00:00 год. 01.01.2022 виникло право, а з 12.10.2023 - обов`язок подати щорічну за 2021 рік упродовж часу по 23:59 год. 31.01.2024 (граничний строк).

01.02.2024 в 00:00 год. ОСОБА_1 порушив порядок, передбачений ст. 45 розділу VII «Фінансовий контроль» та п. 27 розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону №1700-VII.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_1 у 2021 році був суб`єктом, на якого поширюються вимоги Закону №1700-VII, то він повинен був подати щорічну декларацію за 2021 рік до 31.01.2024 включно.

Відповідно до публічно доступної інформації, оприлюдненої на офіційному сайті НАЗК (https://portal.nazk.gov.ua), щорічну декларацію за 2021 рік ОСОБА_1 подав лише 02.02.2024 о 10 год. 42 хв., тобто несвоєчасно без поважних причин.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 Закону №1700-VII за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Частиною 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення установлено, що несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тягне за собою накладення штрафу від неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. п`ятдесяти до ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є формальним, оскільки не передбачає настання наслідків, водночас суб`єкт правопорушення усвідомлює протиправність вчиненого ним діяння (дії або бездіяльності).

Виходячи із диспозиції ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування є адміністративним правопорушенням, пов`язаним з корупцією, що вчиняється суб`єктом декларування, який усвідомив, що його бездіяльність у неподанні (без поважних причин) декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування в строки встановлені Законом №1700-VII, призвела до порушення Закону №1700-VII (тобто є протиправною) і подальше свідоме неподання декларації може призвести до кримінальній відповідальності за статтею 366-3 Кримінального кодексу України, суб`єкт декларування, з метою припинення такого порушення і небажання бути притягнутим до кримінальної відповідальності, вже після пропуску строків подання декларації умисно подає декларацію і бажає так чинити, при цьому розуміє, що тим самим фактично визнає свою провину і викриває себе у вчиненні адміністративного правопорушення за несвоєчасне її подання.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення за несвоєчасне неподання декларації буде відсутня у разі об`єктивної неможливості вчасного її подання, тобто поважних причин (неналежна робота Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі Реєстру), хвороба, інша непереборна сила, що унеможливлює вчасне подання декларації), і подальше несвоєчасне подання декларації не утворює складу адміністративного правопорушення, окрім випадків, коли суб`єкт правопорушення вже після усунення таких причин, свідомо бездіє тривалий час і не подає декларацію.

Відповідно до послідовності дій користувача ОСОБА_1 у Реєстрі встановлено, що з метою подачі щорічної декларації за 2021 рік він зайшов до нього вперше лише 01.02.2024 о 15:14 год., тобто несвоєчасно, а вже 02.02.2024 о 10 год. 42 хв. здійснив подачу своєї декларації. Крім того, наприкінці відведеного законодавством терміну на подачу декларації, ОСОБА_1 мав діючий кваліфікований електронний підпис (далі КЕП), отриманий у акретидованому центрі сертифікацій ключів ПриватБанку. Зазначене підтверджує умисел декларанта на несвоєчасну подачу, цієї декларації та легковажне ставлення до визначеного Законом №1700-VII обов`язку.

Обов`язком суб`єкта декларування є знання і безумовне виконання вимог Закону №1700-VII, у тому числі вимог його статті 45 розділу VII «Фінансовий контроль» та п. 27 розділу ХІІІ «Прикінцеві положення».

Дії ОСОБА_1 , за вказаним фактом кваліфіковані за ч.. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою передбачено адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань суду не подав.

Представник ОСОБА_1 адвокат Жага Е.Г. в судовому засіданні зазначив, що з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що датою вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією є 02.02.2024 року, а саме день несвоєчасного подання декларації. В наданому до суду протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, що днем виявлення вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення є дата складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, а саме 28.04.2025 року.

Представник зазначив, що з таким твердженням неможливо погодитись, оскільки відомості про несвоєчасне подання ОСОБА_1 декларації були встановлені ще у лютому 2024 року, оскільки Національним агентством з питань запобігання корупції було отримано не пізніше 08.02.2024 року повідомлення № 8 про факт неподання чи несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яким повідомлялось про несвоєчасне подання ОСОБА_1 щорічної декларації за 2021 рік. Отже, днем фактичного виявлення вчинення інкримінованого останньому корупційного правопорушення слід вважати саме 08.02.2024 року. На підставі зазначеного, просив закрити провадженні у справі, у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані матеріали, оцінивши надані докази кожний окремо та у їх сукупності, встановив наступне.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень статті 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Разом із тим, згідно частиною четвертою статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язане з корупцією, важливу роль відіграють як день вчинення, так і день виявлення правопорушення.

Моментом виявлення порушення, пов`язаного з корупцією є момент отримання інформації про таке порушення уповноваженими (особою чи органом державної влади). При цьому складання адміністративного протоколу про вчинення порушення, пов`язаного з корупцією є лише окремою процесуальною дією, вчиненою на підставі виявленого факту порушення, пов`язаного з корупцією (факт виявлення порушення це окрема подія, яка завжди передує складанню протоколу про вчинення порушення).

Так, суд вважає, що факт виявлення порушення - це окрема подія, яка завжди передує складанню протоколу про вчинення порушення, тобто моментом виявлення порушення, пов`язаного з корупцією є момент отримання інформації про таке порушення уповноваженими (особою чи органом державної влади). Складання адміністративного протоколу про вчинення порушення, пов`язаного з корупцією є окремою процесуальною дією. Сам протокол фактично є суб`єктивний виклад свого бачення уповноваженою особою та фіксація обставин певної події на основі наявних доказів.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 , зобов`язаний був подати щорічну декларацію за 2021 рік, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, не пізніше 31 січня 2024 року, тобто до 23 годин 59 хвилин 31.01.2024 року.

Згідно з відомостями з Реєстру, щорічну декларацію за 2021 рік, ОСОБА_1 подав 02.02.2024 року о 10 годині 42 хвилини.

Повідомленням Національного агентства про факт неподання чи несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування № 8 від 08.02.2024 року було виявлено факт несвоєчасного подання ОСОБА_1 щорічної декларації 2021 рік. (а.с. 14).

Враховуючи викладене, датою виявлення правопорушення є 08 лютого 2024 року.

Протокол про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією відносно ОСОБА_1 , був складений, 28.04.2025

Відповідно до статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з пунктом 7 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії, що унеможливлює здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Приписи 247 статті Кодексу України про адміністративні правопорушення є імперативними, і чітко вказують, що суд повинен лише закрити провадження не вирішуючи при цьому жодних інших питань.

У відповідності до частини першої статті 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення можливо винесення однієї з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених 24-1 цього Кодексу про закриття справи.

Отже, з дня виявлення даного правопорушення пройшло більше шести місяців (дата виявлення правопорушення 08.02.2024, дата надходження до Обухівського районного суду Київської області 06.05.2025), тому на момент вирішення даної справи спливли строки накладення адміністративного стягнення, передбачені статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку із чим ОСОБА_1 , не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, а провадження у справі підлягає закриттю з цих підстав.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд також наголошує, що строк накладення адміністративного стягнення сплив ще до надходження справи на розгляд до Обухівського районного суду Київської області.

За наведених об`єктивних обставин суд був позбавлений можливості розглянути справу у визначений законом строк.

Враховуючи, що визначений статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення строк накладення адміністративного стягнення за вчинення ОСОБА_1 , вказаного правопорушення закінчився, провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 7 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись статтями 38, 172-6, 221, 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанов а може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області.

Суддя М.В.Кравченко