ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю:

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Потягайло І.О.

апеляційну скаргу, з клопотанням про поновлення строків на апеляційне оскарження, захисника Потягайло І.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2025 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто судові витрати у сумі 605 грн. 60 коп. -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до постанови Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2025 року, 07.08.2024 близько 18:20 год. в с. Любимівка Дніпровського району Дніпропетровської області на вул. Червоній, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів та/або в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Потягайло І.О. просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, вказує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, постанова є необґрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Зазначає, що судом передчасно зроблено висновок про винуватість ОСОБА_1 , оскільки матеріали справи не доводять наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того вказує, що суд в порушення вимог ст. 268 КУпАП розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , чим порушив його право на захист.

Зазначає про те, що матеріалами провадження не доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, зокрема відеозаписом даний факт не підтверджується.

Вказує на невідповідність часу події, зазначеного в протоколі, фактичному часу, що свідчить про порушення строків складання протоколу та проведення огляду.

Акцентує увагу на тому, що з моменту керування о 17:13 годин до моменту складання протоколу 19:33 пройшло 2 години, що є порушенням п. 9 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакція, затвердженої наказом МОЗ від 09.11.2015 року № 1452/735.

Вказує, що ОСОБА_1 вживав алкогольні напої, але вже після того як залишив автомобіль, і знаходився вдома.

Акцентує увагу на тому, що суб`єктом інкримінованого адміністративного правопорушення може бути лише особа, що керувала автомобілем, яка і має статус водія транспортного засобу.

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення та рапорт співробітника поліції не можуть слугувати беззаперечними доказами винуватості у скоєні адміністративного правопорушення.

Обгрунтовуючи своє клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, зазначає, що оскаржуване рішення було постановлено без участі ОСОБА_1 та його захисника, при цьому вони у призначений день та час перебували в приміщенні суду, однак секретарем судового засідання їм було повідомлено про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням судді в нарадчій кімнаті. Про існування постанови апелянт дізнався лише 27 травня 2025 року, коли її було надіслано до реєстру судових рішень.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Потягайло І.О., які підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Вирішуючи питання про поновлення строку апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції враховує, що 28 січня 2025 року судовий розгляд було проведено без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, при цьому даних про направлення йому повного тексту судового рішення або інших відомостей, які вказували б на обізнаність сторони захисту про оскаржувану постанову на протязі строку її апеляційного оскарження, матеріали справи не містять. Враховуючи, що необізнаність про мотиви судового рішення, як і про сам факт його винесення, об`єктивно унеможливлювала своєчасне складання апеляційної скарги, з метою забезпечення стороні захисту доступу до правосуддя, вважаю за необхідне повити строк апеляційного оскарження.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції зважає на те, що згідно із ст. ст. 245 КупАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Однак, вказані вимоги закону судом належним чином виконані не були. Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції у порушення вимог ст. ст. 7, 9 КупАП допустив спрощений підхід при розгляді адміністративного провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП, всебічно не з`ясувавши всіх обставин події. Такий висновок апеляційного суду ґрунтується на наступному.

Згідно ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Під керуванням транспортним засобом належить розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог закону належним чином не з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи, та фактичних обставинах.

Так, визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції зазначив, що його дії належить кваліфікувати як керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Разом із тим, в матеріалах справи відсутні відеозаписи з боді-камер поліцейських на підтвердження факту саме керування транспортним засобом, якими було б зафіксовано факт зупинки автомобіля поліцейськими, або керування ним саме ОСОБА_1 , як і будь-які об`єктивні відомості про те, за яких обставин виникла необхідність у проведенні його медичного огляду як водія у закладі охорони здоров`я, а не спілкування біля будинку ОСОБА_1 з працівниками поліції.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні достатні об`єктивні дані, які б підтверджували обставини керування ОСОБА_1 будь-яким транспортним засобом.

Суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що фактично з матеріалів справи вбачається, що о 17:13 годин 07.08.2024 року (а.с. 39) громадянин ОСОБА_2 з абонентського телефонного номеру НОМЕР_2 зателефонував на лінію 102 та повідомив про те, що водій автомобіля ВАЗ-2108, д.н.з. НОМЕР_1 , ледь не створив ДТП та, на його думку, перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Даний виклик був автоматично переданий до ВП №8 ДРУП ГУНП, зареєстрований у єдиному обліку заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події за № 10321 та обслужений групою реагування патрульної поліції, співробітники якої виїхали на місце, встановили, що вказаним водієм є ОСОБА_1 , прослідували до місця його проживання, виявили там останнього у стані алкогольного сп`яніння, при цьому він перебував у себе вдома і будь-яким транспортним засобом на той час не керував, та запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, від якого останній відмовився, після чого щодо нього о 19:33 годин того ж дня було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З наведених обставин та наявних у справі доказів вбачається, що повідомлення про керування ОСОБА_1 у стані сп`яніння транспортним засобом надійшло на лінію 102 о 17:13 годин 07.08.2024 року, у протоколі про адміністративне правопорушення з неочевидних міркувань зазначено про керування ним автомобілем по вул. Червоній у м. Любимівка о 18:20 годин того ж дня, а пропозицію пройти огляд йому були висунуто біля його будинку по АДРЕСА_2 у невизначений час, але не пізніше 19:33 годин того ж дня, оскільки у вказаний час щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Належить додатково відмітити, що попри зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення про здійснення фіксації події за допомогою бодікамери 796756, відеозапис з неї до справи не долучений, натомість наданий відеозапис, зроблений ймовірно за допомогою мобільного телефону, не містить відомостей про дату та час зйомки.

Відтак неможливо достовірно встановити, коли саме ОСОБА_1 приїхав додому та припинив керування транспортним засобом, але є всі підстави грунтовно припускати, що із вказаного часу і до моменту прибуття працівників поліції та висунення ними вимоги ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння пройшла щонайменше одна година, а отже на час висунення такої вимоги він не мав статусу водія транспортного засобу у розумінні ч. 1 ст. 130 КУпАП та не може нести адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Доводи апелянта про те, що під час керування автомобілем він був тверезий, втім, повернувшись додому, відпочиваючи із друзями, до приїзду поліцейських вжив алкогольні напої, матеріалами справи не спростовуються.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп /2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена поза розумним сумнівом допустимими та достовірними доказами.

За таких обставин вважаю за необхідне постанову судді скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

ПОСТАНОВИВ:

Строк апеляційного оскарження поновити.

Апеляційну скаргу захисника Потягайло І.О. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2025 року щодо ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця