Справа №587/2301/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Черних О. М.
Номер провадження 33/816/431/25 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря судового засідання Демченко А.Д., захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Муйдінова Р.М., розглянувши у залі суду в місті Суми, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Муйдінова Р.М. з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Сумського районного суду Сумської області від 29 серпня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Сумського районного суду Сумської області від 29 серпня 2024 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами за те, що 16 червня 2024 року близько 01 год. 49 хв. в с. В.Сироватка по вул. Калинова, Сумського району Сумської області, керував автомобілем Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу газоаналізатор Алкотест 6810 Драгер, проба позитивна, результат склав 0,50 проміле, чим порушив п 2.9А Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Муйдінов Р.М. звернувся до апеляційного суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційною скаргою.

В обґрунтування пропущеного строку, захисник посилається на те, що оскаржуване рішення від 29 серпня 2024 року було прийнято у відсутність ОСОБА_1 і про наявність постанови він дізнався лише 21 листопада 2024 року, коли його зупинили працівники поліції. 22 листопада 2024 року з ним, адвокатом Муйдіновим Р.М., ОСОБА_1 уклав угоду про надання правової допомоги. 25 листопада 2024 року, він, як захисник, звернувся до суду з заявою про ознайомлення із матеріалами справи, з якими ознайомився 28 листопада 2024 року, а об`єктивно підготувати та подати апеляційну скаргу зміг лише 17 грудня 2024 року.

Просить визнати вказані причини поважними та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Сумського районного суду Сумської області від 29 серпня 2024 року.

В апеляційній скарзі захисник просить вказане судове рішення скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимоги, апелянт посилається на те, що оскаржувана постанова прийнята без участі ОСОБА_1 , за відсутності доказів про те, що останній належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи, що, у сукупності з іншими обставинами, вказує на порушення права останнього на справедливий суд та права на захист, які гарантуються Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, як вказує апелянт, поза увагою судді залишилось те, що адміністративний матеріал, складений працівниками поліції відносно ОСОБА_1 має сфабрикований характер, є упередженим, з явними ознаками зацікавленості, що при прийнятті оскаржуваного рішення суддею враховано не було.

Так, як зазначає апелянт, з наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що підставою для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 стало те, що останній у вечірню пору доби не користуєтесь покажчиком повороту та привертає, як сказав поліцейський, до себе увагу. В той же час, якщо поліцейський встановив порушення правил дорожнього руху, з яким, як вбачається з відеозапису ОСОБА_1 згоден не був, то чого ж не довів конкретно який пункт правил порушила особа, не розпочав на місці зупинки розгляд справи у зв`язку із таким порушенням, не запропонував особі ознайомитись із доказами фіксації такого правопорушення, не роз`яснив прав, які має особа під час розгляду такої справи у тому числі і права ознайомитися із доказами правопорушення, і як наслідок навіть не притягнув до відповідальності за таке порушення чи хоча б виніс попередження. В результаті таких дій поліцейського, ОСОБА_1 не розумів на яких підставах його зупинили, і як насідок, не знав як і від чого захищатися. При цьому, замість того, щоб припинити правопорушення і відпустити особу з місця зупинки поліцейський продовжує незаконно утримувати ОСОБА_1 на місці зупинки, опитувати останнього, перевіряти інформацію та вимагає пред`явити документи без будь - яких обґрунтованих підстав. Крім того, перед проведенням огляду, ОСОБА_1 навіть не було роз`яснено процедуру огляду, що він має право пройти такий огляд не лише на місці зупинки, а і у закладі охорони здоров`я, з метою обрання способу, у який він сам бажав пройти огляд, забезпечивши таким чином його право на захист та отримання достовірного результату такого огляду, який, фактично, був незаконним.

Більш того, як вказує апелянт, відеозаписом підтверджується те, що працівником поліції жодних ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 виявлено не було, у останнього він лише запитав, як він себе почуває та чи вживав алкоголь, при цьому, додатково зазначив, що якщо не вживав, то питань жодних не буде, а якщо вживав, то краще сказати про це одразу. На таке запитання поліцейського ОСОБА_1 чесно зізнався, що конкретно зараз нічого не пив, а часів у шість, сім вечора випив 2 баночки пива.

