Номер провадження: 33/813/1402/25
Номер справи місцевого суду: 496/8059/24
Головуючий у першій інстанції Горяєв І.М.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Чередник К.А.,

осіб, які взяли участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції:

- адвоката Чеботарьової Юлії Володимирівни,

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Гончарова Михайла Сергійовича на постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 29 травня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 195934 від 13.12.2024 року, водій ОСОБА_1 13.12.2024 року о 22:10 год. Одеська область, Одеський район, с. Вигода, вул. Шилова, 3, керував транспортним засобом «Chevrolet» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився під відеозапис із застосуванням приладу «Драгер», результат 1,57 проміле. Від проходження медичного огляду з метою встановлення алкогольного сп`яніння у медичному закладі відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п.2.9а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Біляївського районного суду Одеської області від 29 травня 2025 року визнано винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Звільнено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від сплати судового збору.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Гончаров Михайло Сергійович подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 29 травня 2025 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суддею було допущено спрощений підхід до розгляду даної справи про адміністративне правопорушення, оскільки суддею в постанові не було встановлено фактичні обставини правопорушення, а суддя послався лише на обставини, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та обґрунтував вину лише на формально перелічених документах, тобто не виконав свої безпосередні функції щодо повного, всебічного, і об`єктивного з`ясування обставин справи, та навіть не надав стороні захисту можливості підготувати належний захист та правову позицію сторони захисту.

В доповненнях до апеляційної скарги, які були приєднанні до матеріалів справи, захисник посилається на такі доводи як те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено як конституційних прав, так і наслідків можливого притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП так і ст. 268 КУпАП як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Також, всупереч положенням п. 9 та п. 15 розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України за №l376 від 06.11.2015 (далі - Інструкція) до протоколу взагалі не було внесено відомостей про те, чи притягувався ОСОБА_1 упродовж року до адміністративної відповідальності, хоча ця обставина теж має значення при кваліфікації дій особи. Крім того, взагалі є незрозумілим, як працівники поліції, які мали керуватися приписами ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» за тих обставин, які вказано у протоколі, взагалі виявили порушення в діях ОСОБА_1 , які стали підставою для зупинки транспортного засобу? Як вбачається з долученого до матеріалів справи відеозапису, то працівники поліції чітко не вказують, який саме пункт Правил дорожнього руху порушив, на їхню думку, ОСОБА_2 і на підставі яких беззаперечних доказів? До того ж, на жодному з цих файлів немає відомостей про модель, тип записуючого пристрою, тобто відсутня будь-яка ідентифікація. Посилається також на те, що на думку сторони захисту, мала місце провокація працівників поліції спрямована на дезінформацію ОСОБА_1 . Підзахисний, який раніше ніколи з подібним не стикався, повністю довірився думці уповноважених державою осіб ( ОСОБА_3 декілька хвилин перебував поза межами працюючого пристрою відеофіксації поряд з працівником поліції, а тому не виключається продовження тиску на нього з мето не скористатися правом на відвідування медичного закладу та повторно огляду на стан сп`яніння). Він наполягав на незгоді з результатами огляду і про це також вказав: і після складання протоколу, але в той же час працівники поліції його переконували в іншому. А отже сторона захисту вказує на безпідставність оформлення факту зупинки транспортного засобу, в якому перебував ОСОБА_2 як такого.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника, який взяв участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав апеляційну скаргу, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приписи ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовуючи до нього адміністративне стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, з чим погоджується і апеляційний суд.

Слід зазначити, що відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі. Обставини, які зазначені посадовими особами у протоколі про адміністративне правопорушення, повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі.

За приписами ст. 251 КУпАП, тягар доказування доведеності вини особи у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення покладається на уповноважену службову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, тобто у даному конкретному випадку, на поліцейського.

Апеляційний суд виходить із того, що судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості тощо.

Для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом повторно досліджено докази, що зібранні по справі працівниками поліції.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 195934 від 13.12.2024 року, водій ОСОБА_1 13.12.2024 року о 22:10 год. Одеська область, Одеський район, с. Вигода, вул. Шилова, 3, керував транспортним засобом «Chevrolet» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився під відеозапис із застосуванням приладу «Драгер», результат 1,57 проміле. Від проходження медичного огляду з метою встановлення алкогольного сп`яніння у медичному закладі відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п.2.9а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно роздруківки (чеку) тесту з газоаналізатора Драгер 6810, з якого встановлено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 поліцейськими проведений 13.12.2024 року о 22-55 год. з використанням спеціального технічного засобу, а саме газоаналізатора Драгер 6810. Тест № 2260 показав, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, результат огляду: 1.57 ‰.

Як вбачається з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння поліцейськими проведений за допомогою газоаналізатора Драгер 6810, прилад № ARBH-0655, у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Результат огляду на стан сп`яніння склав 1.57 ‰.

Згідно направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного працівником поліції 13.12.2024 року о 22-30 год. відносно ОСОБА_1 встановлено, що в результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Від огляду на стан сп`яніння в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився.

Згідно пояснень наданих у судовому засіданні суду першої інстанції інспектором поліції Мельником О.П., який пояснив, що 13.12.2024 року він разом із напарником ОСОБА_4 патрулювали в с. Вигода, Водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Chevrolet» д. н. з. НОМЕР_1 не зупинився на вимогу поліцейський про зупинку, а почав прискорювати швидкість руху на автомобілі, у зв`язку з чим його почали переслідувати з увімкнутими проблисковими маячками червоного та синього кольору, на що водій повинен був повністю зупинитися, але він навпаки ще збільшив швидкість руху. При переслідування авто вони заїхали у відкриті ворота на подвір`я будинку, де ОСОБА_1 вийшов з автомобіля і намагався сховатися у будинку, але йому не дали цього зробити він з напарником. Після цього ОСОБА_1 говорив, що він не бачив поліцейський автомобіль, та в подальшому пояснив, що був у кума та вживав алкогольні напої, також він пропонував домовитись. Всі події фіксувались на боді камеру, яка знімає по 5 хвилин відео, це залежить від налаштування камери, яку їм надали при виході на чергування. ОСОБА_1 відмовлявся надавати документи та йому роз`яснили, що в такому разі його доставлять до відділення поліції, тиску ніякого на ОСОБА_1 не було вчинено, потім він надав документи, права роз`яснено, також ОСОБА_1 було запропоновано продути прилад «Драгер», так як інструкцією передбачено контрольний задув. Після проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», результат показав 1,57 проміле, також ОСОБА_1 було запропоновано проїхати до медичного закладу з метою визначення стану алкогольного сп`яніння, на що він спочатку погодився, проте потім відмовився. Крім того, ОСОБА_5 зазначив щодо висловлювання в сторону ОСОБА_1 «ти, що мене не пам`ятаєш?» це говорив його напарник ОСОБА_4 , який приїздив до ОСОБА_1 додому на виклик щодо домашнього насилля, це не був тиск, це було просто питання.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано відеозаписи з портативних відео реєстраторів, дослідженням яких встановлено, що такі відеозаписи и стосуються подій, що мали місце 13.12.2024 року, за участі ОСОБА_1 . Даними відеозаписами зафіксовано як службовий автомобіль працівників поліції з увімкнутими проблисковими маячками червоного та синього кольору, почали переслідувати автомобіль «Chevrolet» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який в подальшому зупинився на подвір`ї домоволодіння, та останній вийшов з автомобілю та намагався зайти в дім, у зв`язку з такими діями, у працівників поліції також виникла необхідність прослідувати за ОСОБА_1 та зупинити його. Коли ОСОБА_1 наздогнали біля входу у будинок на території його домоволодіння, працівники поліції висловили вимогу, щоб він зупинився та надав документи що посвідчують його особу, а також посвідчення водія. ОСОБА_1 деякий час відмовлявся надати вказані документи та навіть назвати своє прізвище та ім`я, ігноруючи таким чином вимогу працівника поліції. Більше того, коли присутня при спілкуванні з поліцією, жінка ОСОБА_1 назвала його прізвище та ім`я, ОСОБА_1 висловив негативне зауваження до неї, на що та казала, що його особу встановлять так чи інакше і немає сенсу приховувати особисті дані. Після роз`яснення, що ОСОБА_1 доставлять до відділу поліції, останній надав документи, а також його особу було встановлено через службовий планшет працівника поліції. Працівниками поліції під час спілкування, було виявлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, та в подальшому ОСОБА_1 було визнано вжиття алкогольних напоїв. ОСОБА_1 було запропоновано продути прилад «Драгер», на що останній погодився, результат показав 1,57 проміле, Працівник поліції також запитав у ОСОБА_1 , чи згоден він з отриманим результатом, на що останній повідомив що ні, у зв`язку з чим було запропоновано проїхати до медичного закладу з метою визначення стану алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 спочатку погодився проїхати до медичного закладу, проте потім відмовився, що прискіпливо з`ясовувалось поліцейським кілька разів. Поліцейськими ознайомлено ОСОБА_1 зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, надано можливість надати свої пояснення, відсторонено від права керування та вилучено посвідчення водія з наданням тимчасового дозволу.

При розгляді справи апеляційний суд виходить з наступного.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно п. 2.9а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З положень ст. 266 КУпАП вбачається, що особи, які керують, зокрема транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння. Огляд особи, яка керувала, зокрема транспортним засобом, на стан сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала, зокрема транспортним засобом, на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд осіб на стан сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд особи на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. У разі відсторонення особи від керування, зокрема транспортним засобом, можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.

Аналогічні положення, але з більш детальним врегулюванням дій поліцейського під час огляду водія на стан сп`яніння, містяться в Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 (далі Порядок № 1103) та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС України та Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція № 1452/735).

Зокрема, положення п. 2, 3, 5 Порядку № 1103 встановлюють, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Положенням п. 2, 3 розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

За приписами п. 3 - 5 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Згідно п. 7 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Частина 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 цього Закону віднесено застосування засобів відеозапису.

Підпунктом 1 п. 2 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026) передбачено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Оцінивши всі наявні в матеріалах справи докази, як кожний окремо, так і в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що зібрані в справі докази відображають обставини, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, узгоджуються між собою і не викликають суперечностей у їх відповідності фактичним обставинам справи, тобто є належними, допустимими і достатніми для підстав вважати, що 13.12.2024 року ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суддею було допущено спрощений підхід до розгляду даної справи про адміністративне правопорушення, оскільки не надано було стороні захисту можливості підготувати належний захист та правову позицію сторони захисту, є безпідставними, оскільки матеріали справи містять чисельні клопотання та пояснення від різних захисників ОСОБА_1 впродовж періоду перебування справи в суді першої інстанції, які свідчать про забезпечення права на захист останнього.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено як конституційних прав, так і наслідків можливого притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП так і ст. 268 КУпАП як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, є необґрунтованими, так як вбачається з відеозаписів, які приєднанні до матеріалів справи, після складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 було зачитано зміст вказаного протоколу, у зв`язку з чим останній без всяких зауважень зробив відповідний підпису протоколі в графі роз`яснення прав, згідно ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що всупереч положенням п. 9 та п. 15 розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України за №l376 від 06.11.2015 року (далі - Інструкція) до протоколу взагалі не було внесено відомостей про те, чи притягувався ОСОБА_1 упродовж року до адміністративної відповідальності, спростовується матеріалами справи, а саме витягом з бази Армор, з якої вбачається, що ОСОБА_1 впродовж року за ч. 1 ст. 130 КУпАП не притягувався.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не повідомили причину зупинки згідно приписам ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» не є предметом перевірки судами даної категорії справ про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КупАП, а доказів порушення поліцейськими службових інструкцій при спілкуванні з громадянами (зокрема з ОСОБА_1 ), а також про протиправність дій працівників поліції при несенні служби під час фіксації правопорушення з апелянтом 13.12.2024 року відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду суду першої інстанції, яким була надано відповідна оцінка, не спростовують висновків, що зроблені в постанові суду першої інстанції, оскільки зведені лише до незгоди з висновками суду першої інстанції без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, наявних в матеріалах справи.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням ним пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту від відповідальності за вчинене правопорушення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Отже, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за ст. 130 ч. 1 КУпАП, а тому висновок суду першої інстанції про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законним та обґрунтованим, тому немає підстав для скасування або зміни постанови суду.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.

Так, з постанови суду вбачається, що при визначенні розміру штрафу та строку позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, судом першої інстанції були враховані характер скоєного правопорушення, особа правопорушника, в зв`язку з чим судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у виді розміру штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, як єдиного адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов до висновку, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Гончарова Михайла Сергійовича - залишити без задоволення.

Постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 29 травня 2025 року - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений: 02.07.2025 року.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе