ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/7547/25
Номер провадження: 33/819/138/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 червня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі судді Склярської І.В., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 19 травня 2025 року під головуванням судді Дорошинської В.Е. у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, уродженця м. Горлівка Донецької області, , місце проживання: АДРЕСА_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 ,-

встановив:

При обставинах, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення старший сержант ОСОБА_1 , в період з 15.03.2025 по 16.04.2025, в умовах воєнного стану та під час дії особливого періоду, діючи з власної необережності, що полягала у протиправній недбалості, не передбачивши настання суспільно-небезпечних наслідків своєї недбалості, але завідомо знаючи про можливість їх настання, порушивши вимоги абзацу 5 статті 11, статті 16, статті 121, абзаців 5,6 статті 122 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України; абзацу 3 пункту 18 розділу І та абзацу 2 пункту 2 розділу Х Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.06.2005 року №359, будучи військовою службовою особою: сержантом із матеріального забезпечення 2 мінометної батареї 4 батальйону берегової оборони військової частини НОМЕР_2 , а також в період з 28.03.2025 по 30.03.2025 виконуючи обов`язки командира 2 мінометної батареї 4 батальйону берегової оборони військової частини НОМЕР_2 , не забезпечив та не організував належну здачу закріпленої за старшим матросом ОСОБА_2 зброї та боєприпасів до місця зберігання зброї, не стежив за наявністю зброї, завідомо знаючи про виявлення нестачі (втрати) зброї з 26.03.2025, не доповів про даний факт командиру батареї, що призвело до втрати матросом ОСОБА_2 , закріпленого за ним автомату АК-74 № НОМЕР_3 та патронів 5,45 в кількості 30 шт.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 19 травня 2025 року ухвалено: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, уродженця м. Горлівка Донецької області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , працюючого в/ч НОМЕР_2 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн (сімнадцять тисяч гривень) .

Суд першої інстанції кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, а саме недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_1 просить:

- поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 19.05.2025 у справі про адміністративне правопорушення №766/7547/25.

- скасувати постанову постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 19.05.2025 у справі про адміністративне правопорушення № 766/7547/25, а провадження по цій справі відносно нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив наступне:

В порушення вимог ст. 277-2 КУпАП жодного разу не отримував у встановленому законодавством порядку повістку, що позбавило його належним чином підготуватися до розгляду справи, зокрема позбавлено можливості скористатися правничою допомогою.

Про зазначені порушення також свідчать відомості кабінету підсистеми «Електронний суд», відповідно до яких справа була розподілена лише 16.05.2025 (зареєстрована),а розглянута вже 19.05.2025, тобто вже на третій день після реєстрації матеріалів, причому відповідно до відомостей електронного кабінету цієї справи судова повістка сформована лише 19.05.2025 о 08:25 тобто справа призначена до розгляду та розглянута в той же день. Що на думку апелянта є беззаперечним доказом щодо упередженого розгляду та порушення права на належний розгляд - всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи.

В порушення вимог ст. 285 КУпАП про зміст постанови дізнався в той день, коли йому була вручена копія 23.05.2025, та в той же день постанова була надіслана мені засобами електронного зв`язку, про що свідчать відомості кабінету підсистеми «Електронний суд», відповідно до яких постанова доставлена в його кабінет 23.05.2025 18:15.

Судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, а саме: неправильно застосовано норми ст. 173-2, ст. 251, 252, ст. 256, ст. 266, 268 КУпАП, зокрема не надано оцінку складу адміністративного правопорушення.

Щодо суб`єкта правопорушення.

В матеріалах справи відсутні докази та обґрунтування того, що скаржник є військовою службовою особою, зокрема які саме виконує організаційно-розпорядчі обов`язки. В тому числі відсутні докази прийняття такої посади, яким є відповідний рапорт про прийняття посади.

Відповідно до ч. 12 ст. 6 Закону «Про військовий обов`язок і військову службу» військовими посадовими особами є військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків, згідно із законодавством.

Разом з тим, правопорушення за ст. 172-15 КУпАП може бути вчинене тільки військовою службовою особою, під якою розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

Однак, в справі не міститься жодних доказів того, що скаржник на час складання протоколу займав посади або виконував обов`язки, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, в тому числі до протоколу не додано його посадових обов`язків, які йому доведено в установленому законодавство порядку.

Також, на думку скаржника слід врахувати, що відповідальність за ст. 172-15 КУпАП настає лише в тому разі, коли військова службова особа була не лише зобов`язана, а й мала реальну можливість діяти відповідним чином та виконати свої службові обов`язки в повному обсязі.

Разом з тим, ані протокол, ані матеріали не містять такої оцінки, зокрема в поясненнях зазначається, що про те, що військовослужбовець ОСОБА_2 входить за штатом до 2 мінометної батареї, не було належним чином доведено до командування цієї батареї, а також те, що всі організаційні-розпорядчі функції щодо військовослужбовця ОСОБА_2 здійснювалися керівництвом 1 мінометної батареї 4 ББО, а саме ТВО командира 1 мінометної батареї 4 ББО ОСОБА_3 , який привіз направлення на лікування ОСОБА_2 та організував його відправку на лікування через головного сержанта 1 мінометної батареї майстер-сержанта ОСОБА_4 , який надав пояснення, що саме він відвіз на лікування військовослужбовця ОСОБА_2 .

Разом з тим, зазначеним обставинам судом не було надано жодної оцінки під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення. Також слід зазначити, що з якоїсь причини у військовослужбовця ОСОБА_5 не було отримано пояснення, хоча він організовував відправку на лікування ОСОБА_2 .

Судом також не дано оцінку запереченням про те, що підрозділ не було забезпечено відповідними матеріальними засобами, в тому числі приміщеннями для зберігання, які мають відповідати вимогам визначеним п. 5 розділу ІІ Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України 29.06.2005 № 359.

Відповідно до п. 6 розділу ІІ Інструкції № 359 місця зберігання стрілецької зброї та боєприпасів чергових підрозділів (підрозділів посилення охорони об`єктів варти, патрульного наряду) та підрозділів з протидії диверсіям і терористичним актам (проти диверсійних резервів, груп) і конкретна кількість стрілецької зброї та боєприпасів для виконання завдань визначаються в наказі командира військової частини про організацію служби військ та бойового навчання (про організацію службової діяльності) на відповідний навчальний рік.

Разом з тим, про наявність такого наказу скаржнику не відомо, а також він не долучений до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, що свідчить про його відсутність.

В протоколі конкретно не визначено в який саме період вчинення правопорушення, оскільки на 3 аркуші протоколу зазначається, про вчинення правопорушення в період з 28.03.2025 по 30.03.2025, а вже на 6 аркуші протоколу зазначається, про неналежне виконання посадових обов`язків скаржника з 15.03.2025 по 16.04.2025.

Скаржник зазначає, що у протоколі, перелічено лише загальні положення законодавства, та відсутні посилання на затверджені та доведені йому в установленому законодавством порядку посадові обв`язки.

Скаржник вказує, що зазначення про порушення ним абзац 3 п. 18 розділ І Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України 29.06.2005 № 359, стосується лише щодо відряджених; по-друге, що здача зброї відбувається за місцем відрядження.

Особа, яка подала апеляційну скаргу наводить положення п. 18 розділу І Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України 29.06.2005 № 359.

В протоколі зазначається, що правопорушення виявлено 15.05.2025 в ході проведення перевірки за фактом втрати зброї закріпленої за старшим матросом ОСОБА_2 , проте відсутня інформація про те, що саме це за перевірка і ким проводилася, на підставі якого розпорядчого акту була призначена, кому доручено її проведення, в якому порядку вона здійснюється тощо. Разом з тим, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять наказ № 345 від 23.04.2025 по військовій частині НОМЕР_2 про призначення службового розслідування, яке доручено ст. лейтенанту військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_6 , а не Військовій службі правопорядку України, представник якої складав на скаржника протокол, та яке мало б бути завершено у строк до 20.05.2025.

Однак, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять дані про завершення такого службового розслідування, скаржника з його результатами ніхто не ознайомлював, що свідчить про його відсутність результатів (акту), який мав би бути відповідно до Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України 21.11.2017 № 608.

В матеріалах про адміністративне правопорушення додані копії документів, джерело отримання яких не зазначено, а також не зрозуміло, чи це автентичні копії, оскільки вони не завірені уповноваженими на те особами в установленому законодавством порядку, чому судом не дано оцінку (належності та допустимості доказів).

Також до матеріалів про адміністративне правопорушення додано копію якоїсь доповідної записки, яка відсутня у переліку доданих до протоколу документів, та з якою скаржник зміг ознайомитися лише 02.06.2025, коли отримав копію матеріалів справи засобами електронного зв`язку відповідно до свого клопотання від 23.05.2025.

До матеріалів справи додано копії пояснень, одні з яких містять інформація, що вони начебто вони отримані під час проведення службового розслідування, однак не містять інформації про таке службове розслідування («бланк отримання пояснень»), в той же час інші пояснення адресовані Начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яких вбачається, що вони отримані в рамках досудового розслідування, однак ВСП не належить до органів досудового розслідування відповідно до чинного законодавства.

В матеріалах справи відсутні докази того, що протокол склала уповноважена особа.

Скаржник з посиланням на положення Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства оборони України 23 жовтня 2021 року № 329, навів перелік осіб які мають право складати протокол про військове адміністративне правопорушення щодо військовослужбовця (військовозобов`язаного).

Скаржник зазначає, що відповідно до розділу II зазначеної інструкції (Оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення) уповноважена посадова особа складає протокол не пізніше 24 годин з моменту виявлення військовослужбовця (військовозобов`язаного), що вчинив військове адміністративне правопорушення, у двох примірниках, один з яких під розписку вручається військовослужбовцю (військовозобов`язаному), який притягується до адміністративної відповідальності (п.1).

Однак, з огляду на те, що відсутня інформація про те, яка і на підставі чого проводилася перевірка, то відсутня і підтвердження того, що правопорушення виявлено 15.05.2025 та особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення дотримано зазначені строки.

В апеляційній скарзі апелянт наводить норми статей 254, 251, п.1 ч.1 ст. 247, 256 КУпАП, вказує вимоги статей 62, 19 Конституції України, з посиланням на вимоги ст. 256 КУпАП зазначає про те, що в протоколі не зазначено про свідків, та їхні адреси, не зазначено про матеріальну шкоду, а зазначено, що «правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду: буде встановлено в ході проведення досудового розслідування».

Апелянт зазначає, що об`єктивною стороною недбалості, тобто недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них. При цьому, якщо особа не мала реальної можливості взагалі проявити ставлення дот своїх службових обов`язків, то не можна говорити про те, що воно було недбалим чи несумлінним (хвороба, відсутність досвіду, нетривалість служби). Недбале ставлення військової службової особи до своїх службових обов`язків характеризує, перш за все, об`єктивну сторону вчиненого і виявляється в тому, що за наявності в особи реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі недіє, не виконує службові обов`язки, або хоча і діє, але виконує ці обов`язки неналежним чином, не відповідно до закону або відповідно до нього, проте неякісно, неточно, неповно, несвоєчасно, поверхово, у протиріччя з установленим порядком і тією обстановкою, що склалася, тощо.

Апелянт вказує, що Верховний Суд України у своїй постанові від 21.05.2021справі №185/12161/15-к вказав, що при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається.

Особа, яка подала апеляційну скаргу , наводить в ній положення статей 11, 16, 17, 128 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України»

Вказує, що відповідно до частин першої - третьої статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Апелянт зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява F7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні кримінальному обвинуваченню у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумних сумнівом.

Апелянт зазначає, що як свідчить судова практика, посилання на загальні положення Статуту внутрішньої служби ЗСУ при визначенні обов`язків військової службової особи є недостатнім для констатації наявності складу об`єктивної сторони цього адміністративного правопорушення, оскільки суди вимагають зазначення службових обов`язків конкретної військової службової особи із дорученням відповідних доказів. При визначенні сфери службової недбалості слід установити межі службової компетенції службової особи та конкретне коло її повноважень. Невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків може бути як одноразовим, так і систематичним, і набувати вигляду певної лінії поведінки по службі. З цього випливає необхідність установлення конкретних обов`язків, які покладалися на конкретну військову службову особу та які з цих обов`язків не виконані чи виконані неналежним чином, а також які нормативні положення порушені суб`єктом правопорушення

Слід ураховувати, що відповідальність настає лише в тому разі, коли військова службова особа була не лише зобов`язана, а й мала реальну можливість діяти відповідним чином та виконати свої службові обов`язки в повному обсязі.

Апелянт наводить доводи, хто є суб`єктом цього правопорушення,виконання обов`язків і підпорядкованість з посиланням на положення Статуту внутрішньої служби ЗСУ, Дисциплінарного статуту ЗСУ. А також визначення організаційно - розпорядчих обов`язків відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №5.

Також в апеляційній скарзі апелянт наводить положення Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України 21.11.2017 № 608 (розділ VІІ. Службові перевірки; розділ VIII (Особливості проведення службового розслідування за фактами завданої державі матеріальної шкоди).

Апелянт робить висновок, що має проводитися саме службове розслідування за фактом завдання шкоди, яке було призначено у військовій частина НОМЕР_2 наказом від 23.04.2025. Проте, з матеріалів не вбачається, що скаржник був повідомлений про проведення службового розслідування відносно нього, а відтак вважає, що він був позбавлений усіх прав передбачених пунктом 3 розділу ІV Порядку № 608.

Вказує, що наведене ним свідчить про порушення самої процедури проведення службового розслідування, якщо цей протокол складено за наслідками такого службового розслідування.

Апелянт обґрунтовуючи поняття «поза розумним сумнівом» та його доведення витягами з постанов Верховного Суду та практики Європейського Суду зазначає, що орган «звинувачення», яким фактично виступає представник Військової служби правопорядку України, що склав протокол про адміністративне правопорушення щодо нього, також склав протокол про адміністративне правопорушення і щодо його безпосереднього командира ТВО командира 2 мінометної батареї ОСОБА_7 , матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності щодо якого розглядаються у справі № 766/7549/25, що як раз і робить можливим інше розуміння пояснення події, які є предметом судового розгляду.

Вказує, що суд розглянув справу поверхово і формально, не допитавши свідків в судовому засіданні, не надавши також і йому можливості допиту свідків. Письмові пояснення осіб не можуть братися до уваги, якщо вони не надали показання в судовому засіданні під присягою.

На обґрунтування доводів поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження вказав про отримання повного тексту постанови лише 23.05.2025 та можливості ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення в повному обсязі лише 02.06.2025року.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Вивчивши матеріали справи, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги, докази у справі, суд дійшов наступного висновку.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови підлягає задоволенню, оскільки наведені доводи, причини на обґрунтування цього клопотання суд вважає поважними та доведеними матеріалами справи.

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 172-15 КУпАП недбале ставлення військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду - тягне за собою накладення штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Суб`єктом даного правопорушення є військова службова особа. Під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці.

Об`єктивна сторона складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, полягає у недбалому ставленні військової службової особи до військової служби, вчиненому в умовах особливого періоду, тобто у невиконанні або неналежному виконанні військовою службовою особою своїх обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, наказами командування.

Диспозиція статті 172-15 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, якщо це діяння вчинене в умовах особливого періоду.

Недбале ставлення до служби припускає несумлінне ставлення службової особи до покладених на неї службових обов`язків, що виявляється в їх невиконанні (бездіяльність) або у неналежному виконанні (дія).

Несумлінне ставлення до службових обов`язків характеризує об`єктивну сторону вчиненого і полягає в тому, що за наявності реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, або хоча і діє, але неналежним чином.

Недбале ставлення до військової служби характеризується невиконанням або неналежним виконанням військовою службовою особою своїх обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, інструкціями, наказами, через несумлінне ставлення до них; наявністю негативних наслідків, що порушують встановлений порядок здійснення військовими службовими особами своїх функцій щодо забезпечення належного рівня військової дисципліни, статутного порядку, збереження військового майна, що є складовою воєнної безпеки України. Так, недбале ставлення до військової служби - це правопорушення у сфері службової діяльності, яке вчинюється тільки з необережності. З суб`єктивної сторони воно характеризується злочинною самовпевненістю або злочинною недбалістю. При службовій недбалості за наявності об`єктивної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, службова особа безвідповідально, неякісно ставиться до виконання своїх обов`язків, у зв`язку з чим виконує їх неналежним чином або взагалі не виконує.

Невиконання службових обов`язків означає невиконання військовою службовою особою дій, передбачених нормативними актами (статутами, наказами, інструкціями, постановами тощо), які є безумовними для виконання нею.

Визначення військової службової особи надано у примітці до ст. 172-13 КУпАП, відповідно до якої, під вказаними особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

Згідно ст. 9 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІV, військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначений обов`язок кожного військовослужбовця щодо непорушного додержання вимог Конституції України та законів України, військової дисципліни, знання та виконання своїх обов`язків та додержання вимог Статутів Збройних Сил України. Аналогічні вимоги закріплено у ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Статтею 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Суб`єктом цього правопорушення є лише військові службові особи, під якими згідно з приміткою до ст. 172-13 КУпАП розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

З`ясовуючи питання наявності в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення, суд має встановити не лише відповідність суб`єкта, але і необхідних елементів об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення.

Верховний Суд України у своїй постанові від 21 травня 2021 року у справі №185/12161/15-к вказав, що, при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КпАП України протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення адміністративної справи.

Згідно приписів ст. 256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище ім`я по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу. При складанні протоколу особі , яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

А тому, предмет судового розгляду обмежений даними, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення та які визначають його суть.

Відповідно до статті 251 КпАП України доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи, за наказом командира військової частини НОМЕР_2 №53 від 20.02.2025 року сержант ОСОБА_1 з 20 лютого 2025 року прийняв справи та посаду сержанта із матеріального забезпечення 2 мінометної батареї 4 батальйону берегової оборони в/ч НОМЕР_2 ( а.с.19).

За наказом командира військової частини НОМЕР_2 №89 від 28.03.2025 року сержанта ОСОБА_1 , сержанта із матеріального забезпечення мінометної батареї НОМЕР_4 батальйону берегової оборони в/ч НОМЕР_2 допущено до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою командира 2 мінометної батареї НОМЕР_4 батальйону берегової оборони в/ч НОМЕР_2 з 28 березня 2025 року ( а.с.20).

Витяг із наказу №53 від 20.02.2025 року командира військової частини НОМЕР_2 свідчить, що старший матрос ОСОБА_2 з 20 лютого 2025 року справи та посаду старшого навідника 1 мінометного взводу 2 мінометної батареї НОМЕР_4 батальйону берегової оборони в/ч НОМЕР_2 прийняв і приступив до виконання обов`язків.

Наведені накази свідчать, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проходили службу у 2 мінометної батареї 4 батальйону берегової оборони в/ч НОМЕР_2 .

Витяг із наказу №76 від 15.03.2025 року командира військової частини НОМЕР_2 свідчить, що ОСОБА_2 вибув у лікувальний заклад з 15 березня 2025 року ( а.с.22), а відповідно витягу з наказу №93 від 01.04.2025 прибув з лікувального закладу 01.04.2025 ( а.с.23).

Відповідно до абз 2 п.2 розділу Х Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України , затвердженою наказом Міністерства оборони України №359 від 29.06.2005, військовослужбовці отриману стрілецьку зброю та боєприпаси повинні постійно тримати при собі. У разі тимчасового виходу (виїзду) військовослужбовців до населених пунктів, у тому числі тих, що не належать до району відповідальності підрозділу, для вирішення особистих чи службових питань стрілецька зброя та боєприпаси здаються відповідальному за облік стрілецької зброї і боєприпасів підрозділу або черговому підрозділу з внесенням відповідних змін до опису зброї, яка зберігається у шафі (ящику) (додаток 22).

З письмових пояснень ОСОБА_2 , наявних у матеріалах справи, вбачається, що він, убуваючи до лікувального закладу залишив закріплену за ним зброю біля ліжку у приміщенні проживання ( місця знаходження).

Витяг з ЄДРДР від 24.04.2025 (номер кримінального провадження 0001061) містить інформацію , що 23.04.2025 до ЧЧ Відділу поліції надійшло повідомлення від начальника групи з`ясування обставин, причин та умов вчинення правопорушень в/ч НОМЕР_2 , про те, що старший навідник 1 мінометного взводу 2 мінометного батальйону в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_2 , порушуючи правила зберігання зброї втратив військове майно, а саме АК-74 № НОМЕР_3 калібру 5,45 мм без набоїв в АДРЕСА_3 ( а.с.17).

У протоколі про адміністративне правопорушення протиправна недбалість зазначена у тому, що ОСОБА_1 не забезпечив та не організував належну здачу закріпленої за старшим матросом ОСОБА_2 зброї та боєприпасів до місця зберігання зброї, не стежив за наявністю зброї, завідомо знаючи про виявлення нестачі (втрати) зброї з 26.03.2025, не доповів про даний факт командиру батареї.

Також у протоколі наведені положення нормативних актів, вимоги яких порушені ОСОБА_1 , а саме абзацу 5 статті 11, статті 16, статті 121, абзаців 5,6 статті 122 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України; абзацу 3 пункту 18 розділу І та абзацу 2 пункту 2 розділу Х Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.06.2005 року №359.

Отже, наведені нормативні акти мають містити в собі обов`язок ОСОБА_1 , як старшого сержанта в період з 15.03.2025 по 16.04.2025, будучи військовою службовою особою: сержантом із матеріального забезпечення 2 мінометної батареї 4 батальйону берегової оборони військової частини НОМЕР_2 , а також в період з 28.03.2025 по 30.03.2025 виконуючи обов`язки командира 2 мінометної батареї 4 батальйону берегової оборони військової частини НОМЕР_2 , забезпечити та організувати належну здачу закріпленої за старшим матросом ОСОБА_2 зброї та боєприпасів до місця зберігання зброї, стежити за наявністю зброї; завідомо знаючи про виявлення нестачі (втрати) зброї з 26.03.2025, доповісти про даний факт командиру батареї.

Відповідно до абзацу 3 пункту 18 розділу І Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.06.2005 року №359 - місця для несення служби і відпочинку осіб добового наряду, озброєних пістолетами, обладнуються металевими ґратами на вікнах та надійними внутрішніми засувами на дверях. До зазначених приміщень черговою службою допускаються службові особи, визначені наказом командира військової частини. Допуск інших осіб здійснюється з дозволу начальника штабу військової частини.

Під час приймання (здавання) зброї та боєприпасів у кімнаті чергового військової частини дозволяється бути тільки помічнику чергового військової частини, іншим особам перебувати забороняється.

Відповідно до п.18 розділу ІІ «Облік, зберігання і видача стрілецької зброї та боєприпасів у військових частинах та їх підрозділах» Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.06.2005 року №359 Військовослужбовцям, які відбувають у відрядження зі зброєю, до посвідчення про відрядження записуються вид, номер стрілецької зброї і кількість виданих до неї боєприпасів із зазначенням найменування, виробничих даних на боєприпасах та їх кількості. Запис скріплюється підписом особи, яка підписала посвідчення про відрядження, і гербовою печаткою військової частини. Найменування, кількість, номери стрілецької зброї та боєприпасів, призначених для озброєння команди (варти), записуються в посвідчення про відрядження старшого команди (варти).

У книзі видачі зброї та боєприпасів (додаток 5) під час отримання стрілецької зброї та боєприпасів військовослужбовцями, які відбувають у відрядження зі зброєю, після дати видачі черговим підрозділу (військової частини) записуються номер і дата посвідчення про відрядження, а також зазначається дата повернення цього військовослужбовця з відрядження.

У разі прибуття військовослужбовців до місця призначення стрілецька зброя і боєприпаси, якщо вони не потрібні для виконання службового завдання, здаються на короткострокове зберігання до військової частини або до органу Служби правопорядку за місцем відрядження. При цьому оформлення зброї здійснюється в книзі видачі зброї та боєприпасів військової частини або органу Служби правопорядку , для цього в ній визначається окремий розділ.

Стрілецька зброя і боєприпаси військовослужбовців, які прибули у відрядження, зберігаються в окремій ставниці, шафі, ящику в місці зберігання зброї та боєприпасів, визначеному наказом командира військової частини. Ставниця, шафа, ящик замикаються і запечатуються печаткою чергового підрозділу.

Відповідно до абзацу 2 пункту 2 розділу Х «Особливості збереження стрілецької зброї, боєприпасів та ручних гранат під час ведення бойових дій, проведення антитерористичної операції та операції Об`єднаних сил» Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.06.2005 року №359 - Військовослужбовці отриману стрілецьку зброю та боєприпаси повинні постійно тримати при собі. У разі тимчасового виходу (виїзду) військовослужбовців до населених пунктів, у тому числі тих, що не належать до району відповідальності підрозділу, для вирішення особистих чи службових питань стрілецька зброя та боєприпаси здаються відповідальному за облік стрілецької зброї і боєприпасів підрозділу або черговому підрозділу з внесенням відповідних змін до опису зброї, яка зберігається у шафі (ящику) (додаток 22).

Наведені положення Інструкції свідчать, що обов`язок здати зброю покладений на військовослужбовця, який її отримав. А у цій справі цей обов`язок покладений на ОСОБА_2 .

Відповідно до абз 5 ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України затвердженого Законом України від 24 березня 19990 року №548- XIV на військовослужбовців покладений обов`язок постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;

Стаття 16 наведеного Статуту регламентує, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до статті 121 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, сержант із матеріального забезпечення роти (батареї), старшина роти (батареї) (далі - сержант із матеріального забезпечення (старшина) роти) в мирний і воєнний час відповідає за облік та правильне зберігання стрілецької зброї, боєприпасів до неї, іншого майна роти, зберігання особистих речей військовослужбовців у кімнаті для зберігання майна роти, стан пожежної безпеки приміщень роти і закріпленої за нею території, ведення ротного (корабельного) господарства.

