Справа № 467/831/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2025 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Явіца І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Арбузинку заяву судді Арбузинського районного суду Миколаївської області Догарєвої Ірини Олегівни про самовідвід,

ВСТАНОВИВ:

У провадження судді Арбузинського районного суду Миколаївської області Догарєвої І.О. надійшла справа про адміністративне правопорушення №467/831/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Однак, суддя заявила самовідвід від розгляду цієї справи, мотивуючи його, зокрема, тим, що 16 травня 2025 року нею було ухвалено рішення у цивільній справі №2/467/83/25 за позовом ОСОБА_1 до Південноукраїнського міського голови ОСОБА_2 , Південноукраїнської міської ради Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про захист права на працю шляхом визнання протиправною бездіяльності міського голови щодо не розгляду заяви про призначення на посаду, визнання протиправним та скасування розпорядження міського голови, визнання недійсною додаткової угоди, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Суддя вказала, що 29 травня 2025 року о 14:06 Telegram-каналом « ІНФОРМАЦІЯ_1 » було розміщено повідомлення (за посиланням https://t.me/yuzhoborona/17960), автор якого стверджує, що «Директор Южноукраїнської лікарні ОСОБА_4 вихваляється, що «купив» рішення Арбузинського суду за 10 000 доларів». Дана публікація містить відомості щодо розгляду справи суддею Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_5 та посилання на судове рішення. Публікація проілюстрована фотозображенням судді ОСОБА_5 під час здійснення правосуддя, а також обробленим фотозображенням директора Комунального некомерційного підприємства «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» Южноукраїнської міської ради ОСОБА_3 , який нібито тримає у руках пачки з грошима. Автор публікації з посиланням на неназваних трьох адвокатів стверджує, що рішення судді ОСОБА_5 є незаконним та упередженим, а також що наявні підстави вважати, що ОСОБА_3 у незаконний спосіб вплинув на рішення судді. Зазначені відомості фактично подані як достовірні та встановлені обставини. Копія цієї публікації розповсюджена на сторінці Facebook у групі «Подслушано Арбузинка» адміністратором групи ОСОБА_6 .

З роздруківок публікацій в соціальних мережах, Telegram-канал «Тероборона Південноукраїнська» має 18419 підписників, частина яких відреагувала на повідомлення. Сторінка «Подслушано Арбузинка» має 3,2 тис. підписників, деякі з них також відреагували на повідомлення, прокоментували та поділились публікацією.

Зазначені обставини, зважаючи на зміст публікації та намагання її автора дискредитувати репутацію як судді шляхом маніпулятивних звинувачень у отриманні неправомірної вигоди у справі, де позивачем був ОСОБА_1 , на переконання судді, можуть сприйматися сторонніми особами як такі, що впливають на її здатність прийняти у цій справі незалежне рішення.

Суддя вказала, що у неї особисто відсутня дійсна упередженість чи зацікавленість у результатах розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 124 КУпАП, однак, з метою забезпечення справедливого і публічного розгляду справи незалежним і безстороннім судом, а також з метою уникнення будь-яких сумнівів щодо безсторонності суду під час розгляду цієї справи, суддя заявила собі самовідвід.

Суддя та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судове засідання, у якому розглядалася заява про самовідвід, не з`явились, про його дату, час і місце були сповіщені належно.

Що, у свою чергу, дає судді право вирішити порушене перед ним питання за відсутності осіб, яких стосується цей розгляд.

Тому, при вирішенні заявленого суддею самовідводі по суті було установлено наступне.

У Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня стаття, яка б передбачала самовідвід судді, однак діючі КПК України, ЦПК України та КАС України, містять відповідні норми про відвід (самовідвід) судді, а тому при вирішенні питання щодо заявлення самовідводу слід застосовувати аналогія права, зокрема, відповідні норми найбільш наближеного за змістом Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

У свою чергу, відвід як окремий правовий інститут, регламентований КПК, є засобом усунення чи самоусунення слідчого судді, судді, присяжного або окремих учасників справи від участі в судовому провадженні за наявності передбачених обставин, що викликають сумнів у їх об`єктивності та неупередженості ( постанова ВС від 17 січня 2022 року у справі № 373/2562/15-к).

Тобто, головна мета відводу це гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. При цьому, безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

Досліджуючи обставини цієї справи, суддя враховує практику ЄСПЛ, зокрема, втілену у рішенні «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року).

У цій справі ЄСПЛ вказав, що наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі.

А відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року).

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі Pullar v. the United Kingd від 10 червня 1996 року).

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (п. 43 рішення у справі Веттштайна Wettstein).

У своєму рішенні по справі «Фельдман проти України» Європейський суд з прав людини визнав порушенням ст. 6 Конвенції незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (рішення від 08 квітня 2010 року у справі «Фельдман проти України», заяви N 76556/01 та 38779/04, п.97).

Також, слід відмітити, що згідно з п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Аналізуючи обставини цієї справи, слід дійти висновку про обґрунтованість підстав для самовідводу судді у цій ситуації.

Публікація, яка містить у собі дискредитуючі суддю твердження, набула широкого розповсюдження у мережі Інтернет через негативні реакції користувачів і достатню кількість її поширень.

При цьому, публікація є загальнодоступною і з`явилась у зв`язку з ухваленням суддею рішення у цивільній справі не на користь її учасника ОСОБА_1 .

Очевидно, що читачі та користувачі мережі Інтернет, які переглянули публікацію, відреагували на неї або поширили її як сторонні спостерігачі можуть сформувати думку про упередженість судді ОСОБА_5 при розгляді нею іншої справи, учасником якої є ОСОБА_1 . Як у даному випадку, про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Тому у цій ситуації, за наявності вказаних вище об`єктивних обставин, у судді Догарєвої І.О. дійсно виникла необхідність забезпечити відсутність будь яких сумнівів у «стороннього спостерігача» у своїй неупередженості і безсторонності шляхом заявлення самовідводу від розгляду іншої справи, учасником якої є ОСОБА_1 .

Відповідно, заявлений суддею самовідвід є обґрунтованим і необхідним за таких обставин.

Адже згідно із п. 26 рішення Європейського суду з прав людини «ДеКуббер проти Бельгії» від 26 жовтня 1984 р., «правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться», тому будь-який суддя, щодо якого є обґрунтовані підстави побоюватися браку безсторонності, має бути відведений.

Як наслідок, ураховуючи наведене у сукупності, з метою усунення у стороннього спостерігача сумнівів у неупередженості судді Догарєвої І.О. та задля сприяння підтримки до зростання довіри суспільства до об`єктивності суддів та судових органів, тобто в цілому до судової влади, вважаю за необхідне, задовольнити заявлений самовідвід.

Така дія забезпечить та сприятиме зміцненню та підтримці довіри суспільства до судової влади, та гарантуванню права на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки саме незалежним і неупередженим судом.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 283-285 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про самовідвід задовольнити.

Відвести суддю Арбузинського районного суду Миколаївської області Догарєву Ірину Олегівну від розгляду справи про адміністративне правопорушення №467/831/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ірина Явіца