Номер провадження: 33/813/1112/25
Номер справи місцевого суду: 504/78/25
Головуючий у першій інстанції Якимів А. В.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Кравця Ю.І, при секретарі судового засідання - Гасанової Л.Я. кизи, за участю представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Хараїм О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Хараїм О.В., діючої в інтересах ОСОБА_1 на постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 19.03.2025 року, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , посвідчення водія НОМЕР_2 видане центром 5147 19.11.2024,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

установив

Судом 1-ої інстанції встановлені наступні обставини: 09.12.2024 о 17:10 год. за адресою: Одеська область, Одеський район, М14, 21 км +700м ОСОБА_2 керував автомобілем «BMW» р.н. НОМЕР_3 в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджено добровільним проходження медичного огляду та надано висновок №003658 від 16.12.2024. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9А Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1ст. 130 КУпАП.

Зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУПАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 17000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 605 грн.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, адвокат Хараїм О.В. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій зазначає, що не погоджується з постановою суду першої інстанції та просить скасувати постанову у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що:

- у ОСОБА_1 не було жодної з ознак наркотичного сп`яніння, наявність яких є обов`язковими для проходження огляду;

- в акті медичного огляду №003658 від 09.12.2024 року на ім`я ОСОБА_1 немає клінічної картини сп`яніння від канабісу (маріхуани). Таким чином, винесення висновку про наявність стану наркотичного сп`яніння без відповідної клінічної картини не може розцінюватися як стан сп`яніння на час обстеження;

- з відеозапису відеореєстраторів працівників поліції вбачається, що лікар жодних дій для встановлення клінічної картини, яка свідчила про наявність або відсутність стану сп`яніння не проводила;

- в матеріалах справи відсутній повний відеозапис з портативних відеореєстраторів;

- ОСОБА_1 не було вручено копії протоколу про адміністративне правопорушення;

- результати висновку №003658 від 16.12.2024 спростовуються результатами лабораторних досліджень з медичної лабораторії «Смартлаб» від 31.12.2024 року з яких вбачається що за результатами лабораторних досліджень в організмі ОСОБА_1 будь-яких наркотичних речовин не виявлено.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки апеляційному суду не повідомив, однак участь в апеляційному розгляді приймає його захисник адвокат Хараїм О.В., яка просила провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .

З огляду на вищевикладене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 за участі його представника.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 адвокат Хараїм О.В. підтримала доводи апеляційної скарги, та просила її задовольнити.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України за кваліфікуючими ознаками керування транспортними засобами особою в стані наркотичного сп`яніння повністю доведена та підтверджується дослідженими судом наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №197728 від 16.12.2024 (а.с. 1);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 003658, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння (а.с.6);

- матеріалами відеофіксації адміністративного правопорушення (а.с. 7).

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена спільним наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 9.11.2015 ( далі- Інструкція) , також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008.

Пунктом 12 розділу 2 Інструкції визначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками визначеними у п. 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я , який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння видається на підставі акта медичного огляду.

Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Отже законодавцем визначено, що діагноз за результатами огляду особи на стан сп`яніння у медичному закладі визначає лише лікар, і такий діагноз має бути встановлений за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями, проведення яких є обов`язковим, і внесений до акта медичного огляду, і відповідно до остаточного висновку щодо результатів огляду, копія якого вручається водію, поліцейському.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема із матеріалів відеозапису, огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проводився у відповідності із вимогами законодавства та діючих нормативних актів.

Відповідно до ч. 5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

В той же час, лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ. Висновок складається в трьох примірниках: по одному-для поліцейського та водія транспортного засобу, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Оскільки огляд ОСОБА_1 проводився на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, за результатами якого було складено висновок, у даному випадку відсутня необхідність долучення до матеріалів справи акту огляду на стан сп`яніння, проте, акт огляду був витребуваний стороною захисту та долучений до матеріалів справи (а.с. 19-21).

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що акт медичного огляду відносно ОСОБА_1 не містить жодної ознаки якими спостерігається змінена поведінка або розлади сприйняття внаслідок вживання канабіноїдів, а наявність в аналізах сечі «канабіноїдів» жодним чином не свідчить про те, що у особи була знижена увага та швидкість реакції, які впливали на можливість керування транспортним засобом, апеляційний суд приймає, проте, зауважує, що заключний висновок лікаря про наркотичне сп`яніння ОСОБА_1 ґрунтується в т.ч. і на лабораторних дослідження біологічного матеріалу, з урахуванням клінічної картини, тобто клінічна картина обстежуваної особи є лише частиною огляду.

Крім того, після клінічного огляду обстежуваного відносно ОСОБА_1 був проведений експрес тест на виявлення в біологічному середовищі наркотичних засобів, а також було проведене відповідне лабораторне дослідження, і в сукупності за цими дослідженнями, уповноваженою особою - лікарем було поставлено заключний діагноз. Передбачених законом підстав, щодо визнання недійсним висновку лікаря та акту огляду судом не встановлено.

При цьому, слід зауважити, як вбачається із відеозапису ОСОБА_1 було роз`яснено, що зразки відібраної біологічної речовини зберігаються протягом певного часу.

Відповідно до приписів Інструкції та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, висновок за результатами медичного огляду може бути оскаржений водієм транспортного засобу у встановленому законодавством порядку.

Як видно ОСОБА_1 не ініціював повторне дослідження відібраних зразків біологічного середовища, не оскаржував висновок від 16.12.2024 року ні після складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, ні під час судового розгляду, в т.ч. і на стадії апеляційного перегляду.

