Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/1036/25
Провадження № 3/945/429/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року м. Миколаїв

Суддя Миколаївського районного суду Миколаївської області Павленко І.В., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Головного управління ДПС у Миколаївській області Державної податкової служби України, про притягнення

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , директора ТОВ «УКРАЇНСЬКА АВТОХІМІЧНА КОРПОРАЦІЯ», головного бухгалтера ФГ ВЕРБОВОГО ОЛЕКСАНДРА АНАТОЛІЙОВИЧА (код за )

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КпАП України,

ВСТАНОВИВ :

26 травня 2025 року на адресу Миколаївського районного суду Миколаївської області від Головного управління ДПС у Миколаївській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення № 310 від 20.05.2025 складений відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Як вбачається з протоколу № 310 від 20.05.2025, посадовою особою, головним державним інспектором відділу перевірок платників основних галузей економіки, у сфері матеріального виробництва, торгівлі та послуг управління податкового аудиту ГУ ДІС у Миколаївській області Зубрик Анастасією Олександрівною, при проведенні планової виїзної перевірки ФГ ВЕРБОВОГО ОЛЕКСАНДРА АНАТОЛІЙОВИЧА (код за ), податкова адреса: вул. Миру, буд. 19, с. Зелене, Миколаївський район, Миколаївська область, 57150, фактична адреса: вул. Зоряна, буд. 2, с-ще Зелений Яр, встановлено, що громадянка - ОСОБА_1 - головний бухгалтер ФГ ВЕРБОВОГО ОЛЕКСАНДРА АНАТОЛІЙОВИЧА (код за ) вчинила правопорушення: ч. 1 ст.163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто ведення податкового обліку з порушенням встановленого порядку, а саме:

- занижено податок на додану вартість на загальну суму 401203 грн за рахунок не включення до складу податкових зобов?язань податку на додану вартість з вартості засобів захисту рослин та добрив, використання яких в господарській діяльності платника не доведено, чим порушено п.189.1 ст.189, абз. г) п.198.5 ст.198 ПКУ,

- не складено та не зареєстровано податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних (відсутність реєстрації податкових накладних в ЄРПН) за операціями, що не є господарською діяльністю платника податку за звітними періодами: за квітень 2019 року обсягом 533042,44 грн, крім того ПДВ на суму 106608,49 грн, за вересень 2019 року обсягом 208760,72 грн, крім того ПДВ на суму 41752,14 грн, за грудень 2019 року обсягом 26674,16 грн, крім того ПДВ на суму 5334,83 грн, за лютий 2021 року обсягом 1237541,25 грн, крім того ПДВ на суму 247508,25 грн, чим порушено абз. г) п.198.5 ст.198, п.201.1 ст.201 ПКУ,

- занижено єдиний податок четвертої групи за 2023 рік на загальну суму 88098,00 грн, у т.ч.: по Нечаянській ТГ на суму 15330,11 грн (за 1 квартал 2023 року), по Веснянській ТГ на суму 72767,89 грн (за 1 квартал 2023 року), чим порушено п.297-1.5 п.297-1.7 ст.297-1 ПКУ (акт від 20.05.2025 № 7329/14-29-07-01/23042627).

У судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності не звилась. Про дату, час та місце розгляду справу повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки 06.06.2025 особисто ОСОБА_1 . Заяв, клопотань, пояснень від ОСОБА_1 до суду не надходило.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності до закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Недотримання строків розгляду справ про адміністративне правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований ст. 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши письмові матеріали справи, приходжу до такого.

Частиною 1 ст. 163-1 КУпАП передбачена відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

В протоколі № 310 від 20.05.2025 зазначено: дата, час і місце вчинення порушення: триваюче правопорушення виявлено 20.05.2025 за фактичною адресою: вул. Зоряна, буд. 2, с-ще Зелений Яр, Миколаївський район, Миколаївська область, 57136 (акт від 20.05.2025 № 7329/14-29-07-01/23042627).

Триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону. Вказана позиція міститься в постановах КАС у складі ВС від 11.04.2018 у справі № 804/401/17 та від 11.12.2018 у справі № 242/924/17.

