ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року. м. Володимир

Суддя Володимирського міського суду Волинської області Вітер І.Р., розглянувши матеріали, які надійшли від Володимирського РВП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 1224, ст. 124, ч.3 ст.126 та ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 280550 від 24.03.2025 вбачається, що цього дня о 14:00 у селі Когильне по вулиці Марка Олійника Володимирського району ОСОБА_1 керував трактором Т244, р.н. НОМЕР_1 , будучи обмеженим у праві керувати транспортними засобами на підставі постанови від 19.10.2018, чим порушив ст.15 Закону України «Про дорожній рух», за що передбачена відповідальність ч.3 ст.126 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 280510 від 24.03.2025 вбачається, що цього дня близько 14:00 у селі Когильне по вулиці Марка Олійника Володимирського району ОСОБА_1 керував трактором Т244, р.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, почервоніння шкіряного покриву обличчя. Водій на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно протоколу серії ЕПР 1 № 280507 від 24.03.2025 вбачається, що цього дня о 14:00 ОСОБА_1 у селі Когильне по вулиці Марка Олійника Володимирського району, керуючи трактором Т244, р.н. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом не впевнися в безпечності та здійснив наїзд на паркан, чим порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху, а отже вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 280528 від 24.03.2025 вбачається, що цього дня о 14:00 ОСОБА_1 , у селі Когильне по вулиці Марка Олійника Володимирського району, здійснивши ДТП трактором Т244, р.н. НОМЕР_1 , залишив місце її вчинення, а отже порушив п.2.10 «а» Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.1224 КУпАП.

Постановою судді Володимирського міського суду Вітера І.Р. від 10.06.2025 року справи № 154/1208/25 (номер провадження 3/154/798/25), № 154/1206/25 (номер провадження 3/154/796/25), № 154/1209/25 (номер провадження 3/154/799/25), № 154/1207/25 (номер провадження 3/154/797/25), відносно ОСОБА_1 , за вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124, ч.3 ст.126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП об`єднано в одне провадження.

В судових засіданнях ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушень заперечив. Пояснив, що 24.03.2025 трактором не керував та дорожньо-транспортної пригоди не вчиняв. Вказав, що з 2022 року проходив військову службу в лавах ЗСУ, активно приймав участь у бойових діях, отримував поранення та контузії, у зв`язку з чим у нього часто виникають галюцинації та марення. Іноді йому важко відрізнити події, які відбувалися у його уявному світі від реального життя. Через це після лікувань, а також у зв`язку з тим, що його єдиний брат загинув у війні, а матір потребує постійного догляду, його було звільнено із ЗСУ.

Так, 24.03.2025 він перебував вдома в стані алкогольного сп`яніння і йому примарилось, що минулого дня, а саме 23.03.2025 він керував у селі своїм трактором Т244, р.н. НОМЕР_1 , не впорався з керуванням та заїхав у паркан, збивши при цьому три стовпчика. Марення були настільки реальними, що він повірив у їх правдивість, а тому будучи свідомим громадянином, о 15:08 год. 24.03.2025 сам зателефонував на лінію «102» та повідомив про вчинення ним минулої доби ДТП. По приїзду до нього поліцейських він дійсно надавав їм пояснення про обставини ДТП, так як це відбувалось у його мареннях. На підставі цих пояснень поліцейські склали щодо нього чотири протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 1224, ст. 124, ч.3 ст.126 та ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Протверезівши, він вирішив відремонтувати паркан, який, як він думав, пошкодив трактором 23.03.2025, а тому прийшов на місце події і побачив, що паркан стоїть на місці і неушкоджений. Оглянувши трактор, він також переконався, що на ньому відсутні будь-які сліди ДТП та ушкодження. Лише тоді зрозумів, що усі події, про які він заявив до поліції відбувалися не в реальному житті, а в його уяві. З підстав відсутності події правопорушень просив закрити провадження у справі.

Опитаний в судовому засіданні інспектор Володимирського РВП ГУНП у Волинській області Гоменюк М.Л. підтвердив пояснення ОСОБА_1 з приводу виклику останнім 24.03.2025 поліції та надання пояснень щодо вчинення ним минулої доби ДТП під час керування трактором Т244, р.н. НОМЕР_1 . Зазначив, що на підставі пояснень ОСОБА_1 його дії було кваліфіковано за ст. 1224, ст. 124, ч.3 ст.126 та ч.1 ст.130 КУпАП.

До протоколів про вчинення адміністративних правопорушень органом Національної поліції долучені:

1. копія рапорту поліцейського про отримання та відпрацювання повідомлення по лінії «102» від 24.03.2025. За даним рапортом цього дня 24.03.2025 о 15:06 год. від заявника ОСОБА_1 надійшло повідомлення про те, що вчора він тракторі збив три стовпа у селі Когильне, Володимирського району. Заявник знаходиться на початку села біля зупинки;

2. письмові пояснення ОСОБА_1 від 24.03.2025 про те, що він у селі Когильне керував трактором, р.н. НОМЕР_1 , не впорався з керуванням при русі заднім ходом, здійснив наїзд на паркан, внаслідок чого трактор отримав механічні пошкодження;

3. акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, в якому не відображено дати та часу складання. Актом встановлено, що огляд не проводився, оскільки ОСОБА_1 відмовився від його проведення. Акт підписаний лише поліцейським;

4. направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24.03.2025 року, яким встановлені ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 (різкий запах алкоголю з порожнини рота) та зазначено, що огляд не проводився, оскільки ОСОБА_1 відмовився від його проведення;

5. постанова державного виконавця Володимир-Волинського міськрайонного ВДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про встановлення тимчасового щодо ОСОБА_1 обмеження боржника у праві керування транспортним засобом від 12.11.2020.

6. оптичний носій інформації (DVD-R) із записами файлів з нагрудних відеореєстраторів поліцейських, на яких відображено обставини документування та оформлення справ про адміністративні правопорушення за складеними у цій справі протоколами.

Оглядом в судовому засіданні відеозаписів встановлено:

- вони містять лише відомості про обставини складання поліцейським протоколів про адміністративні правопорушення за ст. 1224, ст. 124, ч.3 ст.126 та ч.1 ст.130 КУпАП від 24.03.2025 року відносно ОСОБА_1 , що відбувалось не на місці ДТП, а на подвір`ї його дому у селі Когильне Володимирського району Волинської області;

- відеозаписи не містять об`єктивного підтвердження факту керування ОСОБА_1 будь-яким транспортним засобом;

- відеозаписи не містять фіксації факту зупинки ОСОБА_1 поліцейським під час керування будь-яким транспортним засобом;

- відеозаписи не містять фіксації пропозиції поліцейського пройти ОСОБА_1 огляд на предмет встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці із використанням спеціального технічного засобу (алкотестеру), або ж у закладі охорони здоров`я;

- відповідно також відеозаписи не містять фіксації факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці, так і в закладі охорони здоров`я;

- на відеозаписах відсутні обставини виїзду поліцейських на місце ДТП, фіксації пошкоджень транспортного засобу (трактора), стовпів, паркану чи будь-якого іншого майна, складення схеми місця ДТП, акту огляду на стан сп`яніння чи направлення водія на проведення такого огляду;

- відеозаписами не зафіксований трактор Т244, р.н. НОМЕР_1 , чи будь-які ушкодження на ньому;

- відеозаписами підтверджується факт надання ОСОБА_1 усних пояснень в ході яких він не заперечував факту керування ним транспортним засобом та вчинення наїзду на паркан у селі Когильне Володимирського району, при цьому у момент спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 візуально перебував в стані алкогольного сп`яніння та продовжував вживати напій, схожий на пиво.

Інших доказів матеріали справи не містять.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши протоколи про вчинення адміністративних правопорушень та долучені до них матеріали, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи вимагає від уповноваженого органу (посадової особи) насамперед повного дослідження доказів, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні (ст. 251 КУпАП), здійснити всебічну й неупереджену оцінку цих доказів (ст. 252 КУпАП), встановити наявність обставин, що пом`якшують (ст. 34 КУпАП) чи обтяжують (ст. 35 КУпАП) відповідальність, з`ясувати чи здійснюється провадження в межах строків накладення адміністративного стягнення (ст.38 КУпАП), з`ясувати чи заподіяно майнову шкоду вчиненим правопорушенням, чи є можливість передати матеріали справи на розгляд громадських організацій чи звільнити від відповідальності через малозначність правопорушення (статті 21, 22 КУпАП).

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підставі ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

На підставі ст.62 Конституції України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом Рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року визнаватися допустимими і використовуватися як докази в справі можуть лише фактичні дані, одержані відповідно до вимог чинного законодавства України, а перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Відповідно до пункту п`ятого Рішення Конституційного Суду України №1-рп/19 від 26 лютого 2019 року презумпція невинуватості є важливою гарантією дотримання прав особи та обов`язковою складовою справедливого судового розгляду. Конституційний Суд України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачяться на користь її невинуватості.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Згідно пункту 2 статті 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Відповідно до практики ЄСПЛ принцип презумпції невинуватості вимагає, зокрема, щоб при виконанні своїх обов`язків судді не починали розгляду справи з упередженням щодо вчинення підсудним правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується; тягар доведення лежить на стороні обвинувачення, і будь-який сумнів тлумачиться на користь обвинуваченого; сторона обвинувачення має повідомити підсудного про висунуте проти нього обвинувачення (для того, щоб він міг підготувати і представити свій захист відповідно) та надати суду докази, достатні для його засудження (пункт 77 рішення у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1988 р., пункт 97 рішення у справі «Яношевич проти Швеції» від 23.07.2002 р.).

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справи «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року, «Шмауцер проти Австрії» від 23 жовтня.1995 року, «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (пункти 17, 21 рішення «Надточій проти України»).

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 7, 251, 252, 280 КУпАП та ст.ст. 85, 86 КПК України в поєднанні із вказаною вище позицією Конституційного суду України, викладеною у рішенні № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року, а також практикою ЄСПЛ, що за правилами, визначеними ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» має враховуватися судом як джерело права, можна зробити висновок, що у справах про притягнення осіб до адміністративної відповідальності належними вважаються докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність передбачених ст. 280 КУпАП обставин, які підлягають доказуванню у справі, а також інших обставин, які мають значення для справи, та прямо чи непрямо підтверджують достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Водночас, допустимим визнається доказ, якщо він отриманий суб`єктом, уповноваженим на це законодавством із належного джерела та з додержанням належної процедури отримання, тобто дотримання процесуального порядку їх збирання та закріплення відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема КУпАП.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За правилами, визначеними відповідними нормами КУпАП, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин адміністративного провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У відповідності до вимог ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходам впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставі і в порядку встановленому законом, а застосування заходів адміністративного впливу проводиться в межах компетенції того органу, який його застосовує у точній відповідності із законом.

Згідно із ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

В контексті наведеного слід відмітити, що правова процедура (fair procedure - справедлива процедура) є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади. Правова процедура встановлює чітку послідовність дій із зазначенням способів та методів її здійснення, підстав, порядку, форми та строків такої діяльності.

Встановлена правова процедура як складова принципу законності та принципу верховенства права, є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.

Отже, дотримання передбаченої законом процедури та порядку провадження у справі про притягнення особи до відповідальності має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» № 3353-XII від 30.06.1993 року встановлені обов`язки учасників дорожнього руху, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями) передбачено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За ч.3 ст.126 КУпАП, до відповідальності притягуються особи за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення у трьох формах:

1. керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції,

2. передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів,

3. відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

За ст.1224 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Згідно п.1.10 Правил дорожнього руху України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Отже факт керування транспортним засобом є обов`язковим елементом складу кожного із даних правопорушень, а тому у процесі доказування його встановлення є обов`язковим.

Матеріали справи про адміністративні правопорушення за усіма протоколами від 24.03.2025, складених щодо ОСОБА_1 не містять жодного об`єктивного доказу керування ним 23 або 24.03.2025 трактором Т244, р.н. НОМЕР_1 , або будь-яким іншим транспортним засобом.

Крім того, проведеним розглядом справи за наявними доказами судом встановлено, що ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння не відмовлявся, що виключає його відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Так, за змістом частин 2-4 ст.266 КУпАП встановлено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Матеріали справи не містять жодного доказу встановлення стану сп`яніння водія ОСОБА_1 , його огляд на стан сп`яніння поліцейським на місці 24.03.2025 не проводився.

Щодо ОСОБА_1 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, дотримання встановленого порядку є обов`язковим елементом об`єктивної сторони складу даного адміністративного правопорушення, за вчинення якого притягується до відповідальності ОСОБА_1 .

Порядок встановлення факту відмови водія з ознаками алкогольного сп`яніння від проходження огляду на стан сп`яніння, як виду адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, чітко встановлений законодавством, визначає конкретний алгоритм дій поліцейського при оформленні справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП.

Так, згідно вимог п. 4 Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року (далі - Інструкція № 1395), огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складається у двох примірниках, один з яких вручається особі, щодо якої проводився цей огляд. У разі виявлення стану алкогольного сп`яніння в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучаються акт огляду на стан сп`яніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (у разі наявності).

На підставі п.5 Розділу Х Інструкції № 1395, у разі проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я висновок про його результати долучається до протоколу про адміністративне правопорушення (у разі підтвердження стану сп`яніння).

Згідно п.6, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Приписами пунктів 6, 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року, передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. Згідно із п.8 цього ж Порядку, уразі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, у відповідності до встановленого законодавством порядку, в разі виявлення ознак алкогольного чи іншого сп`яніння у водія, що керує транспортним засобом, поліцейський зобов`язаний запропонувати пройти йому огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, що встановлено ч.2 ст.266 КУпАП.

Згідно п.5 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735), перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

При цьому суд констатує, що проведення огляду водія з ознаками алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, є правом водія, а не його обов`язком.

Водій вправі також відмовитись від проходження огляду поліцейським на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням спеціальних технічних засобів з будь-яких причин, і така відмова не становить складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки в такому випадку у відповідності до вимог ч.3 ст.266 КУпАП, п.7 Інструкції № 1452/735 та п.6 Порядку № 1103, за встановленою законодавством процедурою, поліцейський зобов`язаний направити водія транспортного засобу до закладу охорони здоров`я для проведення його огляду на предмет встановлення стану сп`яніння.

Отже, зазначені нормативні акти чітко передбачають, що у випадку відмови водія від огляду на місці зупинки чи незгоди водія із результатами огляду на місці зупинки, поліцейський не має підстав для складення протоколу за статтею 130 КУпАП, оскільки у такому випадку закон покладає обов`язок на працівника поліції запропонувати водієві пройти огляд в медичному закладі.

У відповідності до п.8 Інструкції №1452/735, форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Отже, проходження огляду в медичному закладі пропонується не усно, а шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. У цьому письмовому направленні має бути вказано конкретний заклад охорони здоров`я, який входить до затвердженого переліку, дані про особу водія, якого направляють, точний час видачі направлення, тощо.

І лише у разі, якщо водій отримав письмове направлення та відмовляється від проведення медичного огляду в закладі охорони здоров`я, така відмова водія становить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що також є безумовною підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Обов`язок поліцейського направити водія для проходження огляду на стан сп`яніння до закладу охорони здоров`я в разі його відмови від проходження огляду на місці або в разі незгоди з результатами такого огляду на місці також чітко визначений ч.3 ст.266 КУпАП.

На підставі п.11 Інструкції №1452/735, оформлення матеріалів огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється згідно з чинним законодавством.

Згідно ч.5 ст.266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Частиною 2 ст.266 КУпАП передбачено застосування поліцейським технічних засобів відеозапису при проведенні огляду особи на стан алкогольного сп`яніння.

У відповідності до п.2 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС № 1026 від 18 грудня 2018 року (далі - Інструкція № 1026), з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення працівниками поліції передбачено застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

У відповідності до п.5 розділу ІІ вказаної Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі, тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Відмова особи від проходження огляду з метою встановлення стану її сп`яніння за своєю суттю є частиною (етапом) провадження справи про вчинення адміністративного правопорушення, порядок проведення якого чітко визначений законодавством.

У зв`язку з цим, в разі застосування поліцейськими відеозапису, вказаний етап провадження у справі про адміністративне правопорушення, повинен бути зафіксованим даним відеозаписом.

До матеріалів справи долучено оптичний носій інформації на якому міститься відеозапис порядку дій поліцейського та оформлення щодо ОСОБА_1 матеріалів справи про адміністративне правопорушення за яке він притягується до відповідальності.

Під час відтворення та огляду в судовому засіданні долученого до матеріалів справи відеозапису встановлено, що він містить інформацію про обставини в справі про адміністративні правопорушення, яка повністю суперечить обставинам, викладеним поліцейським у протоколі за ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема:

- у ньому не зазначено відомості про місце, час проведення відеозапису, про особу, яка його проводила, інших осіб, які брали в цьому участь;

- у відеозаписі відсутня будь-яка інформація про провадження в справі про адміністративне правопорушення, норму КУпАП за якою воно здійснювалось, осіб, які були присутніми при цьому, зокрема даних про інспекторів поліції, особи щодо якої здійснюється провадження, свідків події, складення будь-яких процесуальних документів (крім протоколу про адміністративне правопорушення), тощо;

- зміст відеозапису свідчить про те, що фіксація проводилась не на місці зупинення транспортного засобу, як це зазначено у протоколі, а за місцем проживання ОСОБА_1 ;

- відеозапис не містить будь-якої інформації про встановлення у визначеному законом порядку стану сп`яніння ОСОБА_1 ;

- відеозаписом підтверджено, що поліцейський не пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці чи в закладі охорони здоров`я, направлення для цього не оформляв;

- відеозапис не містить інформації про роз`яснення поліцейським ОСОБА_1 порядку застосування спеціального технічного засобу та наслідків його відмови від проходження огляду на місці;

- відповідно у відеозаписі події, а також в матеріалах справи, відсутній будь-який доказ факту того, що ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

При цьому надаючи оцінку наявному у справі відеозапису, суд прийшов до висновку про те, що оскільки в процесі доказування вини правопорушника поліцейськими застосовувався відеозапис, і він не містить жодних відомостей про обставини правопорушення, що стосуються керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а тим більше й щодо відмови у встановленому порядку пройти медичний огляд, що є частиною провадження у справі про адміністративне правопорушення та може відбуватись виключно в присутності поліцейського - такий відеозапис з нагрудного відеореєстратора інспектора поліції за відсутності інших доказів вини правопорушника може розцінюватись виключно як доказ відсутності події такого правопорушення.

Інші докази щодо відмови ОСОБА_1 у встановленому порядку пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння також у справі відсутні.

Відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху, дорожня обстановка це сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів та їх стан), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Цим же пунктом Правил дорожнього руху України встановлено, що дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Необхідною умовою відповідальності за ст.124 КУпАП є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою правил дорожнього руху, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням правил дорожнього руху і виявленими пошкодженнями.

Тобто, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП є не будь-яке порушення правил дорожнього руху, а саме те порушення, яке має наслідки у формі пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Стаття 124 КУпАП застосовується, якщо внаслідок ДТП немає постраждалих, тобто ніхто не отримав тілесних ушкоджень.

Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП, визначені розділом ІХ Інструкції № 1395.

Так, п.п. 1 та 4 розділу IХ вказаної Інструкції передбачено, що у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці ДТП складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додається: схема місця ДТП, яку підписують учасники ДТП та поліцейський; пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності); показання технічних приладів (у разі їх наявності); показання засобів фото- та/або відеоспостереження (у разі їх наявності); інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі.

За змістом цієї Інструкції, схема ДТП є обов`язковим документом, який при оформленні справ про адміністративне правопорушення, за ст.124 КУпАП, складається на місці ДТП.

На схемі місця ДТП графічно зображуються та фіксуються такі об`єкти: 1) ділянка дороги, на якій сталась ДТП; 2) сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів та слідів; 3) транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїжджої частини та сталих орієнтирів; 4) сліди гальмового шляху коліс транспортних засобів:їх розміщення відносно елементів проїжджої частини; довжина від їх початку до кожного колеса транспортного засобу із зображенням місць розривів; довжина слідів на ділянках з різним покриттям; 5) інші сліди та предмети, що стосуються пригоди: розміщення частин та об`єктів (уламки кузова, частинки фарби, уламки скла, осипання ґрунту, сліди рідини), що відокремилися від транспортного засобу, відносно елементів проїжджої частини, транспортних засобів; площа розсіювання уламків скла, осипання ґрунту; 6) координати місця зіткнення, наїзду відносно сталих орієнтирів; 7) ширина проїжджої частини разом з роздільними смугами; 8) ширина тротуарів, узбіччя; 9) розміри ділянок з різним станом дорожнього покриття; 10) розміри та розміщення дефектів дорожнього покриття; 11) розташування дорожньої розмітки; 12) розташування світлофорів, дорожніх знаків та інших засобів технічного регулювання дорожнього руху; 13) розташування шлагбаума, засобів сигналізації, дорожніх знаків на підході до залізничного переїзду.

В обов`язковому порядку на схемі місця ДТП заповнюється таблиця дорожніх умов та зазначаються назви об`єктів, зображених на схемі. На зворотному боці схеми місця ДТП зазначаються: 1) марка (модель) пошкодженого транспортного засобу; 2) номерний знак транспортного засобу; 3) власник (співвласник) транспортного засобу; 4) серія та номер полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та назва страхової організації, яка його видала, а у разі його відсутності - посвідчення відповідної категорії осіб, для яких наявність полісу не є обов`язковою; 5) перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, які сталися внаслідок ДТП; 6) вид пригоди; 7) кількість учасників ДТП; 8) порушення пункту Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306; 9) результати огляду на стан сп`яніння (у випадку його проведення); 10) тип транспортного засобу. Зазначена інформація підтверджується підписами водіїв транспортних засобів.

Водночас, схема місця ДТП за своєю формою повинна відповідати додатку 8 Інструкції № 1395.

Згідно абз.3 п.8 Розділу ІХ цієї ж Інструкції при встановленні транспортного засобу, який зник з місця пригоди, проводяться його огляд на предмет наявності характерних пошкоджень, інших обставин ДТП та фотофіксація.

У даній справі схема місця ДТП взагалі не складена, місце вчинення ДТП не встановлене, будь-які пошкодження транспортних засобів чи іншого майна не виявлені та не зафіксовані.

Суд також враховує, що оформлення поліцейським ДТП без виїзду на місце події, огляду місцевості та фіксування доказів, без складення схеми ДТП та фіксації даних на відео та фото не відповідає вимогам законодавства та не дозволяє суду дійти переконливого висновку про достовірність такої події, відповідність викладених у протоколі фактичним обставинам справи.

Оформлення ДТП є частиною (етапом) провадження справи про вчинення адміністративного правопорушення, порядок проведення якого чітко визначений законодавством.

У зв`язку з цим також, в разі застосування поліцейськими відеозапису, вказаний етап провадження у справі про адміністративне правопорушення, повинен бути зафіксованим даним відеозаписом.

