ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1606/25 Справа № 199/4951/25 Суддя у 1-й інстанції - ДЯЧЕНКО І. В. Суддя у 2-й інстанції - Свіягіна І. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Свіягіна І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника адвоката Рощупкіна С.В., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 07 травня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення ,передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн., -

в с т а н о в и л а :

постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 07 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 30.03.2025 о 15:00 годині за адресою: Донецька область, Покровський район, м. Добропілля, траса ТО515км, керував транспортним засобом «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано на нагрудні відеореєстратори співробітників поліції. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

На зазначену постанову захисник адвокат Рощупкін С.В., діючий в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та провадження закрити за відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

На обґрунтування своїх вимог вказує, що судом не взято до уваги, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а його пояснення, які нібито були записані поліцейськими з його слів, де він нібито зазначає про керування транспортним засобом і його подальшої зупинки поліцейськими, не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки вони спростовуються інформацією, яка міститься на фрагменті відеозапису, з якого випливає, що ОСОБА_1 був нібито зупинений громадянами чоловічої статі, одягнених у військову форму.

Вказує, що судом проігноровано твердження сторони захисту, що будь-якої інформації, що ідентифікує вказаних осіб (які нібито зупинили ОСОБА_1 ), матеріали справи не містять, як і не містять будь-яких їх пояснень.

Наголошує, що перебування особи, яка не здійснювала керування транспортним засобом, у стані сп`яніння, не утворює складу адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю об`єктивної сторони правопорушення як його обов`язкової складової.

Звертає увагу, що обов`язок проходити огляд на стан сп`яніння, не є безумовний, поліцейські вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння виключно за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Однак, як вбачається з наявного у матеріалах справи відеозапису, поліцейські взагалі не повідомляли ОСОБА_1 про наявність у нього будь-яких ознак алкогольного сп`яніння, - поліцейські не проводили огляду обличчя на предмет зміни його забарвлення, так само як і не здійснювали дослідження наявності у ОСОБА_1 запаху алкоголю з порожнини рота. Водночас, з відеозапису вбачається, що характер поведінки ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейськими не дає жодних підстав вважати про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння.

Зауважує, що відповідно відеозапису, поліцейські запропонували ОСОБА_1 , що останній має право обрати де саме буде здійснюватися його огляд на стан сп`яніння (або на місці зупинки транспортного засобу, або у закладі охорони здоров`я), а також повідомили ОСОБА_1 про його право відмовитись від проходження такого огляду. Вказана позиція поліцейських суперечить вимогам норм КУпАП та Інструкції № 1452/735, якими встановлено чіткий порядок проведення огляду особи на стан сп`яніння (спочатку на місці зупинки, а потім (у разі відмови від огляду на місці або незгоди з його результатами) у закладі охорони здоров`я). Вищевказані вимоги КУпАП та Інструкції № 1452/735 є імперативними, тобто мають неухильно виконуватись поліцейськими, і така імперативність не може бути нівельована ними в залежності від бажання і за вибором особи, яка підлягає огляду.

Стверджує, що в матеріалах справи міститься направлення ОСОБА_1 на огляд з метою встановлення стану сп`яніння, складеного 30.03.2025 о 15 год 40 хв. Однак, як слідує з фрагментів відеозапису, у зазначений у направленні час відеофіксація взагалі не здійснюється. Судом не взято до уваги, що час складання направлення не відповідає фактичним обставинам справи, зафіксованим на відео. З відеозапису не вбачається, щоб поліцейські вручали ОСОБА_1 письмове направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я, відомості про таке вручення (або відмову від отримання направлення) в матеріалах справи відсутні.

Вказує, що Інструкція № 1026 надає право поліцейським здійснювати відеофіксацію порушень ПДР чи процедуру розгляду адміністративних справ виключно на технічні прилади, перелік яких визначено вказаною інструкцією. Натомість, наявні у матеріалах справи фрагменти відеофіксації є неповними та небезперервними, здійсненими не на службовий технічний пристрій, тобто не на службовий портативний відеореєстратор поліцейських, відомості про пристрої такої фіксації відсутні в складеному відносно ОСОБА_1 протоколі.

ОСОБА_1 та його захисник адвоката Рощупкін С.В. у засідання апеляційної інстанції не прибули, при цьому належним чином повідомлені про день, час і місце апеляційного розгляду даної справи. Надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 294 КУпАП України, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

До цього ж, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 року ЄСПЛ у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 зазначеної Конвеції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року в справі "Смірнова проти України").

Частиною 6 ст. 294 КУпАП встановлено, що неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи.

За таких обстави, керуючись ст. 268 КУпАП України, суд апеляційної інстанції вважає можливим розглянути цю справу за відсутністю ОСОБА_1 та його захисника адвоката Рощупкіна С.В. на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи.

Вивчивши, перевіривши та оцінивши матеріали адміністративної справи, обміркувавши наведені доводи захисту, викладені ним у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з огляду на таке.

За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно припису ст. 8 КУпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.

Згідно положень ст. 17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " від 23.02.2006 року за №3477-ІV рішення ЄСПЛ - є джерелом права в Україні.

Відповідно до положення частини 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Бендерський проти України" (заява №22150/02, параграф 2), у якому відображений принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.

Ці вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду адміністративної справи щодо ОСОБА_1 належно виконані.

Як вбачається з матеріалівсправи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за ознакою відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДД України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, в даному випадку доведенню підлягає факт керування особою транспортним засобом з ознаками сп`яніння та факт відмови від проходження відповідного огляду на стан сп`яніння.

Судом першої інстанції встановлено, що факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 285895 від 30.03.2025;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.03.2025, складеного на ОСОБА_2 , відповідно до якого працівником поліції за результатами проведеного візуального огляду водія ОСОБА_1 виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, однак останній відмовився від проходження огляду на виявлення стану сп`яніння в установленому законом порядку;

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 ,відповідно до яких він керував транспортним засобом «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Добропіллі, де був зупинений працівниками поліції. На пропозицію поліцейських пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння - відмовився, так як дуже поспішав на бойове завдання;

- відеозаписами знагрудних камерпатрульних поліцейських,переглянутими судом.Так, на диску який складається з 4 відеофайлів,з 1 відеофайлу слідує, що запис розпочинається о 14:30:30 годині, де на проїзній частині дороги перебувають особи чоловічої статі, а також автомобіль «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_1 . Працівники поліції представляються, повідомляють про те, що проводиться відеофіксація. Серед чоловіків встановлюють особу водія вищевказаного автомобіля ним є ОСОБА_1 , котрому повідомляють, що він має ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, котрий чутно за декілька метрів 14:31:37 година). На питання працівника поліції, що робить ОСОБА_1 на проїзній частині дороги, останній виказує: «Вчора приїхав і стою» (14:31:57 година). Також з відеозапису слідує, що поруч із водієм перебувають два чоловіка, котрі представляються військовими та вказують, що вони рухались по головній дорозі, а водій автомобіля «FordFocus», державний номерний знак НОМЕР_1 ( ОСОБА_1 ), котрий здійснював рух по другорядній дорозі створив аварійну ситуацію, виїхавши на головну дорогу. Наздогнавши ОСОБА_1 , його було зупинено та в ході розмови встановлено, що останній має запах алкоголю з порожнини рота, у зв`язку з чим було здійснено дзвінок на лінію 102 (14:32:12 година). Надалі, працівники поліції пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на місці за допомогою технічного приладу «Драгер» (14:33:09 година) з подальшим роз`ясненням водію про те, що він також може пройти такий огляд у медичному закладі (14:33:45 година), а в разі відмови на нього буде складено відповідний протокол.

Згідно 2 відеофайлу, котрий розпочинається о 14:41:58 годині, працівники поліції повторно повідомляють водію ОСОБА_1 про те, що на лінію 102 надійшло повідомлення, що водій автомобіля «FordFocus», державний номерний знак НОМЕР_1 у м.Добропіллі керує вказаним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Працівник поліції повторно пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на місці за допомогою технічного приладу «Драгер» (14:41:20 година), на що від водія слідує відповідь: «Я не від чого не відмовляюсь, мені приємно, що мене сьогодні списали, як інваліда війни і я їду додому. Я не розумію, за що мене зупинили» (14:41:27 година). Працівник поліції повторно пропонує ОСОБА_3 пройти огляд на місці за допомогою технічного приладу «Драгер» (14:41:40 година) з наступною відповіддю від водія: «я не від чого відмовляюсь, якщо ви наполягаєте…Я веду себе адекватно, військовослужбовець» (14:41:43 година). Працівник поліції повторно пропонує водію пройти вказаний огляд (14:42:05 година, 14:42:22 година). Відповідь водія: «А що є варіанти? Я не бачу повода, я вживаю тільки ліки»; «А для чого? Нет конечно». Також останній після цього й відмовляється проїхати до лікарні: «Я не буду» (14:42:36 година).

Як слідує з 3 відеофайлу, то він має запис тривалістю 1 секунда та є неінформативним.

Відповідно до 4 відеофайлу, котрий розпочинається о 14:55:20 годині, то даний запис відтворює процес оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, ознайомлення водія ОСОБА_1 з протоколом, вручення копії та оформлення пояснень.

На думку апеляційного суду, досліджені судом першої інстанції докази, зокрема відеозапис поліцейських, відповідає критеріям допустимих доказів, має логічний та послідовний перебіг подій, здійснений згідно з вимогами Закону, та відповідно до якого можливо відтворити фактичні обставини за участю ОСОБА_1 . У апеляційного суду відсутні сумніви щодо належності вказаного відеозапису.

Досліджені матеріали справи є належними та допустимими доказами, якими беззаперечно підтверджено наявність обов`язкових ознак інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема факт керування транспортним засобом з наявними ознаками алкогольного сп`яніння та факт відмови останнього від проходження огляду на стан сп`яніння в передбаченому законом порядку.

Разом з цим, на переконання апеляційного суду, норми діючого КУпАП та відповідної Інструкції щодо огляду водія на стан сп`яніння, не вимагають обов`язкової відеофіксації факту керування транспортним засобом, такий факт може бути доведений іншими доказами чи сукупністю доказів, які наявні в матеріалах справи. В даному випадку, на відеозаписі поліцейських відображено, що двоє свідків зазначили про порушення ОСОБА_1 ПДР України, який створив аварійну ситуацію, у зв`язку із чим останні наздогнали водія «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_1 та під час спілкування із водієм виявили, що є підстави вважати про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, тому ними була викликана поліція. У апеляційного суду відсутні підстави ставити під сумнів показання вказаних осіб.

Твердження захисника щодо не встановлення даних свідків та відсутність їх письмових пояснень, не спростовують достовірність їх показів, які зафіксовані на відеозаписі поліцейських. Разом цим, під час надання пояснень вказаними свідками та після цього, ОСОБА_1 не заперечував, що він керував транспортним засобом.

Позиція ОСОБА_1 , що він вчора приїхав та стоїть, транспортним засобом не керував є неспроможною та апеляційним судом сприймається як спосіб захисту, оскільки події відбуваються біля 15-00 години, на місці зупинки відсутня будь-яка інфраструктура та будинки, ОСОБА_1 не пояснив, в разі приїзду на місце в день напередодні, чому такий тривалий час перебував на дорозі, крім того, чоловік, який перебував разом із ним, взагалі нічого не зазначив з цього приводу, навпаки, сперечався із іншими водіями з тих підстав, що дії ОСОБА_1 не спричинили технічних ушкоджень їх автомобілю.

Також апеляційним судом враховується характер розташування автомобілів на проїзній частині, який свідчить про нетривалий час перебування їх на дорозі, в тому числі автомобіля ОСОБА_1 та підтверджує версію свідків, які керували автомобілем марки Опель д.н.з. НОМЕР_2 , що вони наздогнали автомобіль «FordFocus», в наслідок чого він був вимушений не заплановано зупинитися.

Більш того, на відеозаписі поліцейського (файл №2) під час чергового пропонування ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, останній зазначив, що в нього є приємна подія, він їде додому та не розуміє причину його зупинили.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не висловлював супротиву та не зазначав, що не керував транспортним засобом. Протокол про адміністративне правопорушення підписав особисто та надав письмові пояснення, які містяться в матеріалах справи.

Апеляційний суд зазначає, що в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України»(з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, на підставі сукупності доказів, поза розумним сумнівом встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, що є обов`язковою складовою інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Водночас твердження захисника про не повідомлення працівниками поліції про наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, спростовуються відеозаписом, відповідно до якого, працівники поліції наголосили, що за декілька метрів від ОСОБА_1 відчувається запах з порожнини рота, саме тому запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер.

Апеляційний суд звертає увагу, що встановлення ознак сп`яніння є оціночним суб`єктивним судженням поліцейського під час спілкування із водієм, вимоги КУпАП та Інструкції щодо огляду водіїв на стан сп`яніння, не вимагають проведення окремого огляду для встановлення таких ознак. Встановлення яких можливе під час спілкування із водієм за особистим судженням поліцейського, що в подальшому є підставою для проходження огляду задля підтвердження або спростування перебування водія в стані сп`яніння.

Отже, вимогами закону передбачена процедура проведення саме огляду водія на стан сп`яніння, якій передує встановлення ознак сп`яніння поліцейським, за своїм внутрішнім переконанням та критеріями. В даному випадку, ознаки сп`яніння наголошені водію ОСОБА_1 , а тому останній мав обов`язок на вимогу поліцейського пройти відповідний огляд, від чого відмовився.

Крім того, поліцейським запропоновано ОСОБА_1 спочатку пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, у зв`язку з відсутністю згоди останнього, запропоновано пройти огляд у закладі охорони здоров`я та через відсутність і такої згоди ОСОБА_1 , йому роз`яснено про адміністративну відповідальність за відмову від проходження огляду, а тому доводи захисника, щодо порушення порядку пропонування водієві проходження огляду, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Разом з цим, апеляційний суд зауважує, що всі дії ОСОБА_1 були направлені на відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки останній не надавав прямої відповіді на вимогу поліцейського (файл №1). В подальшому працівником поліції в черговий раз запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак останній зазначав, що не від чого не відмовляється, однак огляд проходити не бачить підстав, на що працівником поліції роз`яснено, що за відмову від проходження огляду передбачена адміністративна відповідальність, однак ОСОБА_1 не висловив згоду пройти відповідний огляд, як на місці зупинки транспортного засобу, так і у закладі охорони здоров`я.

Отже, матеріалами справи доведено наявність в діях ОСОБА_1 обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження захисника, що час зазначений у направленні водія на проходження огляду не узгоджується з фактичними обставинами, оскільки в зазначений час направлення не складалось, не є таким порушенням, яке тягне за собою визнання доказів недопустимими, оскільки відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться у присутності поліцейського, отже у разі згоди водія проходити огляд у медичному закладі, таке направлення надається медичному працівнику, що є підставою для проведення огляду. В даному випадку ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння, а тому суперечності у зазначені часу у направлені не впливають на юридичні наслідки.

На підставі викладеного, апеляційним судом не встановлено порушень порядку проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відповідно до ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року.

Відповідно до положень частини 7 Кодексу України про адміністративні правопорушеннястатті 294 КУпАПапеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, будь яких інших доводів щодо відсутності вини ОСОБА_1 вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, апеляційному суду не надано.

Переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, які є безумовною підставою для його скасування, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника адвоката Рощупкіна С.В., апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції постанови винесена з дотримання вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись статтями 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу захисника адвоката Рощупкіна С.В., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 07 травня 2025 року, стосовно ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Ірина СВІЯГІНА