Єдиний унікальний номер №943/868/25
Провадження №3/943/472/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2025 року м. Буськ

Суддя Буського районного суду Львівської області Кос І.Б., розглянувши в приміщенні суду матеріали, які надійшли від заступника начальника відділення поліції № 2 Золочівського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , -

за ч. 2 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №327593 від 11.05.2025, що ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП за те, що 11 травня 2025 року о 23 год. 10 хв. на вулиці Промислова, 1 у с. Ожидів Золочівського району Львівської області він керував транспортним засобом марки «Renault Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_1 із явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі КНП «Буська ЦРЛ» відмовився під відеозапис. Керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння повторно на протязі року, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 категорично заперечив свою винуватість у скоєнні вищевказаного адміністративного правопорушення та просив закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки зазначені в адміністративному протоколі обставини не відповідають дійсності, його вина не доведена та відсутні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності. Зокрема, ОСОБА_1 покликався на те, що він не керував транспортним засобом, сидів у запаркованому автомобілі та очікував на свою сестру з роботи, яка мала підійти та завезти його в інший населений пункт, про що він пояснював працівникам поліції, однак вони проігнорували це та безпідставно склали у його відсутності адміністративний протокол. Крім того, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження його вини за ч. 2 ст. 130 КУпАП, зокрема: в частині керування ним транспортним засобом, повторності правопорушення, як і не встановлено ознак його алкогольного сп`яніння для проходження відповідного огляду; йому не пропонували пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку та не вручено направлення для проходження медичного огляду, а також не має його відмови від такого огляду. Крім того, відеозапис події не містить факту керування автомобілем, відсутні докази зупинки транспортного засобу, а відеозапис розпочинається вже з розмови із поліцейськими. Відтак, оскільки факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом із ознаками алкогольного сп`яніння, його відмова від проходження такого огляду в установленому законом порядку спростовується вищенаведеними обставинами та вина його поза розумним сумнівом не доведена, а відтак просив закрити провадження в справі за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З огляду на вимоги ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією частини другої статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №327593 від 11.05.2025, що ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він 11 травня 2025 року о 23 год. 10 хв. на вулиці Промислова, 1 у с. Ожидів Золочівського району Львівської області керував транспортним засобом марки «Renault Scеnic», реєстраційний номер НОМЕР_1 із явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі КНП «Буська ЦРЛ» відмовився під відеозапис. Керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння повторно на протязі року, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та оформлення результатів такого огляду регулює Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена спільним наказом МВС і МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015.

Відповідно до пункту 2 Розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Зокрема, відповідно до пункту 3 Розділу І цієї Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є (запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці).

Пунктом 2 Розділу ІІ цієї Інструкції передбачено, що поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів лише за наявності ознак, передбачених пунктами 3, 4 розділу І цієї Інструкції.

При цьому, суд вважає, що здійснюючи фіксацію вчиненого правопорушення, з метою забезпечення повноти та об`єктивності провадження у справі про адміністративне правопорушення, поліцейський повинен не лише формально зазначити ознаки алкогольного сп`яніння водія у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, але і надати докази, які підтверджують наявність цих ознак, зафіксувавши їх за допомогою відеозапису події.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Київського апеляційного суду від 12.10.2023 року в справі №755/6355/23.

Однак, як установлено судом, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №327593 від 11.05.2025 року не містить ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , а як убачається із відеозапису події, що поліцейський називає виключно запах алкоголю з автомобіля, що не передбачений пунктом 3 Розділу І Інструкції №1452/735 від 09.11.2015.

Крім того, у відповідності до вимог п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому, ОСОБА_1 послідовно, як на місці події, так і в судовому засіданні категорично заперечує сам факт керування ним транспортним засобом, а матеріали справи таких його доводів не спростовують.