Клопотань про допит лікаря з метою отримання пояснень щодо обставин проведення огляду та встановлення остаточного діагнозу сторона захисту не заявляла.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_1 не мав видимих ознак наркотичного сп`яніння не мають правового значення, з огляду на наявність висновка КНП «ООМЦПЗ» ООР від 16.12.2024, за яким ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння.

Апеляційний суд не відхиляє лист ДУ «Інституту судової психіатрії МОЗ України» від 29.01.2025 року, згідно якого жодної ознаки канабіноїдного сп`яніння в акті огляду ОСОБА_1 не описано, що не є підставою винесення заключного висновку про наркотичне сп`яніння особи, з огляду на таке.

Відповідно до п. 24 Інструкції український моніторинговий та медичний центр з наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України здійснює клінічний моніторинг якості та результатів медичних оглядів клініко-анамнестичних даних обстежуваної особи та методичний контроль за проведенням оглядів на стан сп`яніння. Таким чином, вказана установа не здійснює ревізію чи рецензію індивідуальних висновків огляду на стан сп`яніння. Здійснення моніторингу якості та результатів медичних оглядів клініко-анамнестичних даних обстежуваної особи та методичного контролю за проведенням оглядів на стан сп`яніння, не може призводити до втрати чинності конкретного висновку огляду та не є підставою для скасування такого, оскільки такі повноваження у ДУ «Інституту судової психіатрії МОЗ України» відсутні. Також, вказаний лист не має для суду обов`язкового значення, не є висновком експерта і має виключно рекомендаційний характер.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що в матеріалах справи відсутній повний відеозапис з портативних відеореєстраторів, апеляційний суд не приймає, оскільки наявний відеозапис в цілому відображає послідовність дій поліцейських. Апеляційний суд вважає, що відеозаписи, залучені інспекторами поліції як безумовний доказ у справі, відповідають вимогам Інструкції.

Так, відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018, портативний відеореєстратор пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища.

Долучений відеозапис є належним доказом, оскільки на ньому чітко зафіксовані події, які відбувались за участю водія ОСОБА_1 після його зупинки працівниками поліції. Вказані обставини у встановленому процесуальним законом порядку не спростовані.

Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний доказ у справі. Сумнівів щодо достовірності та допустимості відеозапис не викликає, оскільки на ньому відображено подію, що зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення. Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність вищевказаного відеозапису апелянтом не надано. Не встановлено таких обставин і під час апеляційного розгляду справи.

Твердження апелянта, що ОСОБА_1 не було вручено копії протоколу про адміністративне правопорушення є неприйнятними, оскільки відповідно до відеозапису вбачається, що 16.12.2024 ОСОБА_1 отримав копію висновку щодо результатів медичного огляду, перед складенням протоколу поліцейський роз`яснив останньому права передбачені ст. 268 КУпАП, та порядок подальшого розгляду справи. Крім того, відеозаписом зафіксовано, як працівник поліції ознайомив водія з змістом складеного відносно нього протоколу, проте ОСОБА_1 відмовився від підпису такого та надання пояснень. З вказаного, вбачається що права ОСОБА_1 працівниками поліції порушені не були.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 добровільно звернувся до відділення медичної лабораторії ТОВ «Смартлаб», де здав аналіз сечі на предмет наявності наркотичних засобів, оскільки ці результати досліджень не мають правового значення в межах даної справи про адміністративне правопорушення.

Так, відповідно до положень ч.ч. 3, 4 ст. 266 КУпАП та розділу ІІІ Інструкції огляд осіб на стан сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Доказів того, що лабораторне дослідження біологічних зразків, яке самостійно замовив ОСОБА_1 проведено закладом охорони здоров`я, який включений до Переліку закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, і що це дослідження проведено за аналогічною методикою під час апеляційного розгляду не надано.

При цьому, висновок щодо того чи перебуває особа у стані наркотичного сп`яніння чи ні робиться лікарем і такий діагноз має бути встановлений за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями, проведення яких є обов`язковим.

Крім того, результати лабораторних досліджень ТОВ «Смартлаб» № 997 проведені 31.12.2024 о 15.46 без відповідного направлення, передбаченого п.8 розділом ІІ Інструкції, без присутності поліцейських та значно пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для їх проведення (п. 9 розділ ІІ Інструкції), а також за відсутності ідентифікації особи, що надала біологічний матеріал.

Отже, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції надав правильну оцінку довідці ТОВ «Смартлаб», а висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за кваліфікуючою ознакою керувавання транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння є правильним.

Під час апеляційного розгляду не встановлено підстав для висновку про те, що огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння проведено з порушенням вимог ст.266 КУпАП або положень Інструкції №1452, а відтак підстави для визнання його результатів недійсними, виходячи з наведених у скарзі обставин, відсутні.

Відтак, факт перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння на момент його зупинки працівниками поліції встановлений у визначений законом спосіб у поза розумний сумнів.

Інших переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування або зміни оскаржуваної постанови суду, апелянтом не наведено і під час апеляційного розгляду не встановлено.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.

Судом враховано рішення Європейського суду з прав людини від 29.06.2007 у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», за яким будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , реалізуючи своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У відповідності до припису п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Отже, за результатами апеляційного розгляду апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та справедливою, тому підстави для задоволення апеляційної скарги, - відсутні.

Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Хараїм О.В. залишити без задоволення.

Постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 19.03.2025 року, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Ю.І. Кравець