ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 317/2094/25

Провадження № 3/317/1200/2025

23 червня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького районного суду Запорізької області Каряка Д.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, яка надійшла з УПП в Запорізькій області ДПП НПУ про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше притягався до адміністративної відповідальності,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 5 ст. 126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

15.04.2025 р. о 08:54 годині гр. ОСОБА_1 , будучи особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за ч. 2 ст. 126 КУпАП, керував транспортним засобом «ВАЗ-21099» номерний знак НОМЕР_2 , по трасі Н-08 «Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя», 475 км., при цьому не маючи права керування транспортним засобом, тим самим ОСОБА_1 порушив п. 2.1 «а» ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

В судове засідання правопорушник ОСОБА_1 не з`явився за невідомою суду причиною. Про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення смс-повідомлення через додаток «Viber» на номер мобільного телефону зазначеного правопорушником під час складення протоколу, яке ОСОБА_1 отримано, про що свідчить довідка про доставку повідомлення (а.с.14).

Зважаючи на те, що стаття 268 КУпАП не містить імперативної вимоги розглядати справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Крім того, ОСОБА_1 скористався правовою допомогою адвоката Вартанової Г.М., яка в його інтересах має право подати суду пояснення, клопотання та докази у даній справі, чим остання і скористалась.

Представником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвокатом Вартановою Г.М. після ознайомлення з матеріалами справи, за допомогою підсистеми «Електронний суд» на електронну адресу суду двічі надсилалось клопотання про відкладення розгляду справи, від 13.05.2025 р. та 29.05.2025 р., які були задоволені судом (а.с.15-16, 22-23).

Представником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвокатом Вартановою Г.М., 29.05.2025 р. за допомогою підсистеми «Електронний суд» на електронну адресу суду надіслано клопотання про закриття провадження у справі на підставі ст. 247 КУпАП. В обґрунтування клопотання адвокат послалась на неправильну правову кваліфікацію, оскільки ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом був особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами, а не був особою, яка такого права не має, оскільки постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.03.2023 р. останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, послалась на невідповідність між описовою та резолютивною частинами протоколу, а саме у тексті протоколу двічі зазначено порушення п.2.1 «а» ПДР України, однак описова частина не містить чіткого розмежування між правовим статусом особи - чи вона «не має права» керування, чи є «позбавленою права» керування. Посилання на попередню постанову ЕНА №4231203 також є тотожними, оскільки ключовою обставиною є саме чинне рішення суду про позбавлення права керування. Крім того, адвокат послалась на той факт, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем і діяв в умовах крайньої необхідності та необхідної оборони, виконуючи розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 в умовах воєнного стану, що є загальновідомою інформацією. Дії ОСОБА_1 були спрямовані на виконання бойового (оперативного) завдання, що обґрунтовує застосування до ситуації інституту крайньої необхідності. Рух транспортного засобу був необхідним для вирішення завдання військового характеру, і його дія мала на меті відвернення більшої шкоди, що є підставою для звільнення від адміністративної відповідальності відповідно до ст. 17 КУпАП (а.с.25-30).

У призначений судом день - 23.06.2025 р. на 09.00 год., ОСОБА_1 будучи належними чином повідомленим про розгляд судом протоколу, складеного відносно нього, не з`явився за невідомими суду причинами. Представник ОСОБА_1 - адвокат Вартанова Г.М. також до суду не з`явилась, повідомлень щодо поважності причин її неявки, додаткових пояснень, клопотань про відкладення розгляду справи станом на день розгляду справи від адвоката не надходило.

Враховуючи обізнаність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника - адвоката Вартанової Г.М. про час та місце проведення судового засідання (а.с.42), відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності останніх, що не суперечить ст. 268 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до переконливого висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, кваліфіковане як повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Так, провина ОСОБА_1 у вчиненому ним правопорушенні підтверджується дослідженими судом доказами, наявними в матеріалах:

- обставинами, викладеними в електронному протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 301309 від 15.04.2025, складеним за обставинами вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП (а.с.3);

Даний протокол відповідає вимогам ст.ст. 254-256 КУпАП, складений уповноваженою особою, в якому належним чином зазначено суть адміністративного правопорушення, відомості про особу яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості необхідні для вирішення справи.

- карткою обліку адміністративного правопорушення від 15.04.2025 р. в якій викладено фактичні обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП (а.с.4);

- рапортом інспектора УПП в Запорізькій області від 15.04.2025 р., складеному за обставинами вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП (а.с.6);

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4231203 від 09.03.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП з призначенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн. (а.с.7);

- реєстраційною карткою транспортного засобу (а.с.8);

- довідкою адмінпрактики УПП в Запорізькій області ДПП, згідно якої за базою даних підсистеми «Адмінпрактика» ОСОБА_1 09.03.2025 р. постановою серії ЕНА № 4231203 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.126 КУпАП з призначенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн. (а.с.9);

- архівом вчинених ОСОБА_1 правопорушень (а.с.10);

- відеозаписом, який міститься на DVD-диску, долученому до матеріалів справи, на якому зафіксовані обставини вчинення правопорушення, а саме факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом (а.с.11).

Застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, прямо передбачено статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію». Тому здійснений поліцейським відеозапис є допустимим доказом. Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. А на відео зафіксовані події правопорушення. Ці відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Положеннями ст. 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність цієї особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи. Натомість, згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП такий обов`язок покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N 7460/03), «Бантиш та інші проти України» (заява №13063/18); «Михайлова проти України» (№ 10644/08, 06 березня 2018 року) беручи до уваги серйозність передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного стягнення, правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення - це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення.

Щодо доводів сторони захисту, викладених письмовому клопотанні, про дії ОСОБА_1 в стані крайньої необхідності, суд зауважує на наступному.

Відповідно до статті 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно зі ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Крайня необхідність - це випадок зіткнення двох інтересів, які рівною мірою охороняються законом, і при якій заради збереження більш важливого інтересу, заподіюється шкода меншому інтересові.

Крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Той факт, що 15.04.2025 року о 08 год. 54 хв., водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21099», номерний знак НОМЕР_4 по трасі Н-08 Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя, 475 км., при цьому не маючи права керування таким транспортним засобом. Жодних зауважень до протоколу ОСОБА_1 не зазначено. Про наявність обставин крайньої необхідності, працівникам поліції не повідомляв, про що свідчить відповідна відеофіксація, що не виключає винуватість останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП. З досліджених судом матеріалів справи встановлено, що водій ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції на блок посту автодороги Н-08 у Запорізького району Запорізької області, тобто поза межами території будь-якої військової частини, адвокат не надав жодних документів, які б підтверджували те, що ОСОБА_1 під час його зупинки виконував обов`язки військової служби і діяв у стані крайньої необхідності. Наведені адвокатом Вартановою Г.М. обставини не є підставою для визнання дій ОСОБА_1 такими, що вчиненні в стані крайньої необхідності, як то передбачено ст. 18 КУпАП.

В даному випадку, така позиція сторони захисту про те, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності не узгоджується з встановленими фактичними обставинами справи та судом не встановлено даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 будучи учасником дорожнього руху, який зобов`язаний знати й неухильно виконувати вимоги ПДР України, сів за кермо та керував транспортним засобом не маючи при цьому права керування і такі дії були пов`язані з усуненням небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода та з його дій жодної небезпеки у момент події не вбачається.

При цьому, з відеозапису, долученого працівниками поліції до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на місці події не зазначив, що діяв у стані крайньої необхідності.

Суд враховує, що адвокатом Вартановою Г.М. не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом діяв в стані крайньої необхідності, суд вважає пояснення адвоката необґрунтованими і такими, що ґрунтуються на суб`єктивному сприйнятті законодавства та розцінює як спосіб захисту та намагання ухилитися від встановленої законом відповідальності.

Крім того, посилання адвоката на те, що невірна правова кваліфікація дій ОСОБА_1 , а саме те що він є особою позбавленою права керування транспортними засобами, є необґрунтованими та такими, що спростовується дослідженими судом доказами, ОСОБА_1 постановою суду було позбавлено права керування транспортними засобами на один рік у 2023 році (а.с.54-56), тобто після спливу одного року з моменту притягнення до адміністративної відповідальності, особа мала право на отримання посвідчення водія, однак ОСОБА_1 таким правом не скористався, тобто є саме особою, яка не має права керування транспортним засобом.

Статтею 23 КУпАП встановлено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У ч. 2 ст. 33 КУАП зазначено, що при накладенні стягнення має враховуватись характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Тобто, санкція ч. 5 ст. 126 КУАП є безальтернативною санкцією за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а ч. 2 ст. 33 КУпАП не дозволяє при розгляді справ про правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Об`єктивно з`ясувавши обставини справи, повно та всебічного дослідивши надані суду докази, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, тобто порушенні учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що полягло у керуванні транспортним засобом особою, яка не мала права керування таким транспортним засобом. При цьому слід врахувати особу ОСОБА_1 , який згідно з матеріалів справи, є особою схильною до вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, будучи притягнутим протягом року до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення, в порушення ПДР України керував транспортним засобом не маючи права керування таким транспортним засобом, його ставлення до правопорушення, характер правопорушення, ступінь його провини, ОСОБА_1 слід визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років.

Суд не застосовує до ОСОБА_1 стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки матеріали справи не містять доказів належності на праві приватної власності правопорушнику транспортного засобу «ВАЗ-21099» номерний знак НОМЕР_2 , власником є інша особа - ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 23, 33, 40-1, ч. 5 ст. 126, 245, 251, 252, 283, 284 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП і накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн. 00 коп., який має бути сплачений порушником в прибуток держави за наступними реквізитами: (Одержувач коштів: ГУК у Зап. обл/Запорізька обл/21081300, код отримувача: 37941997, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок: UA 0008001, код класифікації доходів бюджету 21081300, найменування: «Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху»), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

У разі несплати добровільно суми штрафу в строк 15 діб з дати набрання чинності постановою, на підставі ст. 308 КУпАП штраф стягується в примусовому порядку у подвійному розмірі.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок., який має бути сплачений порушником в прибуток держави за наступними реквізитами: (Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA 0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області.

Суддя Д.О. Каряка