Справа № 303/7285/24
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.07.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Іванчика І. І., потерпілої ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/211/25 за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_2 на постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.02.2025.

Цією постановою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, щодо:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, пенсіонера, закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 715336 від 29.08.2024 вбачається, що 29.08.2024 о 12 год 30 хв ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Nissan X-Trail», д.н.з НОМЕР_1 по вул. Миру біля будинку № 46 у м. Мукачеві, перед поворотом ліворуч на вул. Івана Франка, не надав перевагу у русі транспортному засобу марки «Фольксваген», д.н.з НОМЕР_2 , та його відкинуло на транспортний засіб марки «Сітроен», д.н.з. НОМЕР_3 , та транспортний засіб марки «Ніссан», д.н.з НОМЕР_4 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.4 Правил дорожнього руху України.

Закриваючи провадження у справі, суддя першої інстанції послався на те, що на момент розгляду справи сплив строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, а тому провадження у справі закрив на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП без встановлення вини.

На вказану постанову суду, потерпілою ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови судді від 24.02.2025 щодо ОСОБА_1 та прийняття нової, якою останнього визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрити провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу. Звертає увагу на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення та схемою дорожньо-транспортної пригоди. Закриття провадження за спливом строків накладення адміністративного стягнення та не встановлення вини ОСОБА_1 призводить до того, що вона позбавлена права на відшкодування завданої їй внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди, у зв`язку з пошкодженням автомобіля. Закриття провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення і КУпАП

-2-

не містить норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні в разі винесення постанови про закриття провадження на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП. Одночасно, ОСОБА_2 порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що такий пропущено з поважних причин, оскільки вона не була присутня у судовому засіданні під час розгляду справи, так як не була належним чином повідомлена про час та місце її розгляду, копія постанови їй не надсилалась та нею не отримана, а про наявність такої вона дізналася 11.03.2025 через веб-сайт Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області.

Заслухавши пояснення потерпілої ОСОБА_2 , яка підтримала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу, ОСОБА_1 та захисника-адвоката Іванчика І. І., які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційна скарга підлягають задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова судді винесена без участі потерпілої ОСОБА_2 , яка не повідомлялася про час та місце розгляду справи щодо ОСОБА_1 . При цьому, з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_2 у передбачений ч. 1 ст. 285 КУпАП триденний строк вручалась чи надсилалась копія оскаржуваної постанови. Доводи клопотання про те, що про наявність оскаржуваної постанови ОСОБА_2 дізналася 11.03.2025 через веб-сайт Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області, матеріалами справи не спростовані.

Із урахуванням наведеного, з метою недопущення порушення права ОСОБА_2 на доступ до правосуддя, причини пропуску нею строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає поважними, а клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення і такий строк поновлюється.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, закриваючи провадження в справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції послався на п. 7 ст. 247 КУпАП та узагальнений науково-консультативний висновок Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України «Щодо встановлення вини особи під час закриття провадження про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності», при цьому у своїй постанові суд не висловив будь-яких висновків з приводу обставин, які підлягають з`ясуванню судом відповідно до приписів ст. 280 КУпАП, зокрема чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо.

При вирішенні питання чи потрібно встановлювати вину та фактичні обставини вчиненого правопорушення при закритті провадження на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, слід застосовувати системний аналіз положень КУпАП, зокрема зміст і мету відповідних норм.

Стаття 9 КУпАП дає визначення поняттю адміністративного правопорушення (проступку) як протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Слід зауважити, що винність (у формі умислу або необережності) є обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення.

Разом з тим, стаття 17 КУпАП визначає обставини, які виключають адміністративну відповідальність і визначає їх як перебування особи у стані крайньої необхідності, необхідної оборони або у стані неосудності.

-3-

Окрім того, вчинення адміністративного правопорушення не завжди тягне за собою накладення адміністративного стягнення.

Статтею 21 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Статтею 22 КУпАП передбачена можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення з обмеженням усним зауваженням на її адресу.

Стаття 24-1 КУпАП передбачає за вчинення адміністративних правопорушень застосування заходів впливу до неповнолітніх у вигляді зобов`язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого; попередження; догани або сувора догани; передачі неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання, що не являється накладенням адміністративного стягнення.

Стаття 247 КУпАП передбачає виключний перелік підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, який включає в себе: відсутність події і складу адміністративного правопорушення; недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі; проходження військової служби особою, щодо якої розпочато провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтями 210 і 210-1 цього Кодексу.

При цьому, підстави, передбачені у пунктах 1-4 статті 247 КУпАП відносяться до реабілітуючих підстав закриття провадження, а тому закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з цих підстав вказує на невинуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, за який вона притягалася до відповідальності.

Підстави, передбачені у пунктах 5-10 статті 247 КУпАП відносяться до нереабілітуючих підстав, оскільки підлягають застосуванню до осіб, які вчинили адміністративні правопорушення.

Положеннями статті 284 КУпАП визначені види постанов по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до яких орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; про закриття справи.

При цьому, частиною 2 статті 284 КУпАП розширюється перелік підстав для закриття провадження у справі і, відповідно, передбачаються додаткові підстави, а саме при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

-4-

Отже, законодавцем передбачено можливість закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у випадках, коли особа не вчиняла адміністративне правопорушення або невинувата у його вчиненні, а також у випадку, коли особа винувата у вчиненні адміністративного правопорушення, але існують інші підстави для не накладення на неї адміністративного стягнення.

Як зазначено вище, такі підстави закриття провадження умовно розділяють на реабілітуючі або нереабілітуючі підстави.

Крім того, відповідно до статті 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вчинення адміністративного правопорушення в деяких випадках тягне за собою виникнення цивільно-правових правовідносин, наприклад, пов`язаних із стягненням шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням або поновленням у правах тощо.

Не встановлення вини особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, рівно як і не встановлення відсутності вини, може значно ускладнити або навіть зробити неможливим подальший розгляд цивільно-правового спору, пов`язаного з провадженням у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, законодавцем розрізняється поняття «особа, яка вчинила адміністративне правопорушення» і «особа, яка піддавалася адміністративному стягнення». Неналежне застосування цих схожих, але все ж таки різних за своєю суттю понять може призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на те, що закінчення строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП являється нереабілітуючою підставою закриття справи про адміністративне правопорушення, така підстава не може бути застосована до осіб, які не вчиняли адміністративного правопорушення, або їх вина у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена у встановленому законом порядку. До таких осіб слід застосовувати реабілітуючі підстави закриття справи, передбачені п. 1-4 ст. 247 КУпАП.

Отже, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, у будь-якому разі, суди (судді) мають забезпечити всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин, передбачених статтею 280 КУпАП.

Судовий розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками, визначеними ст. 38 КУпАП, а передбачений ст. 277 КУпАП, що є гарантією всебічного, об`єктивного і повного з`ясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи.

Закриваючи справу у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП і не встановлюючи фактичні обставини, зокрема вину особи та інші обставини, передбачені ст. 280 КУпАП, суд фактично відмовляється від здійснення своєї основної функції здійснення правосуддя.

Таким чином, системний аналіз норм КУпАП вказує на те, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП можливо виключно у разі встановлення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону не врахував та виніс постанову про закриття провадження в справі, не дотримавшись положень ст. 283, 284 КУпАП.

-5-

Тому, твердження сторони захисту про те, що суд першої інстанції не вправі встановлювати вину особи при закритті провадження у справі у зв`язку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення, а також посилання суду першої інстанції на узагальнений науково-консультативний висновок Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України «Щодо встановлення вини особи під час закриття провадження про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності», апеляційний суд визнає безпідставними і такими, що не ґрунтуються на вимогах закону України про адміністративні правопорушення.

