Справа № 605/238/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 червня 2025 рокум.Підгайці

Суддя Підгаєцького районного суду Тернопільської області Горуц Р.О. розглянувши матеріали, які надійшли від СПД №2 (м.Підгайці) ВП №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України,

проживаючого в АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема, протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №348638 від 02 червня 2025 року, громадянин ОСОБА_1 01 червня 2025 року близько 23 год. 37 хв. в с.Гнильче керував квадроциклом без державного номерного знаку, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, відмовився. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст.130 КУпАП.

У відповідності до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Змістом ч.1 ст.7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 в судове засідання неодноразово не з`явився, ігноруючи виклики до суду. Рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення повернуто до суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Суд, бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Також, право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, за ч.1 ст.130 КУпАП, на особисту участь у розгляді її справи чи участь її адвоката, встановлене частиною першою статті 268 КУпАП, не є абсолютним. Законом визначено випадки, коли справа не може розглядатися за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, однак розгляд справи за ч.1 ст.130 КУпАП не належить до цих випадків. Таким чином, суд вбачає за доцільне здійснити розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 .

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП працівниками поліції до матеріалів справи додано: відеозаписи з портативного відеореєстратора працівника поліції та відеореєстратора патрульного автомобіля, які містяться на DVD-R диску та копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4870998 від 02 червня 2025 року.

Із досліджених в судовому засіданні відеозаписів, встановлено, що ОСОБА_1 керував вищевказаним транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР. Під час спілкування працівник поліції запитав останнього чи той вживав алкоголь, на що ОСОБА_1 відповів, що вживав горілку. Після цього працівник поліції запропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою прилада «Драгер», однак останній уникав відповіді, що працівником поліції було розцінено як відмову від проходження огляду, про що працівник поліції повідомив ОСОБА_1 . Вподальшому, на пропозицію проїхати в медичний заклад, ОСОБА_1 також не відповів нічого, що було також розцінено працівником поліції, як відмову від проходження такого огляду.

Суд вважає, що дії ОСОБА_1 були спрямовані на ухилення від проходження огляду на стан сп`яніння, а тому вірно кваліфіковані працівником поліції, як фактична відмову від проходження такого огляду, оскільки ОСОБА_1 неодноразово чітко чув такі пропозиції працівника поліції, однак жодним чином не відреагував на них, не дав чіткої відповіді.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою ПВСУ №18 від 19 грудня 2008 року) Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що жодних підстав ставити під сумнів зібрані та надані працівниками поліції докази щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, немає, а тому враховуючи особу винного, обставини, передбачені ст.ст.33-35 КУпАП, вважає, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.7, 33-35, 130 ч.1, 221, 251, 252, 283, 284 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в доход держави 605,60 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Підгаєцький районний суд Тернопільської області.

Суддя: Р. О. Горуц