П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 607/7004/25

20 червня 2025 року м.Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька Ірина Миколаївна, розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1

за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №619048 від 26 березня 2025 року, 26 березня 2025 року близько 08 год 03 хв громадянин ОСОБА_1 , перебуваючи у м. Тернопіль по вул. Шептицького неподалік овочевого ринку, вчинив непокору працівникам поліції, а саме відмовився від виконання законних вимог працівників поліції надати для перевірки військово облікові документи та документи, що посвідчують особу, на прохання пройти в службовий автомобіль почав опиратися, шарпати за фірмовий одяг працівників поліції та розмахувати руками.

У судове засідання 04 квітня 2025 року ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

У зв`язку з неявкою ОСОБА_1 розгляд справи було відкладено на 28 квітня 2025 року.

У судове засідання 28 квітня 2025 року ОСОБА_1 не з`явився та працівниками поліції доставлений не був, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, зокрема шляхом направлення судової повістки за місцем його проживання. Про причини неявки суд не повідомив.

У зв`язку з неявкою ОСОБА_1 розгляд справи було відкладено на 26 травня 2025 року.

До ОСОБА_1 у вказане судове засідання застосовано привід.

У судове засідання 26 травня 2025 року ОСОБА_1 не з`явився та працівниками поліції доставлений не був, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, зокрема шляхом направлення судової повістки за місцем його проживання. Про причини неявки суду не повідомив.

Згідно рапорту інспектора СПП ВППП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області старшого лейтинанта поліції Іванчишина Р. від 23 травня 2024 року встановлено, що в ході відвідування помешкання за місцем проживання ОСОБА_1 , останній був відсутній, дверей будинку ніхто не відчинив та сусіди не проживають. Поспілкувавшись із головою Підгороднянської сільської громади ОСОБА_2 стало відомо, що ОСОБА_1 можливо служить у ЗСУ. Здійснивши запити в ІНФОРМАЦІЯ_2 дізнався, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 не призивався, однак міг призватися на військову службу за контрактом через центр рекрутингу військових частин.

У зв`язку з неявкою ОСОБА_1 розгляд справи було відкладено на 05 червня 2025 року.

До ОСОБА_1 у вказане судове засідання застосовано привід.

У судове засідання 05 червня 2025 року ОСОБА_1 не з`явився та працівниками поліції доставлений не був, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, зокрема шляхом направлення судової повістки за місцем його проживання. Про причини неявки суду не повідомив.

Згідно рапорту інспектора СПП ВППП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області старшого лейтинанта поліції Іванчишина Р. від 04 червня 2025 року встановлено, що в ході відвідування помешкання за місцем проживання ОСОБА_1 , останній був відсутній, дверей будинку ніхто не відчинив та із сусідами поспілкуватися невдалося.

У зв`язку з неявкою ОСОБА_1 розгляд справи було відкладено на 20 червня 2025 року.

До ОСОБА_1 у вказане судове засідання застосовано привід.

У судове засідання 20 червня 2025 року ОСОБА_1 не з`явився та працівниками поліції доставлений не був, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, зокрема шляхом направлення судової повістки за місцем його проживання та створення оголошення на сайті Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області. Про причини неявки суду не повідомив.

Клопотання про відкладення розгляду справи ОСОБА_1 не подавав.

Враховуючи вимоги ст. 268 КУпАП, строки розгляду справи та відсутність заяви про відкладення розгляду справи, вважаю, що розгляд справи можна провести у відсутності ОСОБА_1 .

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши в сукупності докази, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

В силу вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 260 КУпАП у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення осіб від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Порядок адміністративного затримання, особистого огляду, огляду речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення осіб від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, з метою, передбаченою цією статтею, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Положеннями ст. 185 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі поліцейського під час виконання ним службових обов`язків, а також в учиненні таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця через їхню участь в охороні громадського порядку.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення характеризується умисною формою вини.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2011 року за №10-рп/2011 надав тлумачення визначенню непокори: «Слово "непокора" означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги."»

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Як вбачається із протоколу про адміністративні правопорушення серії ВАД №619048 від 26 березня 2025 року, ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він 26 березня 2025 року близько 08 год 03 хв, перебуваючи у м. Тернопіль по вул. Шептицького неподалік овочевого ринку, вчинив непокору працівникам поліції, що виклалася у відмові від виконання законних вимог працівників поліції надати для перевірки військово облікові документи та документи, що посвідчують особу, на прохання пройти в службовий автомобіль почав опиратися, шарпати за фірмовий одяг працівників поліції та розмахувати руками.

На підтвердження обставин, викладених у протоколі працівниками поліції долучено:

-протоколом про адміністративне затримання серії АЗ №164406 від 26 березня 2025 року;

-рапорт інспектора - кінолога КЦ ГУНП в Тернопільській області ст. лейтинанта поліції Зайця А. від 26 березня 2025 року;

-письмові пояснення ОСОБА_3 від 26 березня 2025 року у яких останній повідомив, що він перебував у спільному наряді із працівниками поліції та вони здійснювали оповіщення населення близько 07 год 30 хв по вул. Шептицього у м. Тернополі поблизу овочевого ринку. В ході оповіщення вони підійшли до особи чоловічої статі, під час спілкування останній відмовився надавати працівникам поліції документ, що встановлюють його особу і повідомив, що перебуває в статусі людини. Згодом останній почав вести себе агресивно, після чого було викликано додатковий наряд працівників поліції для направлення його у відділ поліції;

-рапорт інспектора взводу СПОМ ВППП Тернопільського РУП капітана поліції Цісельського І. від 26 березня 2025 року;

-рапорт інспектора СПП ВППП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області старшого лейтинанта поліції Іванчишина Р. від 26 березня 2025 року.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Висновок суду про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Суд не приймає до уваги долучені до матеріалів справи рапорти працівників поліції, як належні та допустимі докази, оскільки рапорт - це письмове офіційне повідомлення про що-небудь вищій інстанції, керівництву, в якому стисло, але докладно викладена суть якої-небудь справи, тобто є внутрішнім службовим документом в спілкуванні між працівниками поліції.

Суд критично оцінює письмові пояснення ОСОБА_3 від 26 березня 2025 року, оскільки останній є солдатом ЗСУ, перебував у спільном наряді із працівниками поліції, відтак є заінтересованою особою.

Більше того, із вказаних пояснень встановлено, що ОСОБА_3 стверджує про вчинення вказаних дій невідомою особою чоловічої статі.

Будь-яких інших доказів, зокрема пояснень свідків події, відоезаписів з нагрудних камер працівників поліції та інших доказів на підтвердження обставин викладених у протоколі до матеріалів справи не долучено.

Отже, суд вважає, що наявні у справі докази не підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 злісної непокори законним вимогам працівників поліції при виконанні ними своїх службових обов`язків.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Інших доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, зазначеного в протоколі, в матеріалах справи немає.

Таким чином, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які в їх сукупності та взаємозв`язку доводили б вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, а будь-які сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь ОСОБА_1 .

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП слід закрити, у зв`язку із відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 185, 247, 252, 283, 284 КУпАП, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Суддя І.М. Черніцька