Справа № 144/768/25
Провадження № 3/144/276/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2025 с-ще Теплик

Суддя Теплицького районного суду Вінницької області Бондарук Олена Павлівна, розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з відділення поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , непрацюючого, громадянина України,

за ч. 2 ст. 130, ч. 4 ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №327242 від 11 травня 2025 року, ОСОБА_1 11.05.2025 року о 15.50 год. в с. Соболівка по вул. Залізничній керував автомобілем «Москвич» ЗАЗ ИЖ-21251, держномер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність. Цього ж дня, керував вказаним автомобілем, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, чим порушив п. 2.1 ПДР України, за що передбачено відповідальність ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Нормами чинного Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено права на об`єднання справ про адміністративні правопорушення, проте відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування кожної справи.

Вказані матеріали складені у відношенні однієї особи та знаходяться у провадженні одного органу, уповноваженого на їх розгляд. У зв`язку з чим, на підставі ст. 36 КУпАП дані матеріали підлягають об`єднанню в одне провадження.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Про місце, дату і час судового засідання був повідомлений шляхом направлення йому судової повістки про виклик до суду, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. А отже йому було відомо про наявність в суді справи про адміністративне правопорушення відносно нього, однак станом її розгляду він не поцікавився, до суду не прибув, своїм правом взяти участь у судовому розгляді не скористався. Причини неявки суду не повідомив, будь-яких інших заяв чи клопотань до суду не подав.

При цьому, суд звертає увагу, що Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (справа «Каракуця проти України»).

Відповідно до вимог ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про час і місце розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 3 статті 268 КУпАП передбачений вичерпний перелік статей, при розгляді справ за якими присутність особи, що притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Категорія справ за ч. 2 ст. 130, ч. 4 ст. 124 КУпАП до вказаного переліку не входить, а тому присутність ОСОБА_1 за даними статтями у судовому засіданні не є обов`язковою.

Відтак, вважаю за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, відтворивши відеофайли, долучені до протоколу, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Положення ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ст. 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Частина 2 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність осіб за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вчинене повторно протягом року.

Згідно фабули, викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ставиться у вину порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, а саме відмова на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Проте, адміністративні матеріали, складені стосовно ОСОБА_1 , не містять належних та достатніх доказів на підтвердження факту керування транспортним засобом особою, яка відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

До матеріалів справи додано CD-R диск з відеозаписами, здійсненими під час фіксації адмінправопорушення, з яких не вбачається даних, що підтверджували б факт керування 11.05.2025 року о 15 год. 50 хв. ОСОБА_1 транспортним засобом. Натомість відеозйомка починається починається о 15 год. 42 хв., де автомобіль «Москвич» ЗАЗ ИЖ-21251, держномер НОМЕР_1 , припаркований на узбіччі неподалік залізниці, з непрацюючим двигуном, ОСОБА_1 не за кермом і навіть не в салоні автомобіля і працівники поліції одразу пропонують пройти йому огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Під час спілкування з водієм, працівники поліції, не роз`яснивши ОСОБА_1 його прав і обов`язків, що закріплені у ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП (право не свідчити проти себе, надавати пояснення, знайомитись з матеріалами, користуватись послугами адвоката тощо), натомість роз`яснюють йому право пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або відмовитись від проходження такого огляду. Яким нормативно-правовим актом передбачено право відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, поліцейський не повідомляє.

Суд зазначає, що згідно вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За відмову від проходження медичного огляду водій несе відповідальність згідно з чинним законодавством так само, як і за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.

Таким чином норми Правил дорожнього руху встановлюють обов`язок водія, а не право, пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія) Правила дорожнього руху не містять.

На наявному в матеріалах справи відеозаписі, який в даному випадку є самостійним засобом доказування, не зафіксовані обставини адміністративного правопорушення у об`ємі, достатньому для вирішення питання про наявність складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.130, ч. 4 ст. 126 КУпАП, та винуватості ОСОБА_1 у їх вчиненні.

Надане відео не є послідовним, не містить відомостей про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи, а тому суд приходить до висновку про те, що наданий відеозапис не є належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ч. 4 ст. 126 КУпАП.

З викладеного випливає, що адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 складені з порушеннями норм КУпАП, а обставини, викладені у протоколах про адміністративні правопорушення, не підтверджуються сукупністю належних і допустимих доказів.

Зважаючи на наведене, слід зазначити, що якість формування матеріалів протоколу є дуже важливою складовою справи про адміністративне правопорушення, й фактично є «обвинуваченням» держави щодо особи. Саме від якісно складеного протоколу про адміністративні правопорушення працівниками поліції і залежить повне та об`єктивне з`ясування обставин події, встановлення особи правопорушника та притягнення його до відповідальності.

Одночасно сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

За відсутності будь-яких фактичних даних, які відповідають критерію допустимості та свідчать про керування ОСОБА_1 автомобілем «Москвич» ЗАЗ ИЖ-21251, держномер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння та будучи позбавленим права керування транспортними засобами, провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП та ч. 4 ст. 126 КУпАП відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративних правопорушень.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 130 ч. 2, 126 ч. 4, 245, 247, 251, 255, 256, 278, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и л а:

Адміністративні справи №№ 144/768/25, 144/769/25, провадження №№ 3/144/276/25, 3/144/277/25 відносно ОСОБА_1 об`єднати в одне провадження і присвоїти порядковий номер № 144/768/25, провадження № 3/144/276/25.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130, ч. 4 ст. 126 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 цього Кодексу за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Теплицький районний суд Вінницької області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя