ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/2417/25 Головуючий суддя І інстанції Шаренко С.Л.
Апеляційне провадження № 33/818/957/25 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

захисника - Варламова Д.В.,

потерпілої - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Варламова Д.В. на постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 16 квітня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадянин, що дорівнює 850 гривень 00 копійок.

Також з ОСОБА_2 стягнуто судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Постановою встановлено, що 07.03.2025 о 13 год. 40 хв. водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Subary Forester, д.н.з. НОМЕР_1 в м. Харкові по вул. Академіка Павлова вул. Валентинівська, не вибрала безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотрималась безпечної дистанції, у результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду у попутному напрямку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

В своїй апеляційній скарзі захисник Варламов Д.В. просить скасувати постанову судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 16.04.2025 щодо ОСОБА_2 , а провадження у справі щодо неї закрити, на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутності в події та складу адміністративного правопорушення.

Свої апеляційні вимоги захисник обґрунтовує тим, що за вчинення адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП настає відповідальність лише у разі порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, обома учасниками дорожнього руху, а не лише учасником дорожнього руху, у зв`язку чим, як зазначає апелянт, працівникам патрульної поліції необхідно було скласти протоколи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , після чого матеріали адміністративної справи повинні були направлені до суду для встановлення судом вини чи відсутності вини кожного з учасників дорожнього руху.

Крім того, апелянт зазначає, що ОСОБА_2 не порушувала Правила дорожнього руху, в тому числі, не порушувала безпечну дистанцію та безпечну швидкість, а тому в діях її підзахисної не вбачається невідповідність вимогам п.п. 2.3 б, 12.1, 13.1 ПДР України, тобто в її діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Апелянт також зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що рапортом працівника поліції були внесені зміни до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПРІ № 264822 від 07.03.2025, що є порушенням вимог п. 7 Розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції.

Окрім цього, захисник Варламов Д.В. просив поновити йому пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 16.04.2025 щодо ОСОБА_2 , посилаючись на те, що оскаржувану постанову сторона захисту отримала лише 01.05.2025 та апеляційну скаргу подано протягом десятиденного строку з дня отримання копії оскаржуваного судового рішення.

Вислухавши думку потерпілої, яка заперечувала щодо задоволення вищезазначеного клопотання, але не надала доказів на спростування доводів захисника, апеляційний суд, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника Варламова Д.В.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник Варламов Д.В. повідомив, що його підзахисній ОСОБА_2 відомо про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги та просив розглянути апеляційну скаргу без її участі, оскільки вона не має можливості з`явитись в апеляційний суд, а процесуальна позиція між ними узгоджена.

Поряд з цим, в судове засідання в суд апеляційної інстанції викликалась ОСОБА_2 , однак судова повістка повернулась до суду у зв`язку адресату за вказаною адресою.

Крім того, до канцелярії Харківського апеляційного суду не надходило клопотань від ОСОБА_2 про відкладення апеляційного розгляду.

Враховуючи наведене, а також вимоги ст.ст. 268, 269, 271, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість проведення судового розгляду без участі ОСОБА_2 , однак за участю її захисника - адвоката Варламова Д.В.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи захисника Варламова Д.В., який підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити, заперечення потерпілої ОСОБА_1 щодо задоволення поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.

Як вбачається з відомостей матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_2 у порушенні вимог Правил дорожнього руху України, передбачених п.п. 12.1, 13.1.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Зокрема, відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 264822 від 07.03.2025, ОСОБА_2 07.03.2025 о 12 год. 55 хв. у м. Харків по вул. Академіка Павлова вул. Валентинівська, керуючи автомобілем Subary Forester, д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрала безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його руху та безпечно керувати ним, не дотрималась безпечної дистанції, у результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду у попутному напрямку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 порушила вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП. Протокол складений поліцейським взводу 1 роти 6 батальйону 4 УПП в Харківській області капралом поліції Поповим Я.А. (а.с.1).

Згідно відомостей рапорту поліцейського взводу 1 роти 6 батальйону 4УПП в Харківській області капрала поліції Попова Я.А., останнім зазначено, що належить вважати вірним у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 264822 від 07.03.2025 пункти 12.1 та 13.1 ПДР України (а.с.7).

З відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 264822 від 07.03.2025 також вбачається, що водію надана процесуальна можливість зазначити в ньому свої письмові пояснення щодо обставин дорожньо-транспортної пригодити, що сталася за його участі, які надані на окремому аркуші (а.с.1, 4).

В своїх письмових поясненнях від 07.03.2025 ОСОБА_2 зазначила, що 07.03.2025 приблизно о 13 год. 40 хв. у м.Харкові біля метро «Студентська» вона, керуючи транспортним засобом Subary Forester, д.н.з. НОМЕР_1 , спричинила ДТП, в`їхавши в задню частину автомобіля Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_2 . Вину визнає. Подія сталася на перехресті вул. Ак. Павлова та вул. Валентинівській (а.с.4).

Крім того, в своїх письмових поясненнях від 07.03.2025 ОСОБА_1 зазначила, що вона керувала транспортним засобом Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_2 , по вул. Академіка Павлова. В подальшому на перехресті вул. Академіка Павлова вул. Валентинівська вона зупинилась на світлофорі. При цьому, коли вона чекала зелений сигнал світлофора, в її автомобіль на повному ходу врізався автомобіль Subary. Із-за керма вийшла жінка, яка, на її погляд, перебувала в стані алкогольного спяніння, про що її спитала. Ця жінка відповіла, що у неї болить спина, у зв`язку з чим у неї така дивна хода. Жінка також визнавала свою вину і цікавилась самопочуттям ОСОБА_1 та її сина, які не потребували надання медичної допомоги (а.с.3).

До матеріалів цієї справи також додана схема місця ДТП від 07.03.2025, з якої вбачається, що на перехресті вул. Академіка Павлова та вул. Валентинівська відбулося зіткнення транспортних засобів - Subary Forester, д.н.з. НОМЕР_1 , та Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_2 , які рухались в попутному напрямку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Після дорожньо-транспортної пригоди автомобілі перебувають у правій крайній смузі руху по вул. Академіка Павлова в бік вулиці Стуса (а.с.2).

При цьому зі схеми місця ДТП від 07.03.2025 не вбачається будь-якого гальмівного шляху, в тому числі автомобіля Subary Forester, д.н.з. НОМЕР_1 . Транспортні засоби отримали наступні механічні пошкодження: автомобіль Subary Forester, д.н.з. НОМЕР_1 , - пошкодження та деформація переднього бамперу, деформація капота, пошкодження решітки радіатора, пошкоджений передній номерний знак; автомобіль Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_2 , - пошкодження ЛФП та деформація заднього бамперу, пошкодження ЛФП та деформація кришки багажника, пошкодження заднього номерного знаку (а.с.2).

Зазначена схема місця ДТП підписана ОСОБА_2 та ОСОБА_1 без будь-яких зауважень (а.с.2).

Розташування транспортних засобів на вищезазначеному перехресті, яке заначено у схемі місця ДТП від 07.03.2025, підтверджується відомостями письмових доказів та поясненнями сторін, що надані під час апеляційного розгляду.

До матеріалів цієї справи також додано копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №264875 від 07.03.2025, складеного відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за порушення п. 2.9а ПДР України, а саме за керування транспортними засобами у стані сп`яніння, з якого вбачається, що ОСОБА_2 керувала транспортним засобом в стані сп`яніння в той же день, 07.03.2025. Разом з цим, апеляційний суд бере до уваги відомості протоколу серії ЕПР1 №264875 лише в частині керування водієм ОСОБА_2 своїм транспортним засобом за фактичних обставин події у цій справі, не надаючи будь-якої оцінки іншими обставинам, що не є предметом цього судового розгляду.

Належить також врахувати, що під час апеляційного розгляду потерпіла ОСОБА_1 фактично підтвердила свої письмові пояснення від 07.03.2025, зазначивши, окрім іншого, що на перехресті вул. Академіка Павлова та вул. Валентинівська у м.Харкові вона зупинилася на червоний сигнал світлофора та перед нею попереду був ще один транспортний засіб. Коли майже загорівся зелений сигнал світлофору, в задню частину її автомобіля в`їхав транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди її автомобіль зазнав механічні пошкодження, які в подальшому виявились більш значними, ніж при первинному огляді. Потерпіла також зазначила, що ОСОБА_2 не мала обов`язковий страховий поліс на свій автомобіль.

Тобто, відомості вищезазначених письмових доказів та пояснення потерпілої ОСОБА_1 , вочевидь, узгоджуються між собою і об`єктивно свідчать про те, що зафіксовані працівниками поліції у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 264822 від 07.03.2025 та в схемі місця ДТП від 07.03.2025, а саме невиконання ОСОБА_2 вимог п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів під керуванням ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

При цьому апеляційний суд враховує, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 264822 від 07.03.2025, схема місця ДТП від 07.03.2025, а також інші процесуальні документи у цій справі, складені уповноваженою державою особою і дії цієї посадової особи, що їх складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ані ОСОБА_2 , ані її захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися зі скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва для ініціювання проведення службової перевірки, не зверталися з позовом до суду в порядку КАСУ на дії керівництва поліції, а також не зверталися із відповідними заявами щодо перевищення влади або службових повноважень працівником правоохоронного органу чи інших протиправних дій цієї особи у порядку, передбаченому КПК України, до органу досудового розслідування, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

Отже, враховуючи відсутність будь-яких скарг сторони захисту, а також відповідних висновків інших компетентних органів щодо незаконності дій працівників поліції під час складення ними адміністративного матеріалу стосовно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі та схемі ДТП відповідають дійсності, а тому можуть слугувати доказами у справі.

Належить також зазначити, що суд позбавлений процесуальної можливості встановлювати винуватість іншої особи, стосовно якої не складено протокол про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим апеляційна скарга в цій частині є необґрунтованою.

Разом з цим, апеляційний суд критично ставиться до апеляційних доводів захисника про те, що при дорожньо-транспортній пригоді працівниками поліції обов`язково складається протокол про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП на кожного з учасників дорожнього руху, оскільки, відповідно до вимог ст.254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення складається стосовно особи, яка вчинила правопорушення.

При цьому, відповідальність за статтею 124 КУпАП законодавцем передбачена лише для учасника дорожнього руху, який порушив Правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Апеляційний суд також зазначає, що в кожній конкретній справі сторона захисту не позбавлена процесуальної можливості звернутися до Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції із заявою про вчинення іншим учасником дорожнього руху адміністративного правопорушення по факту події ДТП та додати до неї докази, які б могли свідчити про обґрунтованість їх доводів.

Крім того, апеляційний суд ставиться критично до тверджень захисника про те, що під час події у цій справі ОСОБА_2 не порушувала безпечної дистанції з тієї підстави, що автомобіль під керуванням потерпілої ОСОБА_1 в момент ДТП не рухався, оскільки під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції достеменно встановлено, що автомобілі під керування ОСОБА_2 та ОСОБА_1 рухались в попутному напрямку по одній тій самій смузі. При цьому, автомобіль Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду зупинився на перехресті у звязку із забороненим сигналом світлофору, але на це не звернула уваги ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Subary Forester, д.н.з. НОМЕР_1 , та допустила зіткнення свого транспортного засобу з автомобілем під керуванням ОСОБА_1 , тобто не виконала вимоги п.13.1 Правил дорожнього руху, у зв`язку з чим апеляційна скарга в цій частині також є необґрунтованою та безпідставною.

Щодо твердження захисника про відсутність доказів про недотримання його підзахисною безпечної швидкості, апеляційний суд також зазначає, що матеріали цієї справи містять достатньо об`єктивних відомостей для того, щоб встановити усі фактичні обставини у цій дорожньо-транспортній пригоді за участі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , чим і керувався суд першої інстанції.

Апеляційний суд також враховує, що Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, що затвердження Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376 (далі Інструкції від 06.11.2015 № 1376), не заборонено внесення до нього виправлень, шляхом складання рапорту відповідною посадовою особою, яка складала цей протокол або перебувала у складі екіпажу.

Належить також врахувати, що вищезазначений рапортом та протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 264822 від 07.03.2025 складені однією і тією самою посадовою особою органу Національної поліції, а саме поліцейським взводу 1 роти 6 батальйону 4УПП в Харківській області капрала поліції Поповим Я.А.

При цьому, у своєму рапорті поліцейський Попов Я.А. лише зазначив, що у протоколі серії ЕПР1 № 264822 від 07.03.2025 належить вірним вважати пункти 12.1 та 13.1 ПДР України (а.с.7), але інші відомості, в тому числі щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, до протоколу не вносились.

Окремо належить звернути увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 264822 від 07.03.2025 поліцейським в фактичних обставинах вчиненого адміністративного правопорушення, окрім іншого, зазначено, що ОСОБА_2 не вибрала безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати транспортним засобом (а.с.1).

Тобто, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 264822 від 07.03.2025 поліцейським фактично викладено зміст пункту 12.1 ПДР України, якого не дотрималась ОСОБА_2 , але не зазначено номер цього пункту, що, на переконання апеляційного суду, з рахуванням наявності вищезазначеного рапорту поліцейського, не є істотним порушенням вимог процесуального закону.

При цьому, апеляційний суд враховує, що відповідно до п.7 Інструкції від 06.11.2015 № 1376, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Отже, на переконання апеляційного суду, у даному конкретному випадку, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 264822 від 07.03.2025, з урахуванням рапорту поліцейського взводу 1 роти 6 батальйону 4УПП в Харківській області капрала поліції Попова Я.А, не було допущено істотних порушень вимог процесуального закону та Інструкції від 06.11.2015 № 1376, оскільки в цьому протоколі повністю відображені фактичні обставини цієї справи, що мали місце за участі ОСОБА_2 , а саме вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Таким чином, будь-яких фактичних відомостей для скасування оскаржуваної постанови апелянтом не наведено, а також не надано стороною захисту і під час апеляційного розгляду, що об`єктивно свідчить про відсутність будь-яких підстав для задоволення апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, передбачених п.1 ст.247 КУпАП, апеляційним судом не встановлено.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до вимог п. 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно вимог п. 2.3(б) Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

У відповідності до вимог п.12.1 Правил дорожнього руху, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Згідно ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_2 мала об`єктивну можливість бачити перед собою автомобіль Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_2 , який їхав перед нею в попутному напрямку та в тій самій смузі і зупинився на перехресті на червоний сигнал світлофору, а тому вона повинна була виконати вимоги п.п.12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху, чого не зробила та допустила зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_1 .

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_2 пунктів 12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху та притягнуто її до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника Варламова Д.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м.Харкова від 16 квітня 2025 року щодо ОСОБА_2 .

Апеляційну скаргу захисника Варламова Д.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 16 квітня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков