ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 676/2778/25

Провадження № 33/820/476/25

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника, адвоката Худого Ігоря Анатолійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 травня 2025 року, -

в с т а н о в и л а :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженку с. Голосків Кам`янець-Подільського району, жительку АДРЕСА_1 , не працевлаштовану, незаміжню, з середньою освітою,

визнано винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років та з оплатним вилученням транспортного засобу автомобіля «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. на користь держави.

За постановою суду, 07 квітня 2025 року о 22 год. 40 хв. в м. Кам`янець-Подільський по вул. Героїв Маріуполя, 35, Хмельницької області, ОСОБА_1 , не маючи права керування транспортними засобами, будучи протягом року притягнутою до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП постановою ЕНА 2438223 від 20 червня 2024 року, повторно протягом року керувала транспортним засобом Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 , чим порушила вимоги п. 2.1. а. Правил дорожнього руху та вчинила правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Крім того, за вказаних обставин, 07 квітня 2025 року о 22 год. 40 хв. в м. Кам`янець-Подільський по вул. Героїв Маріуполя, 35, Хмельницької області, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови та відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер 6820 та у найближчому закладі охорони здоров`я, чим порушила вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху та вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити.

Стверджує, що на відеозаписах не зафіксовано пропозицію працівників поліції щодо проходження огляду на стан сп`яніння та її відмову від такого.

Крім того, поліцейські не залучили свідків.

Вказує, що направляючи матеріали справи для доопрацювання (належного оформлення), місцевий суд фактично витребував додаткові докази, тобто перебрав на себе функцію обвинувачення.

Отримавши матеріали справи після доопрацювання, суд не надав їй можливості ознайомитись із ними.

Вважає, що стягнення, накладене місцевим судом, є надмірно суворим, оскільки не враховано, що вона щиро розкаялась, вперше притягується до адміністративної відповідальності, її автомобілем користується батько, який є особою з інвалідністю.

Тому вважає, що на неї слід накласти стягнення без конфіскації авто.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника, адвоката Худого І.А., на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши її доводи, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи суддею першої інстанції виконанні не в повній мірі.

Диспозицією ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Частиною 2 вказаної статті визначено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування такими транспортними засобами.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб.

Висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на зібраних та досліджених у судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку, зокрема, даними із:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 337321 від 21 травня 2025 року, якими підтверджується, що 07 квітня 2025 року о 22 год. 40 хв. в м. Кам`янець-Подільський по вул. Героїв Маріуполя, 35, Хмельницької області, ОСОБА_1 , будучи протягом року притягнутою до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП постановою ЕНА 2438223 від 20 червня 2024 року, повторно протягом року керувала транспортним засобом Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому не мала права керування транспортними засобами відповідної категорії. Вказаними діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.1. а. Правил дорожнього руху та вчинила правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП (а.с. 20);

- постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2438223 від 20 червня 2024 року, якими підтверджується, що 20 червня 2024 року ОСОБА_1 притягувалась до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а саме: керувала автомобілем, не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії (а.с. 12);

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 337368 від 21 травня 2025 року, якими підтверджується, що 07 квітня 2025 року о 22 год. 40 хв. в м. Кам`янець-Подільський по вул. Героїв Маріуполя, 35, Хмельницької області, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови та відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер 6820 та у найближчому закладі охорони здоров`я, чим порушила вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху та вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (а.с. 18);

- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, якими підтверджується, що у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, тремтіння пальців рук. (а.с. 3);

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07 квітня 2025 року, якими підтверджується, що ОСОБА_1 , направлялась до КНП «Кам`янець-Подільська міська лікарня» Кам`янець-Подільської міської ради, у зв`язку із виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі водійка відмовилась (а.с. 4);

- відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, якими підтверджується, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було зупинено у зв`язку із виявленими технічними несправностями. На вимогу поліцейських ОСОБА_1 жодних документів, в тому числі водійського посвідчення не надала. Під час встановлення особи водійки, працівники поліції за допомогою бази даних АРМОР виявили, що останній не видавалось посвідчення водія. Працівники поліції повідомили правопорушниці про наявність щодо неї постанови від 20 червня 2024 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, що остання не заперечувала. Крім того, під час спілкування із ОСОБА_1 поліцейські виявили у неї ознаки алкогольного сп`яніння та у зв`язку із цим запропонували пройти огляд на стан сп`яніння. Однак, на проведення такого водійка згоди не дала. Працівники поліції склали щодо ОСОБА_1 протоколи про адміністративні правопорушення та відсторонили її від подальшого керування транспортним засобом, шляхом передачі автомобіля іншій особі (а.с. 7,15).

Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Доказів, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що ж стосується тверджень апелянтки про те, працівники поліції не пропонували пройти огляд на стан сп`яніння та від такого вона не відмовлялась, а тому поліцейські безпідставно склали протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження такого, то такі є безпідставними, враховуючи наступне.

Так, із відеозаписів наявних у матеріалах справи вбачається, що працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку із виявленими ознаками такого стану.

Однак, правопорушниця жодних активних дій для його проходження не вчиняла. Зокрема, не пройшла такий ні на місці зупинки транспортного засобу, ні у найближчому медичному закладі.

Натомість, після пропозиції поліцейського, ОСОБА_1 уникаючи відповіді, відійшла від нього, ховаючись за подругу, що свідчить про фактичну її відмову.

А тому, працівники поліції правильно розцінили таку її поведінку, як відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку та обґрунтовано склали протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, під час складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду водійка не заперечувала щодо керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та щодо складання протоколу саме за відмову від проходження огляду на встановлення такого стану.

Крім того, під час розгляду справи місцевим судом ОСОБА_1 повністю визнала свою вину у вчинені адміністративних правопорушень та підтвердила, що керувала автомобілем після вживання алкогольних напоїв, у зв`язку із чим відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння.

Доводи апелянтки про те, що поліцейські не залучили свідків, апеляційний суд відхиляє, з огляду на таке.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП (із змінами, внесеними згідно із Законом № 1231-IX від 16 лютого 2021 року) огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, лише у разі неможливості застосування технічних засобів під час проведення огляду на стан сп`яніння поліцейські зобов`язані залучити двох свідків.

Як вбачається із матеріалів справи, під час проведення огляду водійки ОСОБА_1 на стан сп`яніння поліцейськими застосовувались технічні засоби відеозапису. Диск із відеозаписом події наявний в матеріалах справи.

За таких обставин, у працівників поліції не було підстав для залучення свідків під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння та складання адміністративних матеріалів.

Твердження ОСОБА_1 про те, що місцевий суд перебрав на себе функцію обвинувачення, оскільки направляючи матеріали справи для доопрацювання (належного оформлення), фактично витребував додаткові докази, апеляційний суд відхиляє, враховуючи наступне.

Так, норми чинного КУпАП не містять законодавчих положень, які б передбачали можливість повертати справу про адміністративне правопорушення для дооформлення протоколу й належного виконання вимог статті 256 КУпАП. Водночас немає й процесуальних норм, які б забороняли, зокрема, судді, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, вимагати від уповноваженого органу виконати належним чином вимоги процесуального закону щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення і його реалізації таким чином, щоб можна було вирішити питання про винність особи у вчиненні адміністративного правопорушення з дотриманням строків розгляду і без порушення прав особи порушника чи осіб, які потерпіли від дій останнього.

Крім того, згідно із п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» норми КУпАП не забороняють повернення протоколу про адміністративне правопорушення, складеного не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог статті 256 цього Кодексу вмотивованою постановою суду для належного оформлення.

