ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/336/25 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ст.173 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2025 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в місті Тернополі справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Заплітної І.А. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 травня 2025 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, і накладено на неї адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 5 (п`ять) діб. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Згідно постанови, 30 квітня 2025 року близько 18.00 год. громадянка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в громадському місці на дитячому майданчику в АДРЕСА_1 , висловлювалася нецензурною лайкою в сторону дитини громадянки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушила громадський порядок і спокій громадян.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.173 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Заплітна І.А. просить постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 травня 2025 року змінити в частині накладення адміністративного стягнення наклавши на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді, яке не пов`язане з ізоляцією особи від суспільства. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції вказав на відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, однак, призначив найсуворіший вид покарання, передбачений санкцією ст.173. Зазначає, що суд першої інстанції в повній мірі не врахував вимог ст.33 КУпАП, зокрема особу порушниці, ступінь її вини та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Звертає увагу суду на те, що: ОСОБА_1 повністю визнала свою вину; щиро розкаялася; попросила вибачення у потерпілої ще до початку розгляду справи судом першої інстанції; потерпіла не просила суд застосовувати до ОСОБА_1 найсуворіше покарання; ОСОБА_1 є особою молодого віку (18 років), навчається у Тернопільському Національному Педагогічному Університеті імені Володимира Гнатюка; ОСОБА_1 вперше притягується до відповідальності, і згідно характеристики навчального закладу та старости Лозівського старостинського округу характеризується позитивно; правопорушення вчинене ОСОБА_1 не становить суспільної небезпеки, так як її дії не супроводжувалися насильством, загрозами, пошкодженням майна, не мали ознак хуліганства з особливою зухвалістю.

Потерпіла ОСОБА_3 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась. Подала клопотання, в якому підтримала раніше висловлену нею позицію у справі і просила проводити апеляційний розгляд у її відсутності, хоча вважає, що ОСОБА_4 не розкаялась у вчиненому.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та доводи її захисника - адвоката Заплітної І.А., які підтримали апеляційну скаргу і просили задовольнити її з викладених у ній підстав та змінити постанову, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, а висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушення ґрунтуються на наявних у справі доказах.

Так, судом правильно враховані дані які містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №734587 від 12 травня 2025 року; витязі з ІПНП електронним рапортом від 10 травня 2025 року; письмових поясненнях ОСОБА_3 , ОСОБА_1 від 12 травня 2025 року, ОСОБА_5 від 14 травня 2025 року.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, доведена належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги про наявність підстав для зміни накладеного стягнення є обґрунтованими.

Згідно статті 23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Санкція ст.173 КУпАП передбачає накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Згідно ст.33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Встановлено, що при визначенні виду стягнення суд першої інстанції не в повній мірі врахував наведені вимоги закону і жодним чином не мотивував застосування найбільш суворого виду стягнення адміністративного арешту, хоча у справі відсутні обставини, що обтяжують відповідальність.

Також, судом не в повній мірі враховано відомості про особу, яку притягнуто до адмінвідповідальності, і обставини, що пом`якшують відповідальність, а саме те, що: ОСОБА_1 повністю визнала свою вину і до початку розгляду справи судом першої інстанції просила вибачення у потерпілої; ОСОБА_1 є особою молодого віку (18 років) і вперше притягується до адміністративної відповідальності, вона є студенткою і за місцем навчання та постійного проживання характеризується позитивно. Також, як видно зі змісту оскарженої постанови потерпіла в суді першої інстанції не наполягала на застосовуванні до ОСОБА_1 найсуворішого стягнення.

Враховуючи наведені обставини вважаю, що в даному випадку є законні підстави для пом`якшення адміністративного стягнення і визначення його у виді громадських робіт, які полягають у виконанні особою, яка вчинила адміністративне правопорушення, у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування. На переконання апеляційного суду саме таке стягнення буде відповідати ступеню тяжкості вчиненого правопорушення і відомостям про особу винної та сприятиме її виправленню та запобіганню нових правопорушень.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Заплітної І.А. задовольнити, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 травня 2025 року - змінити в частині накладеного адміністративного стягнення.

Вважати ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП з накладенням на неї стягнення у виді громадських робіт строком на строк - 40 (сорок) годин.

В решті постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 травня 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя