Справа № 553/1841/25
Провадження № 3/553/620/2025
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23.06.2025м. Полтава

Суддя Подільського районного суду міста Полтави Грошова Н.М.

за участю секретаря судового засідання - Сіомашко В.Р.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП,

в с т а н о в и в :

В провадження Подільського районного суду міста Полтави 30.05.2025 повторно після належного оформлення надійшли матеріали у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 312455 від 26.04.2025, 26.04.2025 о 12:12 год. в м. Полтава, вул. Транзитна, буд. 41, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_1 , скоївши дорожньо-транспортні пригоду, а саме здійснив зіткнення з автомобілем «Seat Ibiza», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що рухався попереду нього, після чого місце пригоди залишив, чим порушив п. 2.10 а ПДР та чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вказав, що дійсно мав місце факт залишення ним місця дорожньо-транспортної пригоди до якої він був причетний, але зазначив, що був змушений залишити місце дорожньо-транспортної пригоди через застосування до нього фізичного насильства особами, які перебували в автомобілі з яким відбулося зіткнення. Перебуваючи в стані афекту поїхав з місця дорожньо-транспортної пригоди. Також вказав, що не викликав працівників поліції на місце дорожньо-транспортної погоди, а також коли поїхав з місця дорожньо-транспортної пригоди, до правоохоронних органів з приводу застосування до нього фізичного насильства та за медичною допомогою після застосування до нього фізичного насильства не звертався.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КпАП України, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

26 квітня 2025 стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 312435, з якого вбачається, що ОСОБА_1 ставиться у провину порушення п.п. 12.1, 13.1 ПДР, кваліфікація адміністративного правопорушення - ст. 124 КУпАП.

Постановою Подільського районного суду м. Полтави від 19.05.2025 матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ст. 124 КУпАП повернути до УПП в Полтавській області ДПП для належного оформлення (справа № 553/1842/25).

Як вбачається з листа Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області за вих. № від 10.06.2025 до Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області надійшов адміністративний матеріал № 553/1842/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП для доопрацювання. За даним фактом слідчим відділом розпочато досудове розслідування кримінального провадження ЄРДР № 0000763 від 10.06.2025 за ч. 1 ст. 286 КК України, матеріали справи № 553/1842/25 приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Нормами статті 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 312455 від 26.04.2025 відносно ОСОБА_1 складено уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП. Під час його складання істотних порушень, що тягли б за собою визнання доказів недопустимими, працівниками поліції допущено не було ОСОБА_1 роз`яснено ст. 63 Конституції України та права передбачені ст. 268 КУпАП України, про що свідчить підпис останнього у протоколі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

- даними протоколів про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 312455 від 26.04.2025, серії ЕПР1 № 312435 від 26.04.2025;

- карткою обліку адміністративного правопорушення;

- копією схемою місця ДТП від 26.04.2025, яка підписана учасниками ДТП без зауважень;

- копією письмових пояснень ОСОБА_2 щодо обставин подій 26.04.2025;

- копією рапорту працівника поліції.

Вказані докази є узгодженими між собою, отримані у встановленому законом порядку та не викликають сумнівів у їх належності, допустимості та достовірності.

Згідно підпункту (а) пункту 2.10 Правил дорожнього руху, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Згідно підпункту д) пункту 2.10. Правил дорожнього руху, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських.

Пунктом 2.11. Правил дорожнього руху передбачено, якщо внаслідок дорожньо-транспортної пригоди немає потерпілих та не завдано матеріальної шкоди третім особам, а транспортні засоби можуть безпечно рухатися, водії (за наявності взаємної згоди в оцінці обставин скоєного) можуть прибути до найближчого поста або до органу Національної поліції для оформлення відповідних матеріалів, попередньо склавши схему пригоди та поставивши підписи під нею.

Третіми особами вважаються інші учасники дорожнього руху, які через обставини виявились причетними до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі настання контактної (наявне зіткнення) дорожньо-транспортної пригоди за участю лише двох забезпечених транспортних засобів, за умови заподіяння шкоди майну виключно у вигляді пошкодження (знищення) транспортного засобу, незаподіяння шкоди життю та здоров`ю фізичних осіб, відсутності у водіїв обох транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, впливу лікарських засобів (лікарських препаратів), що знижують увагу та швидкість реакції, а також за умови досягнення згоди таких водіїв щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, такі водії мають право без залучення відповідних підрозділів Національної поліції спільно скласти для надання страховику повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду у паперовій чи електронній формі за формою і відповідно до інструкції, затверджених Моторним (транспортним) страховим бюро. Після складення такого повідомлення водії транспортних засобів мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформування відповідних підрозділів Національної поліції про настання дорожньо-транспортної пригоди.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Статтею 122-4 КУпАП передбачено відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Щодо пояснень ОСОБА_1 про те, що він залишив місце ДТП так як перебував в стані афекту та до нього було застосовано фізичне насильство особами, які перебували в автомобілі з яким відбулося зіткнення, суд ставиться критично, так як на підтвердження вказаних пояснень жодних доказів не надано, при цьому в судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що не викликав працівників поліції на місце дорожньо-транспортної погоди, а також коли поїхав з місця дорожньо-транспортної пригоди, до правоохоронних органів з приводу застосування до нього фізичного насильства та за медичною допомогою після застосування до нього фізичного насильства не звертався.

У даному випадку водій ОСОБА_1 , з урахування не можливості застосування п. 2.11. Правил дорожнього руху, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, як учасник дорожнього руху причетний до дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язаний був виконувати вимоги підпункту (а) пункту 2.10 Правил дорожнього руху.

Так, суд приходить до висновку, що в діях водія ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, водій ОСОБА_1 реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону.

Враховуючи положення ст. 33 КУпАП, суддя при накладенні стягнення за адміністративне правопорушення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступень його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, відповідно до ст.ст. 34, 35 КУпАП, судом не встановлено.

При призначенні стягнення, суд враховує те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень та приходить до висновку, що необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ст.122-4 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та в порядку ст. 40-1 КУпАП, з ОСОБА_1 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн. (0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 40-1, 122-4, 283, 284 КУпАП, ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суддя

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави (стягувач Державна судова адміністрація України, місцезнаходження: вул. Липська, буд. 18/5, м. Київ, 01601, ) судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Полтави протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Повний текст постанови складено 27.06.2025.

Суддя Н.М. Грошова