Отже, сформовані на підставі аналізу сталої судової практики рекомендації відповідної вищої судової інституції в окресленому сегменті адміністративних правовідносин орієнтував суддів на можливість повернення протоколу уповноваженому органу, який його склав, для дооформлення шляхом винесення відповідних постанов.

Вказане узгоджується і з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 11 лютого 2021 року у справі № 11-1219сап19.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 травня 2025 року, матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП було повернуто до Батальйону патрульної поліції з обслуговування Кам`янець-Подільського району Управління патрульної поліції в Хмельницькій області для доопрацювання (належного оформлення). Зокрема, з метою уточнення часу та місця скоєння правопорушення, вказаних у протоколах.

На виконання вказаної постанови 22 травня 2025 року командиром Батальйону патрульної поліції з обслуговування Кам`янець-Подільського району Управління патрульної поліції в Хмельницькій області до Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області направлено доопрацьовані матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема протоколи про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що повернення судом першої інстанції матеріалів справи на доопрацювання не можна вважати вишукуванням доказів на користь обвинувачення, оскільки жодного нового доказу до справи додано не було.

Що ж стосується доводів апелянтки про те, що місцевий суд не надав їй можливість ознайомитись із протоколами про адміністративне правопорушення, то апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право зокрема: знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, подавати заяви.

Права передбаченні ст. 268 КУпАП були роз`ясненні ОСОБА_1 , у судовому засіданні, що підтверджується даними її розписки та звукозаписів судового засідання.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, сторони зобов`язані цікавитися справами, учасниками яких вони є. Зокрема, у п. 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини констатував, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Натомість, у матеріалах справи відсутнє клопотання ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами справи, зокрема, із протоколами про адміністративне правопорушення.

Крім того, із звукозаписів судового засідання вбачається, що зміст протоколів про адміністративне правопорушення та інших письмових доказів оголошувався суддею в присутності ОСОБА_1 .

За таких обставин твердження правопорушниці про те, що суд не надав їй можливість ознайомитись із протоколами про адміністративне правопорушення є необґрунтованими, оскільки про таке своє бажання ОСОБА_1 не заявляла.

З урахуванням наведеного, місцевий суд прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, з яким погоджується апеляційний суд.

Разом з тим, слушними є твердження апелянтки про суворість накладеного місцевим судом стягнення.

Так, статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 28 КУпАП оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в його примусовому вилученні за рішенням суду і наступній реалізації з передачею вирученої суми колишньому власникові з відрахуванням витрат по реалізації вилученого предмета. Порядок застосування оплатного вилучення і види предметів, які підлягають вилученню, встановлюються цим Кодексом та іншими законами України.

Частиною 5 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Санкція частини статті щодо оплатного вилучення транспортного засобу є альтернативною.

Як слідує зі змісту постанови суду першої інстанції, накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд врахував особу порушниці, ступінь її вини, майновий стан.

Однак, поза увагою суду залишилося те, що під час розгляду справи ОСОБА_1 повністю визнала свою вину, щиро розкаялась.

Окрім того, апеляційний суд також враховує й те, що батьки правопорушниці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є особами з інвалідністю ІІІ групи та часто хворіють, що підтверджується даними пенсійних посвідчень серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4 , даними виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 10058 та №1066.

А тому, апеляційний суд вважає, що накладене на ОСОБА_1 додаткове стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу, за своїм видом є явно несправедливим через суворість та не буде сприяти її виправленню.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 апеляційний суд враховує вимоги ч. 2 ст. 36 КУпАП, відповідно до яких, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Більш серйозним правопорушення, вчиненим ОСОБА_1 є адміністративне правопорушення. передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

А тому на ОСОБА_1 необхідно накласти адміністративне стягнення в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Таке стягнення відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушниці.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд прийшов до висновку, що постанова місцевого суду підлягає зміні в частині накладеного стягнення, в іншій частині постанова є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, як того просить апелянтка, відсутні.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП в частині накладення адміністративного стягнення змінити.

Призначити ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Федорова Н.О.