Справа № 703/3378/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Биченко І.Я., розглянувши справу про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , пенсіонерка, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 156 КУпАП,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 24 травня 2025 року близько 12 години 20 хвилин за адресою: АДРЕСА_2 , здійснила продаж тютюнових виробів без марок акцизного збору ОСОБА_2 , чим порушила Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.156 КУпАП.

До Смілянського міськрайонного суду Черкаської області надійшов також для розгляду протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №439793 від 24.05.2025, згідно з яким ОСОБА_1 24 травня 2025 року по АДРЕСА_2 здійснювала господарську діяльність, а саме роздрібну торгівлю тютюновими виробами з протермінованою ліцензією на здійснення даного виду діяльності.

Згідно з протоколом дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.1 ст.164 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4 у судове засідання, призначене на 30 червня 2025 року, не з`явилась. У судовому засіданні, що відбулось 26 червня 2025 року, ОСОБА_4 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, визнала повністю, у вчиненому розкаялась та просила суворо не карати. Щодо притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП, то уважає, що у даному випадку відсутні підстави для накладення на неї адміністративного стягнення, оскільки у ФОП ОСОБА_5 , яка безпосередньо здійснює підприємницьку діяльність по АДРЕСА_2 , наявна ліцензія на право Роздрібної торгівлі тютюновими виробами. Оскільки ОСОБА_5 24 травня 2025 року за станом здоров`я не могла самостійно здійснювати торгівлю, то вона за проханням ОСОБА_5 тимчасово виконувала роботу продавця. Зважаючи на те, що вона не є постійним працівником, а також розхвилювалась, то надала працівникам поліції попередню ліцензію з терміном дії з 24.11.2023 по 24.11.2024.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адмінстративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, доходить наступного висновку.

Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.156 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення у числі інших визначених законом обставин зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення; чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з диспозицією ч.1 ст.156 КУпАП адміністративна відповідальність за даною частиною статті настає за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Окрім визнання своєї вини винність ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, повністю підтверджується сукупністю письмових доказів, досліджених безпосередньо суддею під час судового розгляду, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №439792 від 24 травня 2025 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП та в якому викладені обставини вчинення ОСОБА_6 адміністративного правопорушення;

- власними усними та письмовими поясненнями ОСОБА_3 , наданими нею під час складення протоколу про адміністративне правопорушення та у судовому засіданні;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 24 травня 2025 року, який вказав, що 24 травня 2025 року близько 12 год. 20 хв. він придбав у магазині «Тютюн» по вул. В.Чорновола в м. Сміла, саморобні цигарки у поліетиленовому пакеті;

- квитанцією про отримання на зберігання речових доказів від 26 травня 2025 року, згідно з якою на збергіання було передано грошові кошти в сумі 110 грн та зіп пакет із цигарками у кількомті 40 шт., що були вилучені 24.05.2025.

Зазначені вище докази сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

За вказаних обставин, суд уважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, доведена повністю.

Як встановлено санкцією ч.1 ст.156 КУпАП вчинення дій, передбачених диспозицією даної частини статті, тягне за собою накладення штрафу від двохсот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Ураховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, приймаючи до уваги ступінь її вини, майновий стан, суд уважає за можливе накласти на ОСОБА_7 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень, з конфіскацією предметів торгівлі та виручки.

Даний вид впливу, на думку суду, є достатнім і доцільним для її виправлення та попередження вчинення нею нових правопорушень.

Частиною 1 ст.307 КУпАП передбачено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно з ч.ч.1 і 2 ст.308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП, то суд зазначає наступне.