На думку апелянта, отримавши таку інформацію та пропонуючи ОСОБА_1 пройти огляд з зазначенням того, що «все буде добре», поліцейський діяв по відношенню до останнього упереджено, оскільки наперед знав, який буде результат. Крім цього, за наслідком такого незаконного огляду, поліцейський пояснює, що якщо ОСОБА_1 не згоден з його результатом, то можна проїхати до лікувального закладу і там пройти такий самий огляд, вчиняючи, у такий спосіб, тиск на особу, щоб вона відмовилась від цього.

Крім того, апелянт зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази щодо відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, а також, що у нього було вилучено права та видано тимчасовий талон, як передбаченого ст. 266 КУпАП.

Проте, на такі порушення працівників поліції суд першої інстанції уваги не звернув, та дійшов помилкового висновку, про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення і як наслідок, постановив рішення, яке вважати законним та обґрунтованим підстави відсутні.

В доповненнях до апеляційної скарги захисник Муйдінов Р.М. зазначає, що з огляду на те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, його огляд на стан сп`яніння мав бути проведений у порядку, встановленому ч. 2-7 ст. 266-1 КУпАП, а оскільки поліцейськими такий порядок дотримано не було, вся процедура огляду, яка була застосована до останнього є недійсною, а складені матеріали слід визнати недопустимими доказами, що, також, залишилось поза увагою судді суду першої інстанції.

Крім того, захисник вказує, що КУпАП не передбачає призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом, однак, діючий КК України має відповідну статтю, яку, на його думку, у даному випадку слід застосувати, оскільки позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами на рік, обмежить оперативне ним виконання наказів командування, що може вплинути як на боєздатність особового складу, так і на обороноздатність держави вцілому, а тому, у разі, якщо апеляційний суд дійде висновку про винуватість останнього за ч. 1 ст. 130 КУпАП, просить скасувати постанову судді в частині накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Доповівши зміст оскаржуваного судового рішення та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Муйдінова Р.М. на підтримку клопотання про поновлення строку, апеляційних доводів та вимог, перевіривши матеріали даної справи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

При вирішенні питання поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує, що відповідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова у справі оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Положеннями ч. 2 ст. 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційний суд вважає причини, за яких захисником Муйдіновим Р.М. було пропущено строк на оскарження постанови судді Сумського районного суду Сумської області від 29 серпня 2024 року, поважними, що є підставою для поновлення останньому вказаного строку.

При цьому, перевіряючи законність прийнятого суддею суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд враховує, що у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіряючи законність оскаржуваного судового рішення в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що факт вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення, суддею суду першої інстанції було встановлено з врахуванням наявних у матеріалах справи доказів, а саме, протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 780322 від 16 червня 2024 року, рапорту про отримання 16 червня 2024 року на службу «102» повідомлення про зупинення автомобіля Volkswagen д.н.з. НТА 508 водій якого ОСОБА_1 перебував з ознаками алкогольного сп`яніння, роздруківки Алкотесту 6810 Драгер, за допомогою якого було проведено огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з встановленим результатом 0,50 проміле, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та відеозапису, який було долучено працівниками поліції до складених матеріалів.

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку і обставин, за яких можливо було б дійти висновку про їх неналежність чи недопустимість, апеляційним судом не встановлено.

При цьому, відеозапис, який було враховано суддею суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови, було проглянуто і апеляційним судом під час підготовки до апеляційного розгляду.

Саме його даними, на спростовування доводів апелянта, підтверджується те, що водій автомобіля Volkswagen д.н.з. НТА 508 здійснював рух у комендантську годину, що в умовах воєнного стану, який діє на даний час, заборонено, а тому, зупинка даного автомобіля працівниками поліції, за вказаних обставин, була обумовлена перевіркою документів та встановлення особи, яка цим автомобілем керувала. Крім того, підставою для зупинки вказаного автомобіля стало і те, що водій, здійснюючи поворот, не застосував світовий покажчик.

Встановивши особу водія, яким виявився ОСОБА_1 (військовослужбовець), працівник поліції запитав у останнього, чи вживав він алкогольні напої, на що водій повідомив, що вжив о 18 -19 годині дві баночки пива.

Поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер, на що останній погодився, огляд пройшов, результат якого був позитивним 0,50 проміле, при допустимій нормі 0,20 проміле, щодо обєктивності якого водій не заперечував і їхати до медичного закладу, що було йому запропоновано, не бажав.

З врахуванням вказаного, поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, при цьому водій просив вирішити це питання іншим шляхом з посиланням на те, що коли про ці обставини дізнається командир, у нього будуть неприємності, однак, йому було повідомлено, що протокол за вказаною статтею буде складено, а питання притягнення до відповідальності вирішуватиме суд, куди буде надіслано адміністративний матеріал. Після складання протоколу, поліцейський ознайомив з його змістом ОСОБА_1 , який, без будь-яких зауважень чи заперечень, підписав його особисто.

При цьому, на спростовування доводів захисника, апеляційний суд зауважує, що вказаний відеозапис не підтверджує обставин, за яких можливо було б дійти висновку, що працівниками поліції під час зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , чи під час проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння, за наявності підозри перебування у такому стані, було допущено порушення Закону України «Про Національну поліцію», чи недотримано вимог Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 №1395 та Порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 № 1452/735, що б вказувало на те, що протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП був складений відносно останнього незаконно чи безпідставно.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що відеозаписом підтверджується те, що після складання протоколу та підписання його ОСОБА_1 , поліцейський повідомив останнього про його відсторонення від керування транспортним засобом, а невлучення у водія водійського посвідчення жодним чином не вливає на обставини, які були встановлені.

Також, на спростування доводів захисника, апеляційний суд зауважує, що оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що на час зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби, для проведення огляду встановленого ч. 2-7 ст. 266-1 КУпАП підстави були відсутні, і у даному випадку порядок його огляду на стан сп`яніння працівниками поліції був дотриманий в повному обсязі і вони були належним суб`єктом складання адміністративних матеріалів відносно останнього за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП було встановлено суддею суду першої інстанції за результатом повного, всебічно та об`єктивно розгляду справи, а обставин, за яких справа підлягала б закриттю за відсутністю в діях останнього складу вказаного адміністративного правопорушення, про що просив захисник у поданій апеляційній скарзі, встановлено не було.

Крім того, саме з врахуванням того, що у даній справи достатньо належних та допустимих доказів, яким суддею суду першої інстанції була надана вірна правова оцінка та якими підтверджено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд не вбачав підстав для виклику в судове засідання поліцейського СРПП ВП№4 (м. Суми) Сумського РУП ГУНП в Сумській області Чернова С.О., який складав протокол, а тому, у задоволенні клопотання захисника про допит останнього в якості свідка під час апеляційного перегляду було відмовлено.

Що стосується доводів захисника про застосування у даному випадку аналогії права з призначенням ОСОБА_1 адміністративного стягнення без позбавлення права керування транспортними засобами, то апеляційний суд зауважує, що такі доводи, у даному випадку, є безпідставними, з врахуванням наступного.

Відповідно ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

У свою чергу, ЄСПЛ, дійсно, неодноразово звертав увагу на недосконалість законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності (п. 53 рішення від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); п. 19 рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06), а КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11 жовтня 2011 року (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним, поширивши тим самим певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності. ЄСПЛ також за певних умов поширює стандарти Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30 січня 2015 року у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12; рішення від 09 червня 2011 року у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03).

При цьому, виходячи із системного аналізу законів України, в тому числі і КУпАП, а також усталеної судової практики ЄСПЛ, на вирішення питання накладення на особу адміністративного стягнення, гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не поширюються, оскільки прогалини у законодавстві України про адміністративні правопорушення у цій сфері немає, і про норми, які встановлюють виключення або спеціальне правове регулювання мова не йде, що у свою чергу не надає можливості застосувати аналогію закону, як просить захисник у поданій апеляційній скарзі.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП чітко визначено, що на осіб, які дане правопорушення вчинили, накладається штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

За встановлених обставин винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, стягнення на останнього було вірно накладено суддею з врахуванням діючого законодавства, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, і таке стягнення є безальтернативним.

З огляду на вищевказане, всупереч доводів апелянта, апеляційний суд вважає оскаржувану постанову законною, обґрунтованою та вмотивованою, не вбачає підстав для її скасування, а тому, вказане рішення судді суду першої інстанції слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294, 295 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Муйдінову Р.М. строк на апеляційне оскарження постанови судді Сумського районного суду Сумської області від 29 серпня 2024 року.

Постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 29 серпня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Муйдінова Р.М. на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.