Апеляційним судом встановлено, що 29.08.2024 о 12 год 30 хв ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Nissan X-Trail», д.н.з НОМЕР_1 по вул. Миру біля будинку № 46 у м. Мукачеві, перед поворотом ліворуч на вул. Івана Франка, не надав перевагу у русі транспортному засобу марки «Фольксваген», д.н.з НОМЕР_2 , та його відкинуло на транспортний засіб марки «Сітроен», д.н.з. НОМЕР_3 , та транспортний засіб марки «Ніссан», д.н.з НОМЕР_4 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 10.4 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до п. 10.4 Правил дорожнього руху України, перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот. За наявності трамвайної колії посередині проїзної частини водій нерейкового транспортного засобу, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям, повинен дати дорогу трамваю.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП стверджується сукупністю зібраних та досліджених апеляційним судом доказів, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 715336 від 29.08.2024, даними схеми місця дорожньо-транспортної пригоди від 29.08.2024, на якій відображено місце зіткнення автомобілів та їх розташування після зіткнення, отриманими механічними пошкодженнями транспортних засобів, письмовими поясненнями учасників дорожньої-транспортної пригоди.

Зі змісту письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він здійснював маневр повороту ліворуч з вулиці Миру на вулицю Франка і в цей момент відбулося зіткнення з автомобілем марки «Фольксваген», який рухався на великій швидкості.

З письмових пояснень ОСОБА_4 вбачається, що він рухався по вулиці Миру в сторону вулиці Томаша Масарика, а автомобіль марки «Нісан» не надав йому перевагу в русі, внаслідок чого відбулося зіткнення.

Указані пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_4 підтверджуються і наявним у матеріалах справи відеозаписом із камер відеоспостереження, з якого вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 здійснював маневр повороту ліворуч, не надавши переваги в русі автомобілю під керуванням ОСОБА_4 , який рухався по головній дорозі.

-6-

Відповідно до висновку експерта № КСЕ-19/107-24/12103 від 22.01.2025, швидкість, з якою рухався автомобіль марки «VOLKSWAGEN», модель «GOLF», д. н. з. НОМЕР_2 , відповідно до наданих на дослідження відеофайлах, а саме відповідно до наданого на експертизу файлу «VID_20240830_19155б_040.mр4», становить 74,2...80,4 км/год. Швидкість, з якою рухався автомобіль марки «NISSAN», модель «Х-TRAIL», д. н. з. НОМЕР_1 , відповідно до наданих на дослідження відеофайлах, а саме відповідно до наданого на експертизу файлу «record-0000- 00АВ-0728-1833.аvі», становить 10,6...11,4 км/год. Із моменту початку маневру повороту ліворуч з вул. Миру на вул. І. Франка автомобілем марки «NISSAN», модель «Х-TRAIL», д. н. з. НОМЕР_1 , до моменту зіткнення з автомобілем марки «VOLKSWAGEN», модель «GOLF», д. н. з. НОМЕР_2 , час становить 1,73с. - 1,87с. У даній дорожній ситуації, для забезпечення безпеки дорожнього руху, водій автомобіля «NISSAN», модель «Х-TRAIL» (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 повинен був керуватись технічними вимогами п. 16.13 чинних Правил дорожнього руху України з посиланням на терміни «дати дорогу». У даній дорожній ситуації, для забезпечення безпеки дорожнього руху, водій автомобіля «VOLKSWAGEN», модель «GOLF» (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_4 повинен був керуватись технічними вимогами п. 12.3, 12.4 та 12.9 (б) чинних Правил дорожнього руху України з посиланням на терміни «небезпека для руху». Із технічної точки зору та при заданих вихідних даних, в умовах даної дорожньо-транспортної ситуації, водій автомобіля «VOLKSWAGEN», модель «GOLF» (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_4 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «NISSAN», модель «Х-TRAIL» (номерний знак НОМЕР_1 ), шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування та зупинки керованого ним транспортного засобу до місця зіткнення, при визначеній швидкості руху 74.2...80.4км/год, однак мав таку можливість, за умови руху з дозволеною швидкістю 50км/год. Із технічної точки зору, у даній дорожній обстановці, надати відповідну оцінку діям водія автомобіля «NISSAN», модель «Х-TRAIL» (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 , згідно технічних вимог п. 16.13 Правил дорожнього руху України (із встановленням перебування їх у причинному зв`язку із настанням даної пригоди), не виявляється можливим. У даній дорожній обстановці, із технічної точки зору, у діях водія автомобіля «VOLKSWAGEN», модель «GOLF» (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_4 , вбачаються невідповідності технічним вимогам п. 12.4 та 12.9 (б) Правил дорожнього руху, які знаходяться у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події. Дане запитання (8) не вирішувалось, оскільки воно не входить до компетенції судового експерта в галузі судової інженерно-транспортної експертизи. Для відповіді на дане запитання необхідне проведення відтворення ДТП на місці пригоди, що є прерогативою слідчого (суду).

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що дорожньо-транспортна пригода сталась зокрема і внаслідок порушення ОСОБА_1 п. 10.4 Правил дорожнього руху України, в результаті чого мало місце пошкодження транспортних засобів.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення уповноваженою посадовою особою факту порушення ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху України, що стало обґрунтованою підставою для складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю доведена і його дії слід кваліфікувати за ст. 124 КУпАП.

Таким, чином оцінивши зібрані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в

-7-

їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині підлягають до задоволення, а постанова скасуванню як незаконна та невмотивована, із прийняттям нової, якою ОСОБА_1 необхідно визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Наявні в матеріалах справи докази визнаються належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як у цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного, та є такими, що не викликають сумніву, і в свою чергу підтверджують той факт, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Nissan X-Trail», д. н. з НОМЕР_1 по вул. Миру біля будинку № 46 у м. Мукачеві, перед поворотом ліворуч на вул. Івана Франка, не надав перевагу у русі транспортному засобу марки «Фольксваген», д. н. з НОМЕР_2 , внаслідок чого відбулося зіткнення і його відкинуло на транспортний засіб марки «Сітроен», д. н. з. НОМЕР_3 , та транспортний засіб марки «Ніссан», д. н. з НОМЕР_4 , у результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що дії ОСОБА_1 не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 29.08.2024 о 12 год 30 хв по вул. Миру біля будинку № 46 у м. Мукачеві. Таких доказів стороною захисту не надано і під час апеляційного розгляду справи.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів про порушення інспектором УПП в Закарпатській області Фодор О. В. законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки поліцейським дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 715336 від 29.08.2024 складено відповідно до вимог, встановлених ст. 256 цього Кодексу, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.

При цьому, у матеріалах справи відсутні відомості про наявність у поліцейського підстав для обмови ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, чи про зацікавленість поліцейського у результатах розгляду справи. На наявність таких обставин сторона захисту не вказувала й під час апеляційного розгляду справи.

За таких обставин, твердження сторони захисту про те, що дорожньо-транспортна пригоди відбулася внаслідок порушень Правил дорожнього руху України транспортним засобом марки «Фольксвагер» під керуванням ОСОБА_4 , апеляційний суд не бере до уваги, оскільки такі не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог п. 10.4 Правил дорожнього руху України, порушення яких, на переконання апеляційного суду, також перебувають у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Відхиляючи ці доводи, апеляційний суд не дає оцінки діям водія ОСОБА_4 , оскільки суд розглядає справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення та щодо особи, відносно якої такий протокол складено.

Приймаючи судове рішення, апеляційний суд враховує положення передбаченого нормативно правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обгрунтованих

-8-

клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, призначати експертизи тощо; те, що стороною захисту не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували вищенаведені висновки апеляційного суду і жодних клопотань з цього приводу, у тому числі про призначення повторної чи додаткової експертизи, витребування та приєднання до матеріалів справи будь-яких доказів тощо не заявлялось.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

З матеріалів справи вбачається, що інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення вчинено 29.08.2024, тобто на час розгляду апеляційним судом справи строк накладання адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП України, закінчився.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате піддягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Враховуючи те, що на момент розгляду апеляційним судом справи про адміністративне правопорушення в апеляційному суді закінчився строк накладення адміністративного стягнення, провадження в справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Тому, апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 38, 247, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляцій не оскарження задовольнити та поновити їй строк на апеляційне оскарження постанови Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.02.2025 щодо ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.02.2025, якою провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрито, у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу, - скасувати.

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ст. 124 КУпАП, закрити на підставі п. 7 ст. 247 цього Кодексу, у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя