Справа № 598/764/25
провадження № 3/598/384/2025
ПОСТАНОВА

іменем України

"20" червня 2025 р. Суддя Збаразького районного суду Тернопільської області Гудима І.В., за участі захисника Шкільняка Б.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Збаражі матеріали, які надійшли з відділення поліції №4 (м.Збараж) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернопіль, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого робітником Збаразького лісництва, РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

за ч.1 ст. 130 КпАП України,

в с т а н о в и в :

До провадження Збаразького районного суду Тернопільської області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №292463 від 06.04.2025 року: «06.04.2025 року о 14 год. 5 хв. по вулиці Грушевського, 37, м.Збараж Тернопільського району Тернопільської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Вольксваген Тігуан номерний знак НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП Збаразька ЦЛ ЗМР водій відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України відмова особи, яка керує ТЗ, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алк., нарк. чи ін. сп`яніння або щодо вживання лікарських».

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, з невідомих суду причин, хоча був належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи.

Захисник Шкільняк Б.М. подав на адресу суду письмове клопотання про закриття провадження у даній справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного провадження, в якому зазначив, що відсутні об`єктивні докази перебування ОСОБА_2 у стані наркотичного сп`яніння, а також докази того, що він відмовився від проходження огляду відповідно до вимог чинного законодавства. Зокрема, захист посилається на те, що:

-не було вручено направлення на медичний огляд;

-огляд не проводився в установленому порядку з дотриманням вимог Інструкції, затвердженої наказом МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015;

-відсутні дані про надання водієві права на правову допомогу;

-у матеріалах справи немає відеофіксації вручення направлення чи фіксації відмови від огляду;

-поліція не зафіксувала ознак сп`яніння у присутності двох свідків;

-після зупинки автомобіля ОСОБА_1 самостійно звернувся до КНП Збаразька ЦЛР для проходження огляду, за результатами якого стану наркотичного чи алкогольного сп`яніння не виявлено, що підтверджується відповідною випискою.

Крім того, в клопотанні наведено посилання на вимоги ст.62 Конституції України щодо презумпції невинуватості та на практику Європейського суду з прав людини щодо належної доказової бази у справах про відповідальність особи. На підставі наведеного захист вважає, що протокол складено без належних підстав, а провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши докази по справі вважаю, що дані адміністративні матеріали підлягають закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення виходячи із наступного.

Так, відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КпАП України завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частина друга ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно здобутих доказів.

Враховуючи викладене, в справах про адміністративні правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно вимог ч.2 ст.251 КпАП України обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, слід зазначити, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Так, в якості доказів вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, до матеріалів справи про адміністративне правопорушення додано вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №292463 від 06.04.2025 року (а.с.1), рапорт працівника поліції від 06.04.2025 року (а.с.2), копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4438983 від 06.04.2025 року за ч.10 ст.121 КпАП України (а.с.3), направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.8), відеозапис, що міститься на DVD диску (а.с.9).

З відеозапису з відеореєстратора службового автомобіля працівників поліції вбачається, що транспортний засіб марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2 , було зупинено працівниками поліції.

Із запису, отриманого з нагрудних відеокамер поліцейських, встановлено, що відеофіксація розпочинається о 14:05 з моменту представлення працівника поліції водієві зазначеного транспортного засобу. Під час зупинки поліцейські перебували у супроводі представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ( ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив водієві, що останній перебуває в розшуку за ініціативою РТЦК у зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210 КУпАП, та запропонував йому вийти з автомобіля. Однак водій відмовився виконати цю вимогу. На записі з бодікамери зафіксовано також телефонну розмову інспектора, під час якої останній зазначив, що не має наміру відпускати зупиненого, що його буде доставлено до військкомату, а також зробив коментар, що раніше вже відпускав цю особу, за що йому «зняли проценти». О 14:10 год. поліцейський повідомив водієві ОСОБА_1 про наявність у нього зовнішніх ознак наркотичного сп`яніння, зокрема неадекватна поведінка, що не відповідала обстановці, та запропонував йому пройти огляд у медичному закладі. Водій не погодився, що перебуває в наркотичному сп`янінні, та повідомив, що не поїде в лікарню, у зв`язку з чим поліцейський повідомив про намір скласти щодо нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. О 14:11 год. інспектор також повідомив про намір винести постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 10 ст. 121 КУпАП. Крім того, протягом фіксованого періоду поліцейський неодноразово звертався до працівника ТЦК та СП із проханням зателефонувати до своїх колег, аби ті прибули на місце події для складання відповідних матеріалів стосовно зупиненої особи, яка, за його словами, перебуває в розшуку. О 14:28 год. бодікамерою зафіксовано розмову між працівниками поліції в службовому автомобілі, під час якої один із поліцейських, використовуючи ненормативну лексику, висловив вказівку складати щодо зупиненої особи «все, що можливо», зокрема за ст. 130, ст. 185 та ст. 121 КУпАП. О 14:57 водієві було оголошено про складення стосовно нього відповідних протоколів та постанови.

Відповідно до п.2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно із ознаками описаними у цій Інструкції.

Згідно п.6 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до розділу 1 п.7 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Вимогами п.п. 8, 12 Інструкції також передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що у разі не проходження огляду за допомогою технічних засобів або відмови в його проходженні, або незгоди з його результатами, водію має бути запропоновано пройти такий огляд в закладах охорони здоров`я. Лише після відмови від проходження огляду у закладах охорони здоров`я можна констатувати наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, у зв`язку з порушенням вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху, а саме відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння на місці зупинення транспортного засобу або незгоди з його результатами відповідно до встановленого порядку є обов`язковим. Якщо після оформлення направлення, водій транспортного засобу відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку, пункт 6 розділу ІХ Інструкції).

Однак, з відеозапису нагрудних відеокамер працівників поліції, вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово повідомляв, що не перебуває в наркотичному сп`янінні, та перебував в стані психологічного тиску. Також з відео вбачається, що дії працівників поліції були спрямовані не на фіксацію факту керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а на вирішення інших питань, зокрема на сприяння доставки ОСОБА_1 до органів ТЦК та СП, у зв`язку з наявністю даних про її перебування в розшуку за ініціативою РТЦК. При цьому, ознак керування у стані сп`яніння а ні за зовнішніми ознаками, а ні за поведінкою ОСОБА_1 не зафіксовано. Об`єктивні дані, які б підтверджували стан наркотичного сп`яніння, відсутні.

Крім того, відсутні будь-які докази правомірності зупинки працівниками поліції автомобіля, під керуванням ОСОБА_1 .. При цьому, копія постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №4438983 від 06.04.2025 року за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.10 ст.121 КпАП України, не може бути доказом правомірності зупинки працівниками поліції автомобіля, оскільки правопорушення, за яке останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності, було виявлено вже після зупинки транспортного засобу працівниками поліції.

Також, слід зазначити, що факт вчинення адміністративного правопорушення має бути підтверджений лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», і таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Таким чином, сукупність обставин справи свідчить про відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України у діях ОСОБА_1 , а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП України у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ч.1 ст.130, п.1 ч.1 ст. 247, ст.266, ст.284, ст.294 КпАП України,

п о с т а н о в и в :

В притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України відмовити, а дану справу провадженням закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

На дану постанову може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

СУДДЯ Ігор ГУДИМА