П О С Т А Н О В А

іменем України

"02" липня 2025 р. Справа153/741/25

Провадження3/153/356/25-п

Код суду: 231

Суддя Ямпільського районного суду Вінницької області Дзерин М.М. розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , водій-слюсар відділення технічного обслуговування бронетанкової техніки взводу технічного забезпечення, громадянина України, за скоєння правопорушення передбаченого ч.1 ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, серії ПдРУ №253432 від 12 травня 2025 року, 12 травня 2025 року о 15 годині 00 хвилин за межами населеного пункту Михайлівка, Могилів-Подільського району Вінницької області на напрямку Михайлівка (Укр.) Кременчуг (РМ) за географічними координатами 48.2703377 пн.ш., 28.0924782 сх.д. в районі прикордонного знаку №0149 на відстані 70 метрів від лінії державного кордону України ОСОБА_1 здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України поза пунктом пропуску, шляхом подолання річки Дністер, чим порушив вимоги ст.9 ЗУ «Про державний кордон України» №1777-ХІІ від 04.11.1991.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 02 липня 2025 року за вх.№4172 ОСОБА_1 надав суду письмове клопотання про закриття справи. Вказав, що дійсно він в квітні 2025 року самовільно залишив військову частину, однак будь-яких намірів здійснити спробу незаконного перетинання державного кордону України не мав. Перебування його на напрямку Михайлівка (Укр.) Кременчуг (РМ) в районі прикордонного знаку №0149 на відстані 70 метрів не може беззаперечно свідчити про те, що він намагався перетнути державний кордон України поза пунктом пропуску, оскільки він зареєстрований та проживає в даному населеному пункті, а саме по АДРЕСА_1 . Таким чином, його перебування неподалік берегу річки Дністер, як місцевого жителя, не підтверджує спробу незаконного перетину державного кордону України. До матеріалів справи не надано жодного доказу (фото-, відеофіксації) того, що він вчинив спробу незаконного перетину державного кордону України в Республіку Молдова поза пунктом пропуску. Просив провадження у справі відносно нього закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В порядку ст.268 КУпАП є підстави для розгляду справи у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 , а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №253432 від 12 травня 2025 року в якому зазначено обставини правопорушення, письмові пояснення, рапорт, витяг з довідки результатів проведення фільтраційно-перевірочних заходів, схема виникнення обстановки, акт ознайомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності з її правами передбаченими ст.268 КУпАП, доповідь про факт самовільного залишення військової частини військовослужбовцем, в/ч НОМЕР_2 , військовий квиток серії НОМЕР_3 , приходжу до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, виходячи із наступного.

Згідно ст.9 Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Частина перша ст.204-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Об`єктивна сторона даного правопорушення виражається в перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.

Тобто, в даному випадку, в діях ОСОБА_2 міг бути склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.204-1 КУпАП, за умови вчинення ним будь-яких активних дій, які б свідчили про спробу перетинання ним державного кордону України поза пунктом пропуску шляхом подолання річки Дністер.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 12 травня 2025 року о 15 годині 00 хвилин ОСОБА_1 перебував за межами населеного пункту Михайлівка, Могилів-Подільського району Вінницької області на напрямку Михайлівка (Укр.) Кременчуг (РМ) в районі прикордонного знаку №0149 на відстані 70 метрів від лінії державного кордону України, однак, вказана обставина не може беззаперечно свідчити про те, що ОСОБА_1 намагався перетнути державний кордон України шляхом подолання річки Дністер, поза пунктом пропуску.

Згідно матеріалів справи місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 , що пояснює факт його перебування у вказаному населеному пункті після самовільного залишення військової частини НОМЕР_2 . Суду не надано жодного доказу (фото-, відеофіксації) того, що ОСОБА_1 вчинив спробу незаконного перетину державного кордону з України в Республіку Молдову поза пунктом пропуску через державний кордон України. Наявний в матеріалах справи рапорт начальника віпс « ІНФОРМАЦІЯ_4 » впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_3 не підтверджений іншими доказами, а відтак не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Окрім цього, посилання в рапорті на те, що ОСОБА_1 виріс та проживав в даній місцевості та добре обізнаний з річковою ділянкою державного кордону не є підставою стверджувати, що він здійснив спробу незаконного перетину державного кордону.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-які об`єктивні відомості, що вказували б на те, що ОСОБА_1 намагався незаконно перетнути державний кордон з України шляхом подолання річки Дністер поза встановленими пунктами пропуску. Яким чином він здійснював таку спробу, за допомогою яких засобів в протоколі та долучених до нього документах не зазначено. Більше того, у ОСОБА_1 не було знайдено жодних допоміжних засобів, які він міг би використати для незаконного перетину державного кордону вплав через річку. Рапорт, як єдиний документ, що став підставою для складання протоколу відносно ОСОБА_1 не підтверджений жодними доказами того, що останній був виявлений в районі прикордонного знаку № 0149, де ніби-то мав спробу незаконного перетину кордону. За таких обставин протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №253432 від 12 травня 2025 року, за відсутності інших доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП, не є достатнім доказом у справі.

Згідно ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В контексті рішення ЄСПЛ "Надточій проти України" (Заява №7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що доданими до даного протоколу про адміністративне правопорушення матеріалами вина ОСОБА_1 , яка є складовою частиною будь-якого складу правопорушення і має бути обов`язково встановлена при розгляді адміністративних матеріалів, не доведена та не може бути встановлена судом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, що відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст.204-1, 221, 247, 251, 252, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.204-1 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з часу її винесення через Ямпільський районний суд Вінницької області.

Суддя: М.М. Дзерин