Справа № 646/1419/25
№ провадження 3/646/667/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.07.2025 м. Харків

Суддя Основ`янського районного суду міста Харкова Шиховцова А.О., при секретарі судового засідання Святолуцькій К.С., за участю представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Самардіної А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкова матеріали, що надійшли з УПП в Харківській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця Збройних Сил України, проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №243095 від 10.02.2025 ОСОБА_1 29.01.2025 о 21 годині 01 хвилин в м. Харків по вул. Харківській, 59 керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння. Огляд проводився у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОКНЛ» за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 18а у лікаря-нарколога та підтверджується висновком на стан наркотичного сп`яніння мед. закладу №264, чим порушив п. 2.9а ПДР України, за що передбачене адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Самардіна А.О. подала клопотання про закриття провадження про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування клопотання представник зазначила, що огляд на стан сп`яніння військовослужбовця ОСОБА_1 проведений не уповноваженою особою та з порушенням приписів ст. 266-1 КУпАП, а тому протокол, складений внаслідок такого огляду має вважатися недійсним. Представник Панасюри Р.В. зазначила, що при зупинці транспортного засобу жодних ознак, що свідчили б про перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння немає. З урахуванням вищевикладеного представник Панасюри Р.В. зазначив, що провадження має бути закрите на підставі п.1 ч.1. ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Самардіна А.О. підтримала доводи клопотання про закриття провадження у справі та просила закрити провадження відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1. ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього ознак адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відтворивши відеозаписи з матеріалу про адміністративне правопорушення, заслухавши представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, врахувавши доводи клопотання про закриття провадження, оцінивши всі докази, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Слід також звернути увагу, що відповідно дост.19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь

Так, відповідно до ст. 251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП повністю доведена та підтверджується матеріалами справи, зокрема:

-даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №243095 від 10.02.2025, згідно з яким ОСОБА_1 29.01.2025 о 21 годині 01 хвилин в м. Харків по вул. Харківській, 59 керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння. Огляд проводився у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОКНЛ» за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 18а у лікаря-нарколога та підтверджується висновком на стан наркотичного сп`яніння мед. закладу №264, чим порушив п. 2.9а ПДР України;

-висновком КНП ХОР «ОКНЛ» №264 від 03.02.2025 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з яким ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння (канабіноїди);

-відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, з яких вбачається що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, був зупинений працівниками поліції за факт порушення ПДР України, а саме за фактом того, що на автомобілі не працює ліва фара та не видно номерний знак, ОСОБА_1 був доставлений до КНП ХОР «ОКНЛ» для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, де здав необхідні аналізи у лікаря-нарколога.

За ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає, зокрема, у випадку керування транспортними засобами в стані наркотичного сп`яніння.

Згідно з п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Доводи представника Панасюри Р.В. про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 повинен був проведений виключно органами ВСП у порядку, передбаченого статтею 266-1 КУпАП, оскільки необхідно враховувати вимоги частини 1статті 15 КУпАП, де крім іншого, зазначено, що військовослужбовці несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 перебував в площині адміністративного процесу саме як водій транспортного засобу, а тому порядок його огляду регулюється положенням статті 266 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Щодо посилання представника про відсутність у Панасюри будь-яких ознак, які б вказували на перебування в стані наркотичного сп`яніння, суд зауважує, що вирішення наявності чи відсутності вищевказаних ознак відноситься до виключної компетенції поліцейського, який керуючись загальносуспільними нормами зовнішнього вигляду особи, яка не перебуває в наркотичному сп`янінні, на власний розсуд визначає наявність чи відсутність ознак такого сп`яніння.

Зміст відеозапису, доданого до матеріалів справи є логічним, послідовним, а тому суд вважає, що зафіксована на відеозаписі інформація є достатньою та об`єктивно підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Положеннями статті 267 КУпАП визначено порядок оскарження заходів забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення, відповідно до яких адміністративне затримання, огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.

Однак, як було встановлено дії службової особи, що проводила огляд на стан наркотичного сп`яніння та складала протокол та фіксувала правопорушення, в порядку, передбаченому чинним законодавством, не оскаржувалися в порядку ст.267 КУпАП.

Крім того, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №264 від 03.02.2025 ОСОБА_1 або у встановленому порядку, відповідно до пункту 14 Інструкції, не оскаржувався.

Так, з матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено після проведення огляду водія, внаслідок якого було встановлено перебування водія у стані наркотичного сп`яніння.

Отже, на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення у працівників поліції був офіційний документ, яким підтверджувався стан наркотичного сп`яніння водія ОСОБА_1 - це висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №264 від 03.02.2025.

Враховуючи викладене, підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні, у зв`язку з чим, суд вбачає у діях ОСОБА_1 свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Всі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст.251КУпАП.

На підставі викладеного вище, в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортними засобами особами в стані наркотичного сп`яніння.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Законодавство України передбачає сувору заборону водіям керувати транспортними засобами у стані наркотичного сп`яніння.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Так, керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням. Водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи обставини, встановлені під час судового розгляду, характер вчиненого правопорушення, особу винного, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, вважаю за можливе накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що буде необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Крім цього, з ОСОБА_1 на користь держави, відповідно до п. 5 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст.130 ч.1, 268, 279, 283, 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Строк пред`явлення до виконання 3 (три) місяці з дня винесення постанови.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя А.О. Шиховцова