Відповідно до наданої копії акту від 20.05.2025 № 7329/14-29-07-01/23042627, складеного посадовими особами ГУ ДПС в Миколаївській області, проведена документальна планова виїзна перевірка ФЕРМЕРСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА ВЕРБОВОГО ОЛЕКСАНДРА АНАТОЛІЙОВИЧА (скорочене найменування суб?єкта господарювання відповідно до установчих документів ФГ ВЕРБОВОГО ОЛЕКСАНДРА АНАТОЛІЙОВИЧА) з питання дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, за період діяльності з 01.09.2018 по 31.12.2024, правильності нарахування, обчислення та сплати единого внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період діяльності з 01.01.2019 по 31.12.2024, та встановлені порушення, зокрема заниження податку на додану вартість за звітними періодами червень, жовтень, грудень 2019, лютий, березень 2021, не складено та не зареєстровано податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних (відсутність реєстрації податкових накладних в ЄРПН) за операціями, що не є господарською діяльністю платника податку за звітними періодами: за квітень, вересень, грудень 2019, за лютий 2021, занижено єдиний податок четвертої групи за 1 квартал 2023 року.

В контексті наведеного, на підставі проведеного аналізу положень діючого законодавства, роз`яснень суду вищої інстанції та дослідження змісту та суті порушень, які є предметом розгляду даної справи, суд дійшов висновку, що вище вказані порушення податкового законодавства не носять характер триваючих, оскільки полягають в разовому невиконанні вимог податкового законодавства, не мають продовження в часі або ознак безперервності.

Також слід звернути увагу на те, що відповідно до ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Тобто, при зазначенні в протоколі про адміністративне правопорушення суті адміністративного правопорушення необхідно не лише вказувати факт порушення порядку ведення податкового обліку і його наслідки, але й зазначати, чи є відповідне порушення наслідком невиконання особою своїх службових обов`язків, встановивши, коли і ким такі службові обов`язки для неї були визначені.

Однак, матеріали справи не місять доказів того, що ОСОБА_1 є посадовою особою фермерського господарства, не надано також доказів, з яких можливо встановити, що входить до її посадових обов`язків.

Також суд звертає увагу, що матеріали справи містять лише копію акту від 20.05.2025 № 7329/14-29-07-01/23042627.

Відповідно до змісту п. 86.1. ст. 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

У своїй практиці Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що акт перевірки є лише службовим документом, що фіксує проведення перевірки та висновки інспектора щодо наявності чи відсутності порушень вимог законодавства, не породжує, не змінює та не звужує права особи, не встановлює для неї додаткових обов`язків та не покладає відповідальність.

В силу норм Податкового Кодексу України акт перевірки лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених можливих порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій. Він не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків, не є актом індивідуальної дії та не підлягає оскарженню.

Дана правова позиція викладена в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08.09.2020 у справі № П/811/2893/14.

Згідно положень ст. 58 Податкового кодексу України на підставі акту перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення.

Статтями 55-56 Податкового кодексу України передбачене право адміністративного та судового оскарження такого податкового повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків, у разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання.

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України).

З аналізу вказаних норм слідує, що якщо за результатами податкової перевірки складено акт, то контролюючим органом приймається повідомлення-рішення, у якому ним визначається сума грошового зобов`язання, яке платник податків має право оскаржити.

Не прийняття податкового повідомлення-рішення із визначенням контролюючим органом суми бюджетного відшкодування позбавляє платника податків права на оскарження такого рішення контролюючого органу, а за відсутності відомостей про узгоджену суму відшкодування немає підстав для притягнення платника податків за порушення порядку податкового обліку.

До матеріалів справи не надано доказів, що уповноваженими особами ГУ ДПС у Миколаївській області прийнято, надіслано та вручено у встановленому законом порядку податкове повідомлення-рішення, без наявності якого, згідно приписів п. 86.7 ст. 86 ПК України, посилання як на доказ, на акт перевірки є безпідставним, оскільки акт перевірки є лише службовим документом, що фіксує проведення перевірки та містить висновки інспектора у ході її проведення.

За таких обставин, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення та акт перевірки не є доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Згідно положень ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставі та в порядку, встановлених законом.

Зі змісту статті 62 Конституції України вбачається, що ніхто не може бути підданий покаранню інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам Кобець проти України від 14.02.2008 року, Берктай проти Туреччини від 8 лютого 2001 року, Лавенте проти Латвії від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

З огляду на наведене, суддя доходить до висновку, що наявні в матеріалах справи докази (їх відсутність) не доводять вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 163-1 КУпАП.

Відповідно до вимог статей 9, 33, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч. 1 ст. 163-1, п. 1 ч. 1 ст. 247, 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя І.В. Павленко