Зокрема, як убачається із матеріалів даної справи, що відеозапис події, що мала місце за участю ОСОБА_1 не є безперервним, розпочинається із того, що транспортний засіб перебуває у незаведеному та нерухомому стані, а працівник поліції запитує ОСОБА_1 : «Добрий вечір, панове. Чому керуєте, будучи позбавленим права керування. Пропоную ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки чую із автомобіля запах алкоголю…відчиніть двері…», на що ОСОБА_1 відповів: «я не керую, я взагалі не рухаюся. Після чого поліцейський каже: «відносно Вас зараз буде складено адміністративні матеріали за ч. 2 ст. 130, а також адміністративна постанова за ч. 4 ст. 126, Ви будете ознайомлюватися з адміністративними матеріалами? Ми друкуємо матеріали, а Ви чекайте тоді штрафу…я поки що відео припиняю…водій закрився…уникає розмови…від проходження медичного огляду на місці відмовився, документів не пред`являє, що тоді відмова (поліцейський запитує в іншого поліцейського)? Бувайте здорові».

Натомість, приписами пункту 7 Розділу І Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 року передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Так, частиною третьою статті 266 КУпАП передбачено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП).

Зокрема, постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 затверджений «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Пунктом 5 цієї Постанови передбачено, що підтвердженням стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (п. 6 цієї Постанови).

Крім того, відповідно до пункту 8 цієї Постанови у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Оскільки, як об`єктивно слідує із дослідженого судом відеозапису події, що після пропозиції поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, оскільки чує із автомобіля запах алкоголю, ОСОБА_1 відповів, що він не керує автомобілем та взагалі не рухається, тобто пасивно відмовився на місці події, після чого поліцейський зобов`язаний був запропонувати йому пройти такий огляд у найближчому закладі охорони здоров`я на виконання приписів ч. 3 ст. 266 КУпАП, п. 7 Розділу І Інструкції №1452/735 від 09.11.2015, п. 5 і п. 8 постанови КМУ №1103 від 17.12.2008, а після отримання відмови водія пройти такий огляд у медичному закладі, перейти до складення адміністративного протоколу. Натомість, поліцейський, не пропонуючи пройти огляд у закладі охорони здоров`я, відразу повідомив про складення адміністративних матеріалів за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Відтак, як убачається із дослідженого відеозапису події, що такий не містить пропозиції поліцейського до ОСОБА_1 пройти такий огляд у найближчому медичному закладі та його відмови від такого огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, чого відеозапис події не містить, як і відсутня пропозиція поліцейського пройти такий огляд у медичному закладі, а наявні матеріали справи не містять відмови ОСОБА_1 від проходження огляду в медичному закладі, що були би зафіксовані під відеозапис, а також відсутність об`єктивних даних щодо залучення до процесу освідування ОСОБА_1 двох свідків, що є обов`язковим для поліцейського в разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису, що виключає наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Пунктом 22 Розділу ІІІ Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 року передбачено, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Згідно частини п`ятої статті 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У рішенні ЄСПЛ «Матанович проти Хорватії» зазначено, що буде порушенням Конвенції використання одних доказів з ігноруванням інших.

Згідно статті 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Відповідно до частини третьої статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України, Європейський суд з прав людини, що при оцінці доказів суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом» Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії» від 20.09.2016, ЄСПЛ вказав, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Окрім того, у рішенні ЄСПЛ в справі «Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013, Суд зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За таких обставин, суд вважає, що залишився недоведеним факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №327593 від 11.05.2025, враховуючи відсутність у матеріалах справи об`єктивних відомостей про керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також недотримання процедури проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року в справі №536/1703/17, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а згідно правової позиції у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 липня 2020 року в справі №463/1352/16-а недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відтак, із урахуванням вимог пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 2 статті 130 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю у його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Ураховуючи наведене та керуючись ст. ст. 7, 130, 245, 247, 251, 266, 268, 279, 280, 283, 284, 288 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 2 статті 130 КУпАП закрити за відсутністю у його діях складу даного адміністративного правопорушення на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Повний текст постанови складено: 01.07.2025 року.

Суддя І. Б. Кос