Відповідальність за ч.1 ст. 164 КУпАП настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» документом дозвільного характеру є дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ в електронному вигляді (запис про наявність дозволу, висновку, рішення, погодження, свідоцтва, іншого документа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), який дозвільний орган зобов`язаний видати суб`єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб`єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (в редакції Закону №3303-ІХ, чинній з 03 вересня 2023 року) роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин, а для малих виробників виноробної продукції алкогольних напоїв без додавання спирту: вин виноградних, вин плодово-ягідних, напоїв медових), тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Згідно ч. 1 ст.20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи у період зупинення дії ліцензії повністю або частково, невиконання ліцензіатом розпорядження про усунення порушень ліцензійних умов, порушення ліцензіатом строку повідомлення про всі зміни даних, зазначених у заяві та документах, а також за наявності контролю за діяльністю ліцензіата у значенні, наведеному у статті 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції», резидентами держав, що здійснюють збройну агресію проти України, у значенні, наведеному у статті 1 Закону України «Про оборону України», суб`єкти господарювання притягаються до адміністративної відповідальності, передбаченої Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення (ч. 1 ст. 164 КУпАП), а саме провадження господарської діяльності, виражається в таких формах: без державної реєстрації як суб`єкта господарювання; без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом; без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону; у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії; без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Вказана диспозиція лише в загальному описує адміністративне правопорушення, не конкретизуючи його змісту, тобто, є бланкетною. Тому, для повного визначення ознак правопорушення необхідно звернутися до інших галузей права, що встановлюють норми, порушення яких призводить до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Згідно зі статтею 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 2, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини в сфері господарської діяльності», під господарською діяльністю слід розуміти діяльність фізичних і юридичних осіб, пов`язану з виробництвом чи реалізацією продукції (товарів), виконанням робіт чи наданням послуг з метою одержання прибутку (комерційна господарська діяльність) або без такої мети (некомерційна господарська діяльність). Підприємницька діяльність є одним із видів господарської діяльності, обов`язкові ознаки якої безпосередність і систематичність її здійснення з метою отримання прибутку.

Під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто, провадиться зазначеною особою безпосередньо, самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Згідно зі статтею 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єкти господарювання реалізують свою господарську компетенцію на основі права власності, права господарського відання, права оперативного управління відповідно до визначення цієї компетенції у цьому Кодексі та інших законах.

Відповідно до статті 58 ГК України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Отже, незалежно від наявності/відсутності мети отримання прибутку, господарською діяльністю є виготовлення, реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг, що здійснюється безпосередньо особою, на власний ризик, самостійно (ініціативно) та систематично.

Саме у разі здійснення такої (господарської) діяльності та реалізації господарської компетенції особи визнаються суб`єктами господарювання та підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку як юридична особа чи фізична особа підприємець. За відсутності в діяльності особи ознак самостійності (ініціативності) та систематичності, а також господарської компетенції відсутні підстави для висновку про її господарський характер, а отже, і про обов`язок особи зареєструватись як суб`єкт господарювання.

З огляду на зазначене, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 164 КУпАП, з`ясуванню підлягають як факти здійснення реалізації продукції (виконання робіт чи надання послуг) особою без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, так і факти систематичності такої діяльності (три і більше разів протягом календарного року), її самостійність та ініціативність, наявність в особи господарської компетенції щодо такої діяльності.

Таким чином, з аналізу вищенаведених норм слідує, що об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, полягає, зокрема, у здійсненні господарської діяльності без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом. Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, є спеціальний суб`єкт - суб`єкт господарювання, який здійснює господарську діяльність без відповідного дозволу (ліцензії).

Системне тлумачення вказаних вище норм Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» та ГПК України дає підстави дійти висновку, що роздрібна торгівля тютюновими виробами та горілчаними виробами дозволяється лише суб`єкту господарювання і за наявності у суб`єкта господарювання ліцензії на роздрібну торгівлю тютюновими виробами.

Втім, матеріалами справи не підтверджено, що ОСОБА_4 є суб`єктом господарювання, а відтак і суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що уповноваженим працівником відділу поліції під час складення протоколу про адміністративне правопорушення не було встановлено, чи є ОСОБА_4 найманим працівником, оскільки у графі «місце роботи (навчання), посада» зазначено, що вона пенсіонер.

Суд зазначає, що одним із джерел доказів та документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення, є протокол про адміністративне правопорушення.

Вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення містить стаття 256 КУпАП, якою, поряд з іншим, передбачені викладення суті адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих та інше. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Разом із тим, у протоколі не зазначено усіх обставин вчинення адміністративного правопорушення, не викладено відомостей про те, яким чином ОСОБА_4 здійснювала господарську діяльність, що саме, кому та коли збувала, що є об`єктивною стороною інкримінованого правопорушення. Окрім того, відсутня інформація про самостійність, регулярність та тривалість діяльності ОСОБА_3 та отримання від такої діяльності прибутку.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису, на якому відображено порядок складення відносно ОСОБА_3 матеріалів за фактом здійснення нею роздрібної торгівлі тютюновими виробами без ліцензії, вбачається, що вона повідомила працівника поліції про те, що не здійснює указану господарську діяльність, а також надала документи на підтвердження здійснення цієї діяльності ФОП ОСОБА_5 у павільйоні за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того повідомила, що на даний час ОСОБА_5 перебуває на лікуванні і вона за її проханням лише тимчасово допомагає їй.

Отже, як під час складання протоколу про адміністративне правопорушення від 24 травня 2025 року уповноваженою на складання протоколу особою, а також додатково дослідженими доказами у справі, не встановлено статусу ОСОБА_3 та ту обставину, чи вона, у розумінні ч. 1 ст. 164 КУпАП, є суб`єктом даного правопорушення з урахуванням того, що ліцензію на реалізацію алкоголю та тютюнових виробів може отримати лише суб`єкт підприємницької діяльності, яким вона не являється.

На підтвердження викладених у протоколі обставин до протоколу приєднано рапорт старшого інспектора-чергового ЧЧ СМ ВП №2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області Василенко В.В. від 24.05.2025, пенсійне посвідчення ОСОБА_3 , ліцензію на право Роздрібною торгівлею тютюновими виробами з додатком, договір оренди нежитлового приміщення в торгівельному павільйоні ТОВ «Смілянський ринок», письмові пояснення ОСОБА_3 , а також перелік вилучених речей з квитанцією про отримання їх на зберігання.

Згідно з договором №07 оренди нежитлового приміщення в торгівельному павільйоні ТОВ «Смілянський ринок» від 01 листопада 2023 року нежитлове приміщення торгівельного павільйону за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 8 кв.м., було передано в оренду ПП ОСОБА_5 .

З приєднаною до протоколу про адміністративне правопорушення ліцензії на право Роздрібної торгівлі тютюновими виробами вбачається, що її також було видано суб`єкту господарювання ФОП ОСОБА_5 .

Тобто, на час складення протоколу про адміністративне правопорушення уповноваженій особі відділу поліції було відомо про особу, що здійснювала господарську діяльність з роздрібної торгівлі тютюновими виробами у зазначеному в протоколі місці, водночас, протокол складено щодо особи, статусу якої встановлено не було.

Суд також ураховує, що хоча приєднана до матеріалів справи ліцензія на право Роздрібної торгівлі тютюновими виробами містить інформацію про термін її дії з 24.11.2023 по 24.11.2024, про те в ході розгляду справи ОСОБА_6 було надано копію ліцензії з додатками, видану суб`єкту господарювання ФОП ОСОБА_5 з терміном дії з 24.11.2024 до 24.11.2025. При цьому, ОСОБА_4 пояснила, що працівникам поліції помилково надала не ту ліцензію, оскільки вона не є постійним працівником ФОП ОСОБА_5 , а лише тимчасово допомагала їй у період її хвороби. На підтвердження наведеного надала також довідку №674, видану КНП «Черкаський психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради» від 06 червня 2025 року, згідно з якою ОСОБА_5 з 19.05.2025 по 06.06.2025 знаходилась на стаціонарному лікуванні у цій медичній установі.

Рапорт працівника поліції не містять відомостей про те, кому ОСОБА_8 здійснював продаж тютюнових виробів, протягом якого часу вона здійснювала відповідну діяльність (у даному випадку це має бути проміжок часу, а не конкретна дата й час, оскільки господарська діяльність обов`язково має тривалий, а не одноразовий характер); всі встановлені окремі факти такої діяльності, які в своїй сукупності підтверджують самостійний, ініціативний і систематичний характер діяльності, яку здійснює особа, адже ці ознаки є обов`язковими для висновку про здійснення господарської діяльності.

У протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено нормативно-правовий акт, його частину та пункт, порушення якого має наслідком вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Суд звертає увагу на те, що оскільки ч. 1 ст. 164 КУпАП є бланкетною нормою та має відсилочний характер, зокрема на Закон України «Про ліцензування видів господарської діяльності» №222-VIII від 02.03.2015, тому в протоколі необхідно було зазначити, яку норму вказаного Закону було порушено

ОСОБА_9 зв`язку з наведеним протокол про адміністративне правопорушення не можна вважати належним доказом відповідно до вимогст. 251 КУпАП, оскільки такий не відповідає вимогам ст. 256 цього Кодексу.

Вказані вище обставини свідчать про те, що поліцейськими не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення.

При цьому, суд бере до уваги те, що відповідно до чинного законодавства про адміністративні правопорушення суд розглядає справу в межах складеного щодо особи протоколу та приймає вмотивовану постанову тільки в межах обставин, викладених уповноваженою посадовою особою у протоколі про адміністративне правопорушення, та обсягу доказів, наявних у матеріалах справи.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися у суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Само по собі вилучення тютюнових виробів не є достатньою підставою вважати закінченим склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, а вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, доведеною.

Що стосується письмових пояснень ОСОБА_3 , у яких нею нібито підтверджено факт здійснення роздрібною торгівлі тютюновими виробами з протермінованою ліцензією на здійснення даного виду діяльності, суд звертає увагу на те, що такі не можуть бути взяті до уваги як доказ вини з огляду на встановлені судом порушення працівниками поліції вимог законодавства при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення.

Тому, наявні в матеріалах справи письмові пояснення ОСОБА_3 не можуть бути визнані належними та достатніми для доведення її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Суд зазначає, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Суд не уповноважений за власною ініціативою збирати докази, на підтвердження обставин, викладених у протоколі.

Відповідно до наведених норм права та позиції ЄСПЛ, викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Карелін проти Росії» від 20.09.2016, у якій зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.

Згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому суд, приймаючи рішення, виходить із встановлених та перевірених у суді доказів.

За таких обставин, з точки зору достатності доказів, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в діянні ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, за викладених у протоколі обставин, а тому всі сумніви і припущення стосовно наявності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення повинні тлумачитись на її користь.

Згідно з частино 1 статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Ураховуючи викладене, суд доходить висновку про те, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративного правопорушення, наявними в матеріалах справи доказами не доведена, можливості збирання додаткових доказів на підтвердження факту вчинення правопорушення вичерпані, у зв`язку з чим провадження в справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу передбаченого ч. 1 ст. 164 цього Кодексу адміністративного правопорушення.

Приймаючи рішення про закриття провадження у справі суд також зазначає, що відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення вжиття заходів по встановленню осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, складання протоколів про адміністративні правопорушення, з`ясування обставин, за яких скоєно правопорушення, вилучення речей та документів, покладаються на органи Національної поліції, їх територіальні підрозділи. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. А тому саме на відповідних посадових осіб органів Національної поліції покладено доведення винуватості особи у вчиненні того чи іншого правопорушення з точним дотриманням положень чинних нормативно-правових актів.

У зв`язку із закриттям провадження у справі в частині притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП, вилучені працівниками поліції речі слід повернути власнику за належністю.

Оскільки судом встановлена наявність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, відповідно до Закону України «Про судовий збір» та в порядку ст. 40-1 КУпАП з неї слід стягнути судовий збір, ставка якого складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Доказів, які звільняють ОСОБА_7 від сплати судового збору за розгляд справи про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять та останньою не надані.

Керуючись ст.9, 23, 40-1, 156,164, 247, 252, 283-285, 294 КУпАП, ст.5 Закону України «Про судовий збір», суддя

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.156 КУпАП, і накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок (отримувач коштів: ГУК у Черк. обл./тг м.Сміла 21081100, код отримувача , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача:UA0023753 код класифікації: 21081100) з конфіскацією предметів торгівлі та виручки, вказаних у квитанції про отримання та зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження (номер книги обліку речових доказів 383, порядковий номер 4807).

Стягнути з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 605 грн. 60 коп. судового збору (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Речові докази по справі вилучені згідно додатку №1 до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №439793 від 24 травня 2025 року та поміщені до камери зберігання речових доказів на підставі квитанції про отримання на зберіганні речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження сейф-пакет PSP7126496, номер книгу обліку речових доказів 383, порядковий номер 4808 повернути.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_3 , стягнути подвійний розмір штрафу, що становитиме 6800 (шість тисяч вісімсот) грн.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя І.Я. Биченко