КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 753/3946/25 Апеляційне провадження № 33/824/3522/2025Головуючий у суді першої інстанції - Лужецька О.Р. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Оніщука М.І. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Кияницею Олесею Вікторівною, на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 24 квітня 2025 року про притягнення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 24.04.2025 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погодившись указаною постановою, захисник ОСОБА_1 - адвокат Кияниця О.В. оскаржила її в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що працівниками поліції не було зафіксовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також не було роз`яснено передбачених законодавством України її прав.

При цьому вказує, що на відеозаписі поведінка ОСОБА_1 є свідомою, адекватною, остання розмовляє з працівниками поліції та надає відповіді на запитання, проте її стан здоров`я, що виражений у душевному хвилюванні, обумовлений воєнним станом та повітряною тривогою, що тривала на момент зупинки транспортного засобу.

Поряд з цим вказує, що увечері вживала невелику кількість слабоалкогольного пива, втім з моменту вживання пива до зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 пройшов тривалий проміжок часу. Керування транспортним засобом було здійснено у стані крайньої необхідності через оголошення повітряної тривоги.

Постановою Київського апеляційного суду від 13.06.2025 поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 24.04.2025.

ОСОБА_1 та її захисник Кияниця О.В. у судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Положеннями статті 1 КУпАП передбачено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

З матеріалів справи вбачається та вірно встановлено судом першої інстанції, що 11.02.2025 о 00 год. 35 хв. в м. Києві по вул. Центральній, 53 водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Mercedes-Benz C 200», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку в кабінеті лікаря нарколога на алкотестері Драгер «ALCOTEST 6820 ARHK - 2584», проба позитивна - 0,30 проміле, що підтверджується висновком 00049, чим порушила вимоги пункту 2.9а ПДР України, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9.а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно частини першої статті 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, суд першої інстанції вказав, що вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні підтверджується сукупністю доказів, які не викликають сумніву у своїй достовірності і допустимості, зокрема даними, що містить протокол про адміністративне правопорушення, висновком КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» № 000493 від 11.02.2025, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Разом з цим вказав, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом безпосередньою перед зупинкою та результати медичного огляду на стан сп`яніння зафіксовані у висновку КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» № 000493 від 11.02.2025 утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду, з огляду на таке.

Статтею 254 КУпАП встановлено, що основним документом, який фіксує юридичний факт адміністративного правопорушення, є протокол, вимоги до змісту якого встановлені статтею 256 цього Кодексу.

Відповідно до вимог указаної статті у протоколі про адміністративне правопорушення мають бути зазначені, зокрема: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Вимоги щодо оформлення протоколів про адміністративні правопорушення органами поліції встановлено Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 за № 1496/27941 (далі - Інструкція № 1376).

Зокрема, розділом ІІ вказаної Інструкції №1376 визначено, що протокол про адміністративне правопорушення, форму якого затверджено відповідним додатком, складається на спеціальному бланку, що виготовлений друкарським способом із проставленням серії та номера, в якому не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Тобто, вищевказані положення КУпАП та Інструкції № 1376 визначають правила допустимості і відповідності доказів, що є гарантом їх достовірності та істинності.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 особисто підписала протокол, зокрема її підпис міститься також у графі про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що спростовує доводи апеляційної скарги щодо не роз`яснення ОСОБА_1 її прав та обов`язків.

При цьому, протокол не містить будь-яких інших пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з приводу незгоди з його змістом. Жодних заяв, зауважень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення ОСОБА_1 не заявляла, що встановлено із наявного в матеріалах справи відеозапису.

Разом з цим, як вірно вказав суд першої інстанції, матеріали справи не містять відомостей щодо оскарження ОСОБА_1 у встановленому законом порядку дій працівників поліції за фактом складання протоколу, зокрема через не роз`яснення останніми прав та обов`язків.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам, установленим статтею 256 КУпАП та Інструкції № 1376, є належним, допустимим та достовірним доказом у справі, який сумніву у суду не викликає.

Згідно положень статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103.

Проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я i оформлення його результатів визначено «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 9 розділу ІІ Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Згідно з частиною п`ятою статті 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 7 Розділу І Інструкції).

Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі - акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (п.10 Розділ 2 Інструкції).

Як встановив суд першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 погодилась пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці з використанням спеціальних технічних засобів.

Згідно з результатами проведеного тесту на місці зупинки за допомогою технічного засобу «ALCOTEST 6820 ARHK - 0539», результат ОСОБА_1 склав 0,77 проміле.

Не погодившись з результатами огляду, проведеного поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 було доставлено для огляду лікарем-наркологом до КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія».

Згідно з висновком КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» №000493 від 11.02.2025 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ОСОБА_1 на час огляду - 11.02.2025 о 02 год. 43 хв. перебувала у стані алкогольного сп`яніння (0,30 проміле).

З висновком КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» №000493 від 11.02.2025 ОСОБА_1 була ознайомлена, про що свідчить її підпис у висновку.

Поряд з цим, ОСОБА_1 не заперечувала щодо перебування у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, однак вказала, що вживання алкогольного напою та подальше керування нею транспортним засобом у такому стані було спричинено станом крайньої необхідності, який виник через оголошення повітряної тривоги, проте апеляційний суд вважає такі доводи неспроможними, зважаючи на наступне.

Відповідно до положень ст.ст. 17,18 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності. Не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства. Стан крайньої необхідності виникає коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам.

Однією з найважливіших умов правомірності акту крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях, в інакшому випадку посилання на стан крайньої необхідності виключається.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначила, що керування нею транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння було зумовлено оголошенням повітряної тривоги та ракетним обстрілом, що тривав під час зупинки транспортного засобу, яким керувала ОСОБА_1 . При цьому, як вказала остання, у інакший спосіб уникнути загрозу ракетного обстрілу, аніж прямувати до укриття на транспортному засобу в стані алкогольного сп`яніння, вона не мала.

Проте, за наведених ОСОБА_1 обставин, її дії не є такими, що вчинені в стані крайньої необхідності, оскільки перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та свідомо розуміючи свій стан, остання повинна була вчинити усі залежні від неї дії, аби не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Більш того, відвернути загрозу, що виникла внаслідок оголошення повітряної тривоги, ОСОБА_1 могла у інший спосіб, дотримавшись інших рекомендацій, що визначені Державною службою України із надзвичайних ситуацій або скориставшись послугами тверезого водія.

Не заслуговують на увагу апеляційного суду доводи сторони захисту про те, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки такий факт не заперечувався у судовому засіданні безпосередньо ОСОБА_1 та підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом з бодікамери працівників поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебувала у транспортному засобі на сидінні для водія, при цьому автомобіль у цей час перебував на дорозі із увімкненим покажчиком аварійної зупинки.

Також, необґрунтованими є доводи апелянта щодо порушення безперервності відеозапису, оскільки відеозапис, містить фіксацію подій в хронологічній послідовності, відповідає діям суб`єктів у відповідності до часу та місця події, відтак не викликає у суду апеляційної інстанції обґрунтованого сумніву щодо достовірності такого доказу.

Отже, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з`ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст. 251, 280 КУпАП.

Таким чином, висновок викладений у постанові Дарницького районного суду м. Києва від 24.04.2025 про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджений вказаними вище доказами.

Наявні у матеріалах справи докази беззаперечно вказують на порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5. ПДР, а отже і на факт вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції вимог закону при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладенні на неї стягнення.

Таким чином, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її скасування суд апеляційної інстанції не вбачає, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної постанови - без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Кияницею Олесею Вікторівною - залишити без задоволення.

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 24 квітня 2025 року відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Максим Оніщук