н/п 3/490/1987/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/4358/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2025 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Демінська О.І., секретар судового засідання Берест Я.О., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, громадянина України, військовослужбовця, який має повну середню освіту, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Як викладено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 340708 від 24.05.2025 року, ОСОБА_1 24.05.2025 року близько 21:20 год., рухаючись за адресою: м.Миколаїв, вул. Фермерська 14, керував транспортним засобом мотоциклом «Ява-350-634», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. У встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатору «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу та від проходження медичного огляду у медичному закладі для встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Вказанк кваліфіковано як порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав. Заперечив керування транспортним засобом мотоциклом «Ява». Вказав, що 24.05.2025 року в обідній час забрав його з ремонту та вирушив додому через поле, щоб скоротити дорогу. По дорозі в мотоциклі закінчилось пальне, а тому він змушений був залишити мотоцикл та йти додому пішки по допомогу. Ввечері повернувся та котив мотоцикл, штовхаючи його, додому пішки разом із донькою. Оскільки заблукав на польовій дорозі, вийшов до якоїсь поліцейської частини, з якої до нього вийшли охоронці. Поскільки документів, що посвідчують його особу, при ньому не було, охоронці викликали поліцію. Поліцейські, встановивши його особу, склали протоколи про керування ним транспортним засобом без посвідчення водія та за відмову від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, незважаючи на те. що він постійно пояснював, що мотоциклом, який не був здатний рухатися, не керував, а штовхав його додому

Захисник Ліпенцева К.В., яка діє в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила. Надала письмові заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, в яких просила провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, вказані заперечення долучені до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , письмові заперечення захисника, суд приходить до наступного висновку.

Згідно пункту 2.9.а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (пункт 2.5 Правил).

Невиконання вказаних правил утворюють склад правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).

Згідно ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частині 2 статті 251 КУпАП).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу статей 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130КУпАП є: 1) керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного, наркотичного чи іншого); 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння; 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, коли особі інкримінується керування транспортним засобом у стані сп`яніння або відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, може бути будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст. 12 КУпАП), яка керувала транспортним засобом.

Тобто доказуванню підлягають такі обставини: 1) керування особою транспортним засобом та 2) перебування цієї особи у стані сп`яніння (наркотичного, алкогольного чи іншого) або відмова від проходження медичного огляду на стан такого сп`яніння.

У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

У постанові від 20 лютого 2019 року по справі №404/4467/16-а Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до протоколу серії ЕПР1 № 340708 від 24.05.2025 року, ОСОБА_1 24.05.2025 року близько 21:20 год. рухаючись за адресою: м.Миколаїв, вул. Фермерська 14, керував транспортним засобом мотоциклом «Ява-350-634», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. У встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатору «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу та від проходження медичного огляду у медичному закладі для встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Зазначено, що вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Між тим, матеріали адміністративної справи не містять доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 24.05.2025 року о 21:20 год. транспортним засобом «Ява-350-634», номерний знак НОМЕР_1 , в м. Миколаєві в районі буд. № 14 по вул. Фермерській, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, відмову від проходження огляду на стан алкогольного спяніння при цьому, що б утворювало склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відеозапис, що долучений працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення не містить даних щодо керування ОСОБА_1 24.05.2025 року о 21:20 год. транспортним засобом «Ява-350-634», номерний знак НОМЕР_1 , а також зупинки працівниками поліції вказаного транспортного засобу.

Натомість з відеозапису вбачається, що відеофіксація починається з моменту як працівники поліції прибули на виклик охоронців, які повідомили, що виявили на закритій території невідомого чоловіка, який здійснює хаотичний рух транспортного засобу мотоцикла. Вказаний охоронцями чоловік не мав при собі документів, що посвідчують його особу, тому вони викликали працівників поліції, про що один із охоронців ( ОСОБА_2 ) надав письмові пояснення, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

При цьому, ОСОБА_1 , який перебував біля транспортного засобу у непорушному стані, протягом тривалого часу послідовно стверджував працівникам поліції про те, що мотоциклом він не керував, а лише штовхав його у напрямку свого дому з технічних причин.

Ці твердження ОСОБА_1 належними доказами не спростовано. Суду докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом суду не надані.

Належних та допустимих доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом - мотоциклом «Ява-350-634», номерний знак НОМЕР_1 , 24.05.025 року в м. Миколаєві по вул. Фермерскій № 14 матеріали справи не містять.

Отже, дані протоколу про адміністративне правопорушення та відеозапис, проведений працівниками поліції не узгоджуються між собою щодо фактичних обставин, зокрема щодо зафіксованого та доведеного факту керування ОСОБА_1 вказаним транспортним засобом.

Статтею 7 КУпАП передбачено те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушення інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За такого, суд приходить до висновку щодо необхідності закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 247, ст.ст. 245, 251, 266, 280, 283-285 КУпАП -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення,передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 340708 від 24.05.2025 року.

Постанову може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом десяти днів особою, що притягнуто до адміністративної відповідальності, його захисником, потерпілим, його представником.

Суддя О.І. Демінська