Справа № 333/2509/25
Провадження № 3/333/1227/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Круглікова А.В., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

07.03.2025 о 10 год. 40 хв. ОСОБА_1 у м. Запоріжжі по вул. Оріхівське шосе, 14 км., керував транспортним засобом Ford Ranger д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Водієві було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законодавством порядку, на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6810, результат тесту позитивний, склав 0, 71% проміле, номер тесту 3034, водій з результатом згоден, що зафіксовано на БК 470502. Від керування транспортним засобом відсторонений, про повторність попереджений.

Отже, своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9.а. Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

02.06.2025 на адресу суду надійшли пояснення, відповідно до яких адвокат Бабкова О.С., з посиланням на позицію Івано-Франківського апеляційного суду від 24.01.2025 (справа №351/1403/24), зазначає, що оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем та перебуває на посаді головного медика роти, то відносно нього повинен діяти спеціальний порядок огляду на стан сп`яніння, який визначений ст. 266-1 КУпАП. ПравопорушенняОСОБА_1 вчинене під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби, то складати щодо нього протокол та проводити огляд на стан сп`яніння мають право спеціально уповноважені особи. Огляд військовослужбовця ЗСУ, щодо якого є підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, має проводитися уповноваженою особою-начальником органу управління ВСП у ЗСУ. Поліцейський не є тією особою, яка має право проводити огляд військовослужбовця на стан алкогольного сп`яніння, а також не є особою, яка уповноважена складати відповідний протокол за відмову військовослужбовця від проходження огляду на стан сп`яніння. Просили провадження по справі закрити, за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання ОСОБА_1 та захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Бабкова О.С., не з`явилися, повідомлялися належним чином.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. п. «а» п. 2.9. Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

З ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення, повністю підтверджена фактичними даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №264588 від 07.03.2025 у сукупності із рапортом співробітника поліції; відеофайлами подій за участю ОСОБА_1 , які містяться на DVD-R диску, що знаходиться в матеріалах справи.

Отже, наведені у протоколі обставини, у тому числі й факт порушення водієм ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.9-а ПДР підтверджується відеозаписом події.

Відеозапис події містить достовірні дані про вчинення водієм ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення та має істотне значення для правильного вирішення даної справи.

На зазначеному відеозаписі об`єктивно за допомогою технічного засобу відеозапису зафіксовано обставини вчинення адміністративного правопорушення водієм, що мають істотне значення для правильного вирішення даної справи у взаємозв`язку з іншими зібраними доказами.

Зафіксовані на відеозаписові події ніким у встановленому законом порядку не спростовано.

Відтак, відеозапис є належним та допустимим у розумінні ст.251 КУпАП, узгоджується з іншими наявними доказами.

Доказів протилежного стороною захисту не надано та матеріали справи не містять.

Дослідивши наведені вище докази, суд дійшов висновку про порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.п. «а» п. 2.9. Правил дорожнього руху.

В діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Щодо посилань сторони захисту на необхідність закриття провадження у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 є військовслужбовцем, і у зв`язку з цим мав бути проведений огляд відносно нього у відповідності до вимог ст. 266-1 КУпАП, то слід зазначити наступне.

Статтею 266-1 КУпАП визначений порядок огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за виконання обов`язків військової служби військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, передбачена ст. 172-20 КУпАП.

Проте, ОСОБА_1 у вказаний у протоколі день та час керував транспортним засобом, тобто виконував функцію водія, та був зупинений працівниками поліції під час керування транспортним засобом на території м. Запоріжжя, а не на території військової частини. Крім цього, останній, будучи військовослужбовцем, міг бути у відпустці у вказаний період. Докази протилежному суду не надані.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що вказана позиція сторони захисту не заслуговує на увагу.

Крім цього, слід зазначити, що посилання адвоката Бабкової О.С. в поясненнях на позицію суду апеляційної інстанції, не приймаються до уваги, оскільки відповідно до вимог усіх процесуальних кодексів при виборі і застосуванні норми права суд має враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Все інше, зазначене захисником у поясненнях, на висновки судді не впливає і не є підставою для закриття провадження у справі, не спростовує необхідності визнання винним особи, яка грубо порушила вимоги ПДР.

Так, у рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Крім того, ухвалюючи дане судове рішення, суд керується також ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України" (п.58) суд наголошує, що відповідно до принципу належного здійснення правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

При накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 суд не вбачає.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, судовий збір в розмірі 605,60 грн. стягується з ОСОБА_1 в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 130, 251, 252, 283-285 КУпАП суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника Бабкової О.С. про закриття адміністративного праводження у справі № 333/2509/25 відмовити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Платіжні реквізити для сплати адміністративних штрафів у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху:

Отримувач:ГУК у Зап.обл/Запорізька обл/21081300

Код отримувача (ЄДРПОУ):37941997

Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.)

Номер рахунку (IBAN): UA0008001

Код класифікації доходів бюджету: 21081300, Адміністративні штрафи у сферізабезпечення безпеки дорожнього руху (крім адміністративних штрафів за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі)

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Платіжні реквізити для перерахування судового збору:

Отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106

Код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783

Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.)

Номер рахунку (IBAN): UA0026001

Код класифікації доходів бюджету: 22030106, Судовий збір (стягувачем є Державна судова адміністрація України)

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим або його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя А.В. Круглікова