Номер провадження: 33/813/1218/25
Номер справи місцевого суду: 504/715/25
Головуючий у першій інстанції Жовтан П. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 22 квітня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.5 ст. 126 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №241631, складеного 08.02.2025 інспектором 1 взводу 8 роти 1 батальйону УПП в Одеській області Кушнір С.В. вбачається, що 08.02.2025 о 12:01 год. за адресою: Одеська область Одеський район с.Іванове вул.Шкільна, 15, ОСОБА_1 , повторно протягом року, керував транспортним засобом «Nissan Primera» н/з НОМЕР_1 , при цьому не маючи права керування таким транспортним засобом. Такими діями ОСОБА_1 порушив п.2.1 «а» «Правил дорожнього руху», затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001, відповідальність за що передбачено ч.5 ст.126 КУпАП.

Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 22 квітня 2025 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП. Накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн. з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погодившись з наведеною постановою суду, 30.04.2025 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на її незаконність просить суд скасувати постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 22 квітня 2025 року в частині позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортним засобом.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_1 військовослужбовець, учасник бойових дій, автомобіль є необхідністю для виконання ним своїх завдань. 08.02.2025 коли ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу він був у відряджені, про що була надана копія наказу. Причина по якій відправили була надважлива і потребувала швидкого реагування, і безпосередньо стосувалась захисту України. Тому, як вимушена міра апелянт терміново мав їхати на власному транспортному засобі для вирішення поставлених задач.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи.

Відповідно до ч. 6 ст.294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Таким чином, з урахуванням ч.6 ст.294 КУпАП та враховуючи заяву про розгляд справи за відсутністю сторони, апеляційний суд вважає за необхідне слухати справу у відсутність апелянта.

Окрім того, апеляційний суд приймає до уваги, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою, оскільки в апеляції не ставиться питання про погіршення її становища.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП України.

Матеріалами справи, дослідженими судом першої інстанції та перевіреними під час апеляційного розгляду, встановлено, що ОСОБА_1 винний у вчиненні адміністративного правопорушення та підлягає притягненню до адміністративної відповідальності, що підтверджується:

1) відомостями, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 241631 від 08.02.2025 (а.с. 1);

2) довідкою про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення з якої вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 протягом року піддавався адміністративному стягненню за ч. 4 ст. 126 КУпАП (а.с. 4);

3) довідкою про отримання особою посвідчення водія (а.с. 3);

4)постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №3765707 від 31.12.2024 (а.с. 5);

5) відеозаписом з портативної боді камери №471471, 471562 (а.с. 6).

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не оскаржується.

Щодо посилання апеляційної скарги на неврахування судом першої інстанції обставин, що пом`якшують відповідальність, апеляційний суд виходить з наступного.

Суд визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 5 (п`ять) років та без оплатного вилучення транспортного засобу.

За змістом статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установленихцим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до статті 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Примітка до статті 22 КУпАП містить заборону застосування положень цієї статті до правопорушень, в тому числі і передбачених частинами другою - п`ятою статті 126 цього Кодексу.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Диспозиція ч. 2 ст. 126 КУпАП прямо передбачає наступний склад адміністративного правопорушення: «керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом».

Частина 5 ст. 126 КУпАП є спеціальною нормою, яка передбачає відповідальність особи, яка не має права керування транспортним засобом, однак, здійснює таке керування повторно, протягом року. При цьому санкція ч. 5 ст. 126 КУпАП встановлює обов`язкове додаткове стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк від 5 до 7 років.

Зважаючи на вищевикладене, особа, яка не має права на керування транспортними засобами, однак повторно протягом року вчинила правопорушення у вигляді такого керування, є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, і до такої особи в обов`язковому порядку застосовується накладення стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності в частині позбавлення права керування транспортним засобом за частиною 5 статті 126 КУпАП, є неспроможними, застосований судом першої інстанції вид та розмір адміністративного стягнення за частиною 5 статі 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 5 (п`ять) років та без оплатного вилучення транспортного засобу, накладений у мінімальних межах санкції цієї статті, а тому зміненим бути не може.

Зі змісту частини 3 статті 30 КУпАП вбачається можливість накладення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами щодо осіб, які позбавлені права керування транспортним засобом.

Та обставина, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, учасником бойових дій, а автомобіль є необхідністю для виконання ним своїх завдань, та 08.02.2025 ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу у відряджені, про що надана копія наказу, не може бути підставою звільнення від відповідальності.

Копія наказу від 08.02.2025 №216 не містить посилання на виконання ОСОБА_1 службового відрядження з використанням транспортного засобу, законом не передбачена така підстава звільнення від відповідальності.

Отже, оскільки не передбачено альтернативного застосування стягнення, тому суд першої інстанції, з дотриманням вимог ч. 5 ст. 126 КУпАП обґрунтовано застосував відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на мінімальний строк та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, порушень норм процесуального або матеріального права не встановлено, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Виходячи з вищезазначеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 7, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 22 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Є.С. Сєвєрова