Справа № 143/66/25
Провадження № 33/801/335/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуцол М. П.
Доповідач: Копаничук С. Г.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Копаничук С. Г., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Погребищенського районного суду Вінницької області від 27 лютого 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и л а:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, серії ААД325858, 12 січня 2025 року о 23 год. 50 хв на по вул. Привокзальній у м. Погребище водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Москвич 412, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій ОСОБА_1 відмовився на місці зупинки, чим порушив п. 2.5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Погребищенського районного суду Вінницької області від 27 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,6 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить зазначену постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначив, що судом не досліджено належним чином докази його вини у вчиненні адміністративного правопорушення. Зокрема, суд не дослідив обставини факту керування ним транспортним засобом та зупинки його працівниками поліції. Вважає, що за відсутності доказів факту керування ним та зупинки транспортного засобу у працівників поліції були відсутні правові підстави вимагати у нього пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Крім цього, працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я і від такого огляду він не відмовлявся ,тому у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розгляд справи було призначено на 10 квітня 2025 року о 14:30 год.

09 квітня 2025 року ОСОБА_1 подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із оскарження ним постанови поліцейського ,серії ББА №263013 від 13 січня 2025 року про притягнення його до відповідальності за керування транспортним засобом з технічною несправністю (ч. 1 ст. 121 КУпАП ).

10 квітня 2024 року розгляд справи було відкладено на 01 травня 2025 року о 15:00 год.

29 квітня 2025 року ОСОБА_1 знову подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із оскарження ним у апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про повернення його адміністративного позову у справі, яким він оскаржував вищезазначену потанову поліцейського.

01 травня 2025 року розгляд справи було відкладено на 05 червня 2025 року о 15:00 год.

03 червня 2025 року ОСОБА_1 подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою.

05 травня 2025 року розгляд справи було відкладено на 03 липня 2025 року о 15:00 год.

01 липня 2025 року ОСОБА_1 вчергове подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із його хворобою. Одночасно вказав, що постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2025 року було задоволено його апеляційну скаргу, ухвалу суду першої інстанції про повернення його адміністративного позову скасовано, а справу направлено до суду для продовження розгляду.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади. Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

У суді апеляційної інстанції розгляд справи уже тричі відкладався за клопотаннями ОСОБА_1 .

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 жовтня 2021 року по справі № 11-250сап21 дійшла висновку про те, що визначений ч. 2 ст. 268 КУпАП перелік справ, розгляд яких здійснюється за обов`язкової присутності особи, не містить справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП. Згідно із ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачених його статтею 130, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Отже, з урахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Верховний Суд у постанові від 16 серпня 2023 року по справі №297/288/21 дійшов висновку про те, що у випадку, якщо належним чином повідомлені сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Колегія суддів вважає, що зміст та обсяг матеріалів справи дає можливість розглянути справу без участі ОСОБА_1 . Обставин, які б вказували на неможливість розгляду справи без участі скаржника апеляційним судом не встановлено. При цьому саме по собі оскарження ОСОБА_1 постанови поліцейського у іншій справі про адміністративне правопорушення наразі правового значення для вирішення цієї справи не має ,оскільки на час розгляду даної справи , як судом першої інстанції ,так і апеляційним судом, судове рішення , що набрало законної сили ,яким би спростовувався факт керування ОСОБА_1 автомобілем, відсутнє.

Перевіривши матеріали справи , проаналізувавши постанову суду в межах наведених в апеляційній скарзі доводів, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями частини 7 статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення , серії ААД325858 ,12 січня 2025 року о 23 год. 50 хв на по вул. Привокзальній у м. Погребище водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Москвич 412, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положеннями ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі за змістом Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння зафіксована поліцейським відповідно до положень ст. 266 КУпАП та «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року.

DVD диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейських є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційним судом досліджено відеозапис з нагрудної відеокамери поліцейського , яким зафіксовано, як водій , який виявився ОСОБА_1 , перебуваючи за кермом автомобіля Москвич 412, д.н.з. НОМЕР_1 , під час зупинки його автомобіля з приводу порушення ним ПДР на території АЗС спілкується з працівниками поліції. Автомобіль було зупинено працівниками поліції за допомогою звукового сигналу та проблискового маячка червоного кольору, що підтверджено в ході розмови поліцейських з водієм ОСОБА_1 та його пасажиром. Причиною зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 було те, що у автомобілі Москвич 412 у темну пору доби не працювали задні габаритні вогні або аварійна світлова сигналізація, що є порушенням Правил дорожнього руху. Під час спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , у останнього були виявлені типові зовнішні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова та хода. Йому працівниками поліції було запропоновано пройти освідування на стан сп`яніння, як на місці зупинки авто , так і у закладі охорони здоров`я, однак від проходження такого огляду ОСОБА_1 відмовився. Зазначені обставини відмови ,як і відсутність будь-яких заперечень щодо керування ним автомобілем, чітко зафіксовані відеозаписом. При цьому, будь-якого насилля чи спонукання давати ним саме такі пояснення з боку працівників поліції не вбачаються. Відсутні також посилання його на те, що він чогось не зрозумів чи недочув. Ба більше, всі ці обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП передбачено, що відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є окремою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності незалежно від того тверезий водій чи ні, тому апеляційний суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції вірно встановив обставини вчинення водієм ОСОБА_1 правопорушення та його вину , надав належну оцінку доказам в їх сукупності та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Доводи апеляційної скарги проте, що транспортний засіб працівниками поліції не було зупинено за передбачених законом причин (стаття 35 Закону України «Про Національну поліцію»), оскільки докази його зупинки у матеріалах справи відсутні, а тому всі подальші дії працівників поліції є незаконними, суд апеляційної інстанції не вважає такими, що дають правові підстави для скасування оскаржуваної постанови і не свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого правопорушення. Ба більше, по цьому ж факту керування постановою поліцейського від 13 січня 2025 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом з технічною несправністю (ч. 1 ст. 121 КУпАП ). Докази оскарження, скасування чи не виконання цієї постанови у матеріалах справи відсутні.

Отже, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції вірно встановив обставини вчинення водієм ОСОБА_1 правопорушення, надав належну оцінку доказам в їх сукупності та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керування транспортним засобом у стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням. Водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи істотних порушень допущених при їх складанні не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 містить всі необхідні відомості, передбачені ст. 256 КУпАП та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року.

Наявні в матеріалах справи докази підтверджують правильність висновків суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а апеляційна скарга доводів, які б спростовували ці висновки ,не містить.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно.

Ураховуючи характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, обставини його вчинення, дані про особу, суд дійшов правильного висновку про можливість застосування до нього адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 280, 283, 294, 295 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Погребищенського районного суду Вінницької області від 27 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду С. Г. Копаничук