Справа № 157/452/25
Провадження №3/157/542/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року місто Камінь-Каширський

Суддя Камінь-Каширського районного суду Волинської області Антонюк О.В., з участю секретаря судового засідання Солошик Д.В., законного представника неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від Камінь-Каширського РВП ГУНП України у Волинській області, щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, жительки АДРЕСА_1 , директор ЗДО «Сонечко» с. Нуйно Камінь-Каширського району Волинської області,

за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП України),

в с т а н о в и в:

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, що ОСОБА_2 13 лютого 2025 року близько 15 год ухилилася від виконання передбачених ст. 150 СК України обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виразилося в тому, що останній вчинив бійку, а саме наніс декілька ударів кулаком право руки та правою ногою по голові малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КпАП України.

ОСОБА_2 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КпАП України фактично не визнала і пояснила, що свого сина ОСОБА_5 виховує належним чином. Дійсно між її сином та малолітнім ОСОБА_4 мала місце бійка, але виникла вона через те, що останній скинув її сина під час руху з велосипеда, хапаючи за багажник, та син упав і скотився у рів. Дії свого сина вона не виправдовує, була згідна сплатити потерпілій ОСОБА_1 завдану шкоду, проте такі дії її сина мали місце не через неналежне його виховання, а внаслідок неправомірної поведінки у присутності інших малолітніх осіб сина ОСОБА_1 ОСОБА_4 . ОСОБА_6 останній не скинув умисно її сина з велосипеда, що він робить неодноразово по відношенню й до інших осіб, то б її син не наносив йому тілесних ушкоджень. Вона не може бути винною у тому, що її син фактично відстоював свої права, адже він через неправомірні дії ОСОБА_4 впав з велосипеда, вдарився, відчував фізичну біль.

З пояснень у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_1 вбачається, що на час подій, про які зазначається у протоколі про адміністративне правопорушення, вона перебувала за кордоном, та як їй стало згодом відомо від дочки, її сина ОСОБА_4 побив син ОСОБА_2 , а тому остання повинна нести відповідальність. Про закриття кримінального провадження за фактом побиття її сина їй не було відомо, справу закрито неправомірно, її син отримав струс мозку. У школі с. Нуйно, де навчається її син ОСОБА_7 , останнього постійно цькують та він стає агресивним.

З пояснень у судовому засіданні неповнолітнього ОСОБА_8 вбачається, що ОСОБА_9 в один з днів, коли вони поверталися зі школи у с. Нуйно, де навчаються, скинув його у присутності інших однолітків з велосипеда під час руху, він упав у рів та сильно вдарився головою, а в подальшому через це бив ОСОБА_7 . Чому він так вчинив не може пояснити.

Малолітній свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 йшов зі школи додому, попереду них йшли ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . ОСОБА_7 говорив ОСОБА_15 , щоб той дав йому велосипед покататися, проте останній сказав, що не дасть. Коли ОСОБА_16 їхав на велосипеді, то ОСОБА_7 почав штовхати багажник, зробив близько шести поштовхів і скинув ОСОБА_15 в рів. Після цього ОСОБА_16 зняв сумку, взяв в руку камінь та побіг за ОСОБА_7 . Між останніми виникла бійка. ОСОБА_13 бив ОСОБА_4 .

Малолітній свідок ОСОБА_14 пояснив, що ОСОБА_13 бив ОСОБА_4 , оскільки останній штовхав багажник велосипеда, яким їхав ОСОБА_16 , від чого ОСОБА_16 впав в рів.

З наданого потерпілою ОСОБА_1 відеозапису вбачається, як один з підлітків біжить за іншим, а коли наздоганяє його, то між ними виникає бійка, в ході якої один з них штовхає іншого на землю та наносить удари руками і ногою.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 33 від 26 лютого 2025 року, при проведені судово-медичної експертизи ОСОБА_4 , 2012 року народження, в останнього виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, дані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, терміном більше шість діб.

Однак, постановою т.в.о. начальника СД Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Парадухи О. від 28 лютого 2024 року кримінальне провадження, відомості про яке були внесені до ЄРДР за № 0000030 від 15 лютого 2024 року закрито у зв`язку з відсутністю в діях малолітнього ОСОБА_3 ознак складу кримінального правопорушення.

З урахуванням зазначеної постанови, яка не скасована, і згідно з якою у діях сина ОСОБА_2 малолітнього ОСОБА_3 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та з огляду на показання свідків, згідно з якими малолітній ОСОБА_4 теж вчиняв неправомірні дії щодо малолітнього ОСОБА_3 , відсутні підстави вважати, що ОСОБА_2 вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КпАП України, тобто ухилилася від виконання передбачених ст. 150 СК України обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина.

Крім того, ст. 150 СК України встановлено перелік обов`язків, які покладаються на батьків, щодо виховання дитини.

Однак, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, від виконання яких саме обов`язків, що передбачені ст. 150 СК України, ухилилася ОСОБА_2 .

Із змісту зазначеної постанови про закриття кримінального провадження вбачається також і те, що законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_17 подала дізнавачу заяву, згідно з якою просила кримінальне провадження з приводу отримання малолітнім ОСОБА_4 тілесних ушкоджень від ОСОБА_3 закрити, однак притягнути батьків малолітнього ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 184 КпАП України.

Частиною 1 ст. 284 КПК України встановлено декілька підстав для закриття кримінального провадження, серед них, зокрема, встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення та відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення (крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством) і ці підстави для закриття кримінального провадження не є тотожними.

Адміністративна відповідальність за вчинення неповнолітніми діянь, що містять ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, якщо вони не досягли віку, з якого настає кримінальна відповідальність встановлена ч. 4 ст. 184 КпАП України, а не ч. 1 ст. 184 КпАП України.

Постановою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 04 квітня 2025 року протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 було надіслано для належного оформлення, оскільки у ньому не було вказано, від виконання яких саме обов`язків, передбачених ст. 150 СК України, остання ухилилася, а також було роз`яснено поліцейському, який цей протокол складав, що у разі вчинення неповнолітніми діянь, які містять ознаки кримінального правопорушення, якщо вони не досягли віку, з якого настає кримінальна відповідальність, встановлена адміністративна відповідальність частиною 4 ст. 184 КпАП України, а не частиною 1 цієї статі.

Однак, поліцейський зазначених недоліків протоколу про адміністративне правопорушення не усунув, а натомість викреслив із протоколу відомості про спричинення діями малолітнього ОСОБА_3 малолітньому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, та з цими внесеними до протоколу змінами у порушенням вимог законодавства не ознайомив особу, щодо якої протокол складено.

Відповідно до ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Виходячи з системного аналізу положень ст. ст. 254-259 Глави 19 КпАП України, законною підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення є складений відносно особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, у встановленому порядку з дотриманням вимог закону протокол про адміністративне правопорушення.

Суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, що має доводитися в суді, а не судом.

Формулюючи обвинувачення щодо особи, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що провадження у справі щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 184 КпАП України належить закрити на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України у зв`язку з відсутністю в її діях складу цього адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 184, п. 1 ч. 1 ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Камінь-Каширський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Дата складення повного тексту постанови - 26 червня 2025 року.

Суддя: О.В. Антонюк