КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Справа № 760/4268/25
№ 33/824/3467/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Саліхова В.В., за участю секретаря судового засідання Алієвої Д.У.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва Кратко Д.М. від 23 квітня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 164 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 08 лютого 2025 року серії ВАД № 623296, 08 лютого 2025 року за адресою АДРЕСА_2 громадянка ОСОБА_1 здійснювала торгівлю промисловими товарами без дозвільних на те документів, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Постановою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 23 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 25 500,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись з такою постановою суду, 02 травня 2025 року ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 23 квітня 2025 року та закрити провадження у справі за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначала, що вона не здійснювала продаж речей і не знаходилась біля лотків з речами, оскільки ні лотки, ні речі, розміщені в них, що відображені на фотознімках, їй не належать.

Вказувала, що судом не враховано її заперечення та не надано їм належної оцінки.

Посилалася на те, що в матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання, відсутні достатні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 систематично здійснює господарську діяльністю, як і будь-яких інших доказів на підтвердження вини останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано.

З огляду на наведене, вважає, що постанова є незаконною та необгрунтованою, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її захисник Тагієва Т.В. підтримали доводи апеляційною скарги та просили її задовольнити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суддя, у відповідності до положень статей 280 та 283 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

При постановленні рішення судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані.

Диспозиція ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом.

Під господарською діяльністю у Господарському кодексі України розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність (ч. 1 ст. 3 ГК України).

За приписами ч. 1 ст. 58 ГК України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Відповідно ч. 1 ст. 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Як судом першої інстанції так і судом апеляційної інстанції, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 164 КУпАП, були досліджені наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 623296 від 08 лютого 2025 року, відповідно до якого 08 лютого 2025 року за адресою АДРЕСА_2 громадянка ОСОБА_1 здійснювала торгівлю промисловими товарами без дозвільних на те документів, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП. ОСОБА_1 було роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.ст. 55,56,59,63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Згідно пояснень ОСОБА_1 , викладених у протоколі, вона здійснювала торгівлю через скрутне матеріальне становище. (а.с. 1);

- рапорт лейтенанта поліції, у якому зазначено, що під час перевірки документів ОСОБА_1 встановлено, що у останньої відсутня державна реєстрація про фізичну особу-підприємця на здійснення роздрібної торгівлі з лотків і на ринках текстильними виробами, одягом і взуттям, яка була припинена 20 січня 2025 року на підставі її власного рішення.

- протокол вилучення речей від 08 лютого 2025 року, складений у присутності свідків та відповідно до якого вилученоу ОСОБА_1 наступні речі: чоловічі спортивні штани - 100 штук; жіночі спортивні штани - 17 штук, юбка жіноча - 1 штука; чоловіча сорочка - 7 штук; чоловіча кофта - 8 штук; пальто - 2 штуки; футболки чоловічі - 4 штуки; термобілизна - 2 штуки. У протоколі зазначено, що ОСОБА_1 прийняла вилучене майно на відповідальне зберігання;

- роздруківку із сайту Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, що за місцем вчинення адміністративного правопорушення проходив ярмарок;

- Витяг із сайту Міністерства юстиції України з якого вбачається, що 20 січня 2025 року було внесено запис, що ОСОБА_1 припинила здійснювати підприємницьку діяльністю, на підставі прийняття власного рішення, про що було здійснено в запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;

- фотознімками про здійснення торгівлі трикотажними виробами громадянкою ОСОБА_1 .

На переконання апеляційного суду сукупність наведених обставин та доказів усуває будь-які сумніви у здійсненні ОСОБА_1 торгівлі товарами без дозвільних документів, за що передбачено адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Таким чином, факт скоєння вказаного правопорушення, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, які були дослідженні в ході розгляду справи, є достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, так як отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 08 лютого 2025 року та інкримінуються ОСОБА_1 .

Посилання скаржника, щодо недоведеності її вини, не заслуговують на увагу, оскільки апелянт не надає до суду доказів про звернення зі скаргами на дії поліцейських до компетентних органів та матеріали справи не містять будь-яких даних на підтвердження заявлених доводів, що дає підстави суду вважати такі посилання апеляційної скарги як спроби уникнути відповідальності за вчинене нею адміністративне правопорушення.

Твердження апелянта про те, що вона не здійснювала торгівлю товарами, відхиляються судом з огляду на її пояснення, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, в яких вона не заперечувала обставин, викладених у протоколі та вказала, що здійснювала торгівлю через скрутне матеріальне становище.

За таких обставин, апеляційний суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, що узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового розгляду апеляційним судом не здобуто.

Таким чином, перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на предмет її відповідності вимогам закону, в межах доводів апеляційної скарги, встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин, є такими, що відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними у справі доказами.

Підстав для закриття провадження з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Застосований місцевим судом до ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення - штраф у розмірі 1 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, є справедливим та достатнім для її виправлення, а також для запобігання вчиненню нею аналогічних правопорушень.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 23 квітня 2025 року, якою визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду В.В. Саліхов