Справа № 204/2666/25
Провадження № 3/204/907/25 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
_____________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2025 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Самсонова В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Дніпровського районного управління поліції №1 ГУНП в Дніпропетровській області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

05 березня 2025 року о 18 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 громадянин ОСОБА_1 перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї дружини громадянки ОСОБА_2 а саме кричав, розпочав словесну сварку, словесно ображав, штовхав, що призвело до занепокоювання потерпілою за своє життя та здоров`я.

Разом з тим, 05 березня 2025 року о 18 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 громадянин ОСОБА_1 перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї дружини громадянки ОСОБА_2 а саме словесно ображав та штовхав, що призвело до занепокоювання за своє життя та здоров`я.

Також, 05 березня 2025 року о 18 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 громадянин ОСОБА_1 перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння вчинив домашнє насильство фізичного характеру відносно свого пасинка громадянина ОСОБА_3 , ССССССССССССССС а саме: наніс один удар в район голови, що спричинило переляк у дитини.

Згідно постанови суду від 27 березня 2025 року справи об`єднані в одне провадження, присвоєно номер №204/2666/25 (провадження №3/204/907/25).

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою провину визнав повністю.

Потерпілою ОСОБА_2 була подана заява до суду, відповідно до якої вона вказує, що її чоловік ОСОБА_1 вибачився за скоєне та пообіцяв припинити вживати алкоголь, а також брати активну участь в утриманні своїх дітей.

За вказаних обставин, з метою дотримання строку розгляду справи, визнано можливим розгляд справи у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що відповідає положенням ч. 1 ст. 277 КУпАП.

Відповідно до змісту ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З урахуванням положень ст. 251 КУпАП, винність ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення Серії ВАД №404339 від 05.03.2025 року; письмовою заявою ОСОБА_2 від 05.03.2025 року; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 05.03.2025 року; письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 05.03.2025 року; свідоцтвом про народження ОСОБА_3 ; рапортом поліцейського Дніпровського районного управління поліції №1 ГУНП в Дніпропетровській області підрозділу протидії домашнього насильства Токар від 05.03.2025 року; протоколом про адміністративне правопорушення Серії ВАД №404338 від 05.03.2025 року; свідоцтвом про народження ОСОБА_5 ; протоколом про адміністративне правопорушення Серії ВАД №404337 від 05.03.2025 року;

Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення Серії ВАД №404338 від 05.03.2025 року, співробітниками поліції невірно кваліфіковано дії правопорушника ОСОБА_1 .

Так за протоколом ОСОБА_1 кваліфіковано правопорушення, передбачене ч. 2 ст.173-2 КУпАП, проте ч. 2 вказаної статті передбачає відповідальність за діяння, передбачене ч.1 ст. 173-2, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи, тоді як в протоколах вказано, що ОСОБА_1 вчиняв домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини.

За таких обставин дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати на ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст.8 Конституції Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з вимогами ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до ч. 1 ст.173-2 КУпАП складом адміністративного правопорушення є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Відповідно до ч.2 ст.173-2 КУпАП складом адміністративного правопорушення є вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, вчинене особою, стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Приймаючи до уваги викладене, приходжу до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме у вчиненні домашнього насильства особою у відношенні до малолітньої чи неповнолітньої особи.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, а також з урахуванням інших обставин справи, вважаю за потрібне накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

При цьому, відповідно до вимог ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.

Тому, оскільки ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення і притягнуто до адміністративної відповідальності, вважаю необхідним стягнути з нього в дохід держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривні 60 (шістдесят) копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 34, 40-1, 173-2, 280, 283, 284, 294, ч. 1 ст. 303 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення: штраф в дохід держави у розмірі 680 (шістсот вісімдеят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Суддя В.В. Самсонова