До матеріалів справи долучено оптичний носій інформації на якому не міститься відеозапису оформлення щодо ОСОБА_1 матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП, у ньому відсутня будь-яка інформація про огляд поліцейськими місяця ДТП, складення схеми ДТП (зокрема у присутності ОСОБА_1 ), встановлення пошкоджень трактора чи іншого майна.

Більше того, в порушення абз.3 п.8 Інструкції № 1395, фотофіксація пошкоджень виявленого автомобіля суду надана не була.

Суд звертає увагу, що жоден з доказів, долучених органом поліції, не містить об`єктивного підтвердження факту пошкодження трактора або іншого майна, що є необхідною умовою притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

У пункті 1.10 Правил дорожнього руху визначено, що залишення місця дорожньо-транспортної пригоди - дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.1224 КУпАП, полягає у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні.

Водночас в матеріалах справи відсутні будь-які належні і допустимі докази на підтвердження події дорожньо-транспортної пригоди, яка могла відбутись 23 або 24.03.2025, наявності матеріальних збитків, спричинених такою подією, яка сталася під час руху керованого ОСОБА_1 транспортного засобу, розміру цих збитків.

Крім того, в судовому засіданні жодним чином не підтверджено, що ОСОБА_1 покинув місце пригоди саме з метою приховання її факту, або ж обставин її скоєння, а це свідчить про відсутність ознак залишення місця дорожньо-транспортної пригоди в розумінні визначення, закріпленого у п. 1.10 Правил дорожнього руху, що в свою чергу дає підстави зробити висновок і про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 1224 КУпАП.

Отже, судом встановлено, що єдиною підставою для складання протоколів про адміністративні правопорушення стали усні та письмові пояснення ОСОБА_1 , які він надав за власною ініціативою в стані алкогольного сп`яніння після телефонного звернення на лінію «102».

При цьому, жодних інших доказів, які б підтверджували факт безпосереднього керування ОСОБА_1 трактором Т244, р.н. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, наявність факту події дорожньо-транспортної пригоди, заподіяння будь-яких матеріальних збитків, або ж наявність ушкоджень на транспортному засобі, органом, який склав протоколи, не надано.

Ані відеозаписи, ані будь-які письмові чи речові докази не підтверджують фактичної наявності події ДТП, стану сп`яніння водія під час керування транспортним засобом, чи факту відмови останнього від проходження медичного огляду. Відеозаписи свідчать лише про перебування працівників поліції на подвір`ї ОСОБА_1 , складення протоколів та надання ним пояснень, отриманих у стані, схожому на алкогольне сп`яніння, при цьому у момент їх отримання він не здійснював жодних дій, пов`язаних з керуванням транспортом, а трактор Т244 взагалі не був зафіксований.

У даному випадку, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували факти: керування ОСОБА_1 24.03.2025 трактором чи іншим транспортним засобом, наявності ДТП як події; пошкодження транспортних засобів майна (паркану, стовпів, тощо); перебування водія у стані алкогольного сп`яніння у момент керування транспортним засобом чи відмови ОСОБА_1 від огляду, проведеного з дотриманням вимог чинного законодавства; порушення обов`язку залишатися на місці ДТП.

Таким чином, з урахуванням принципу презумпції невинуватості та недопустимості притягнення особи до відповідальності виключно на підставі її зізнання, наданого в умовах можливого сплутання реальних подій з уявними через психоемоційний стан, суд доходить висновку, що фактичні обставини правопорушень, передбачених ст. 1224, ст. 124, ч.3 ст.126 та ч.1 ст.130 КУпАП, не доведені належними і допустимими доказами, а тому відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного, беручи до уваги те, що наявні в матеріалах справи докази в своїй сукупності не доводять поза розумним сумнівом вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, суд доходить висновку про відсутність в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 1224, ст. 124, ч.3 ст.126 та ч.4 ст. 130 КУпАП.

З огляду на це, відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу вказаних адміністративних правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 1224, 124, 130, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративні правопорушення за ст. 1224, ст. 124, ч.3 ст.126 та ч.4 ст. 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу цих адміністративних правопорушень.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Володимирського міського суду Ігор Вітер