Сержант із матеріального забезпечення (старшина) роти підпорядковується командирові роти, а з питань внутрішньої служби - головному сержантові роти.

Обов`язки сержанта із матеріального забезпечення (старшина) роти визначені статтею 122 наведеного Статуту та серед яких, ( як і наведено у протоколі): своєчасно одержувати і оглядати зброю, боєприпаси, спорядження та інші матеріальні засоби, що надходять до роти, стежити за їх наявністю, правильним зберіганням і експлуатацією, своєчасно передавати їх у ремонт; негайно доповідати командирові роти та головному сержантові роти про виявлені випадки нестачі, втрати чи несправності зброї, боєприпасів та інших матеріальних засобів.

Зазначаючи в протоколі про адміністративне правопорушення про те, що своєю бездіяльністю старший сержант ОСОБА_1 порушив вимоги ст.121 Статуту ЗС України в частині відповідальності сержанта із матеріального забезпечення батареї за облік та правильне зберігання стрілецької зброї, боєприпасів до неї та абз 5 статті 122 Статуту ЗС України в частині обов`язку сержанта із матеріального забезпечення батареї стеження за наявністю , правильним зберіганням і експлуатацією зброї, посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 не доведено, що для виконання наведених вимог Статуту у військовій частині забезпечено умови для правильного зберігання стрілецької зброї, боєприпасів до неї; стеження за наявністю, правильним зберіганням і експлуатацією зброї, як того вимагають наведені у протоколі нормативні акти.

Не доведено посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 прийняття ОСОБА_1 посади сержанта з матеріального забезпечення з урахуванням вимог Положення про військове ( корабельне) господарство Збройних Сил України, затверджене наказом Міністерства оборони України за №300 від 16.07.1997.

Крім того, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , заступник командира берегової оборони з озброєння в/ч НОМЕР_2 , показав, що ОСОБА_1 не приймав посаду, наведену у наказі №53 від 20.02.2025 року, оскільки виконував усне розпорядження командира ОСОБА_9 про здачу справ у в/ч НОМЕР_5 (щодо складу), з урахуванням того, що в/ч НОМЕР_6 , в якій проходив службу ОСОБА_1 була анульована та весь особовий склад і матеріальні цінності передавалися до в/ч НОМЕР_2 . Отже ОСОБА_1 з 20.02. 2025 року по 26.03.2025 виконував розпорядження командування щодо здачі документації, накладних, карт по складу в/ч НОМЕР_5 . Свідок показав, що ОСОБА_1 не виконував обов`язки сержанта із матеріального забезпечення 2 мб 4 ббо в/ч НОМЕР_2 з підстав розпорядження командира батальйону ОСОБА_9 про здачу справ по в/ч НОМЕР_5 . Також, свідок показав, що для прийняття посади, військовослужбовцем має бути поданий рапорт, а отже самого наказу, - не достатньо.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 наполягав, що рапорт на прийняття посади за наказом №53 від 20.02.2025, не писав, а для прийняття посади він мав би прийняти на облік зброю та БК, проте такого прийняття не відбулося, акти ще не підписані, рапорт не писав, та виконував усне розпорядження командира по здачі справ по в/ч НОМЕР_5 , яка вливалася у в/ч НОМЕР_2 . Надані ОСОБА_1 оригінали журналів та копії з них, свідчать, що на обліку відсутні БК- патроні про нестачу яких зазначено в матеріалах справи про адміністративне правопорушення. А ОСОБА_10 , відповідно до відомостей з журналу, автомат жодного разу, жодній особі не здавався.

Про відсутність зброї, закріпленої за ОСОБА_2 , ОСОБА_1 був обізнаний 26.03.2025, що ним не заперечується. Отже, дізнавшись про відсутність зброї, обов`язок, визначений ст. 122 Статуту ВСЗСУ щодо негайної доповіді про це командирові, мав виконати.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 довів, що не зважаючи на те, що посаду сержанта з матеріального забезпечення він в установленому порядку так і не прийняв у наведеній у справі період, він дізнавшись про відсутність зброї, закріпленої за ОСОБА_2 26.03.2025, негайно доповів про це головному сержанту ОСОБА_4 , що підтверджується письмовими поясненнями останнього ( а.с.43), а також ОСОБА_3 , як командиру батареї, який , як свідок, у судовому засіданні суду апеляційної інстанції показав, що в цей час він, за усним розпорядженням заступника командира батальйону ОСОБА_11 , виконував обов`язки тво командира мінометної батареї, та йому 26.03.2025 як ОСОБА_4 , так і ОСОБА_1 доповіли про відсутність зброї та свідок своїм рішенням командира зразу доповів про цей факт командиру батальйону ОСОБА_11 .

Про неналежність такого повідомлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 не зазначає, а встановивши, що ОСОБА_1 не доповів лейтенанту ОСОБА_7 , як командиру 2 МБ 4ББО, не перевірив інші обставини щодо негайної доповіді командиру та головному сержанту. А саме, щодо відсутності ОСОБА_7 за місцем служби 26 та 27 березня 2025 року внаслідок виїзду на поховання військовослужбовця та до регіональної ВЛК, що вбачається з пояснень ОСОБА_7 , які приєднані до матеріалів справи, особою, яка складала протокол ( а.с.39-40).

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол складено начальником групи ситуаційно-координаційної діяльності та розгляду звернень громадян ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_12 відповідно вимог ст. 255 КУпАП уповноважені на те посадові особи органів управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України (про правопорушення, вчинені військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків, - стаття 44, частини друга і третя статті 123, статті 172-10 - 172-20, 173, 174, 178, 182, 184-1, 185 і 185-7).

У протоколі про адміністративне правопорушення, в обставинах вчиненого правопорушення зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 під час проведення перевірки з метою встановлення вчинення причин та умов, які призвели до втрати зброї, автомата, закріпленого за старшим навідником 1 мінометного взводу 2 мінометної батареї НОМЕР_4 батальйону берегової оборони в/ч НОМЕР_2 старшим матросом ОСОБА_2 , виявлено адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172 -15 КУпАП, вчинене старшим сержантом ОСОБА_1 ( а.с.4) .

До протоколу про адміністративне правопорушення складений внутрішній опис документів, як доказів вчинення адміністративного правопорушення, які мають довести, як щодо строку проведення перевірки, а отже своєчасності складання протоколу так і належності і допустимості цих доказів.

Матеріали справи не містять документу, яким визначено проведення перевірки Військовою службою правопорядку та її строк. Про втрату військового майна, автомата, який був закріплений за ст. матросом ОСОБА_2 уповноважені органи, у тому рахунку начальник ІНФОРМАЦІЯ_6 був повідомлений доповіддю тво командира в/ч НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_13 від 23 квітня 2025 року за номером 1604/2633 ( а.с.12).

На доведення вини ОСОБА_1 особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення серед інших доказів надано:

-пояснення відібрані начальником групи запобігання і профілактики кримінальних та інших правопорушень ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_14 , без зазначення в них реквізитів розпорядчого документа про призначення перевірки, в рамках якої відбирається пояснення у ОСОБА_2 від 12.05.2025, з вказівкою, що посадова особа керувалася вимогами Інструкції про організацію та проведення перевірки у ЗС України органами управління та підрозділами Військової служби правопорядку у ЗС України, затвердженої наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача ЗС України від 13.10.2014 №262 ( а.с.34-35);

-пояснення відібрані начальником групи запобігання і профілактики кримінальних та інших правопорушень ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_14 , без зазначення в них реквізитів розпорядчого документа про призначення перевірки, в рамках якої відбирається пояснення у ОСОБА_1 від 15.05.2025, з вказівкою, що посадова особа керувалася вимогами Інструкції про організацію та проведення перевірки у ЗСМ України органами управління та підрозділами Військової служби правопорядку у ЗС України, затвердженої наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача ЗС України від 13.10.2014 №262 ( а.с.36-37);

- пояснення відібрані старшим офіцером групи проведення перевірок та службових розслідувань ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_15 , без зазначення в них реквізитів розпорядчого документа про призначення перевірки, в рамках якої відбирається пояснення у ОСОБА_7 від 15.05.2025, з вказівкою, що посадова особа керувалася Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства Оборони України від 21.11.2017 р №608 ( а.с.38-40);

-пояснення, отриманими 28.04.2025 старшим приданим підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_7 ст. сержантом ОСОБА_16 , у ОСОБА_17 , на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , в межах досудового кримінального провадження (а.с.41);

- пояснення відібрані старшим офіцером групи проведення перевірок та службових розслідувань ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_15 , без зазначення в них реквізитів розпорядчого документа про призначення перевірки, в рамках якої відбирається пояснення в ОСОБА_18 від 12.05.2025, з вказівкою, що посадова особа керувалася Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства Оборони України від 21.11.2017 р №608 ( а.с. 42);

-пояснення відібрані штаб-сержантом 3 категорії групи з`ясування обставин, причин та умов вчинення правопорушень, сержантом ОСОБА_19 з зазначенням реквізити наказу про призначення службового розслідування, в рамках якого відбираються пояснення: службове розслідування відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 ( з адміністративно-господарської діяльності) від (без дати) 2025 року №( без номеру) у ОСОБА_4 від 29.04.2025 року з посиланням на те, що особа, яка відбирає пояснення керується Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства Оборони України від 21.11.2017 р №608 ( а.с.43);

-пояснення відібрані штаб-сержантом 3 категорії групи з`ясування обставин, причин та умов вчинення правопорушень, сержантом ОСОБА_19 з вказівкою: реквізити наказу про призначення службового розслідування, в рамках якого відбираються пояснення, - без їх зазначення, у ОСОБА_20 від 28.04.2025 року з посиланням на те, що особа, яка відбирає пояснення керується Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства Оборони України від 21.11.2017 р №608 ( а.с.44);

-пояснення відібрані штаб-сержантом 3 категорії групи з`ясування обставин, причин та умов вчинення правопорушень (прізвище нерозбірливо) з вказівкою: реквізити наказу про призначення службового розслідування, в рамках якого відбираються пояснення, - без їх зазначення, у ОСОБА_21 від 23.04.2025 року з посиланням на те, що особа, яка відбирає пояснення керується Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства Оборони України від 21.11.2017 р №608 ( а.с.45);

-пояснення відібрані штаб-сержантом 3 категорії групи з`ясування обставин, причин та умов вчинення правопорушень, сержантом ОСОБА_19 з зазначенням реквізити наказу про призначення службового розслідування, в рамках якого відбираються пояснення: службове розслідування відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 ( з адміністративно-господарської діяльності) від (без дати) 2025 року №( без номеру) у ОСОБА_22 від 24.04.2025 року з посиланням на те, що особа, яка відбирає пояснення керується Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства Оборони України від 21.11.2017 р №608 ( а.с.46);

Отже, матеріали справи свідчать, що для складання протоколу про адміністративне правопорушення уповноважена особа Військової служби правопорядку отримала копії пояснень, відібраних в межах кримінального провадження та наказу командира військової частини про проведення службової перевірки за фактом зникнення зброї автомата, закріпленого за Долінським, а також безпосередньо у ОСОБА_1 .

Відповідно до статей 47, 84 - 88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV (із змінами), наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608 затверджений Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, який визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі.

Підстави призначення та предмет службового розслідування визначені зазначеним Порядком.

Відповідно до п.1 розділу II зазначеного Порядку службове розслідування може призначатися у разі втрати або викрадення зброї чи боєприпасів.

Виходячи з п. 1, 3 розділу ІІІ. Порядку рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Інші посадові (службові) особи у разі необхідності звертаються за підпорядкованістю з клопотанням про призначення службового розслідування. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування). Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Відповідно до пункту 7 Розділ VI зазначеного Порядку якщо службове розслідування проводилось за результатами розгляду пропозицій органу Військової служби правопорядку у Збройних Силах, про прийняте рішення та результати проведення службового розслідування командир (начальник) в десятиденний строк повідомляє відповідний орган Військової служби правопорядку у Збройних Силах.

Відповідно до пунктів 1, 10,11 розділу VІІ зазначеного Порядку з метою перевірки інформації про факт правопорушення, з`ясування наявності підстав для призначення службового розслідування, обставин порушення виконавської дисципліни, а також якщо особу правопорушника не встановлено, але виявлено факт правопорушення, проводиться службова перевірка. Одночасне проведення службової перевірки та службового розслідування не допускається. У разі якщо службова перевірка проводилась органом Військової служби правопорядку у Збройних Силах, інформація про її результати передається на розгляд відповідному командиру (начальнику) в частині, що стосується.

У разі вчинення військовослужбовцем правопорушення та невжиття заходів відповідним командиром (начальником) з будь-яких причин (крім військової частини НОМЕР_7 та підпорядкованих їй військових частин) військовослужбовці Військової служби правопорядку за рішенням начальника органу управління Військової служби правопорядку згідно із завданнями та функціями, визначеними статутами Збройних Сил, Законом України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України» та іншими нормативно-правовими актами, проводять службову перевірку (п.4 р. VІІ Порядку).

Виходячи з п.6 розділу VІІ Порядку днем початку службової перевірки вважається день прийняття рішення про її проведення або дата, визначена командиром (начальником), який приймає це рішення.

Завершення службової перевірки визначається днем подання результатів перевірки на розгляд для прийняття рішення.

Проведення службової перевірки здійснюється за загальними правилами проведення службових розслідувань, встановленими розділами III та IV цього Порядку, з урахуванням особливостей, передбачених цим розділом.

Як вбачається з копії доповіді про втрату військового майна військовослужбовцем від 23.04.2025 за підписом ТВО командира в/ч НОМЕР_2 , по факту відсутності у старшого матроса ОСОБА_2 особистої зброї, наказом командира в/ч НОМЕР_2 від 23.04.2025 призначено службове розслідування строком до 23.05.2025 року ( а.с.12). Витяг з наказу №345 від 23.04.2025 містить відомості про призначення проведення службового розслідування за фактом втрати військового майна автомата старшого матроса ОСОБА_2 , яка доручена офіцеру групи з`ясування обставин, причин та умов вчинення правопорушень в/ч НОМЕР_8 ст. л-ту ОСОБА_6 строком до 23.05.2025 року ( а.с.31).

Разом з тим, як зазначив свідок ОСОБА_23 , результат службового розслідування у виді акту, відсутній.

Проведення службової перевірки ІНФОРМАЦІЯ_5 у вищенаведеному Порядку матеріали справи не містять, склад та подія адміністративного правопорушення ХЗВВСП не доведені.

Вищенаведений виклад обставин та норм права, свідчать, що ІНФОРМАЦІЯ_5 , не доведено поза розумним сумнівом про наявність складу адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 .

При цьому апеляційний суд керується також вимогами ст. 62 Конституції України, яка закріплює презумпцію невинуватості та передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись саме на користь цієї особи.

Таким чином, наявні підстави для задоволення апеляційної скарги, скасування постанови суду, прийняття нової постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-15 КУпАП щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 247, 294 КУпАП суд,

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 19.05.2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 19.05.2025 задовольнити.

Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 19.05.2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП скасувати. Прийняти нову постанову.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-15 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. ст. 247 КУпАП за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Херсонського апеляційного суду І.В. Склярська