ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1425/25 Справа № 201/169/25 Суддя у 1-й інстанції - Гончаренко В. М. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12 лютого 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12 лютого 2025 року водій ОСОБА_1 19 грудня 2024 року о 23 годині 32 хвилини, керуючи автомобілем «Чері», д/н НОМЕР_1 , рухався в районі буд. № 4 по пров. Шевченка в м. Дніпрі, будучи в стані алкогольного сп`яніння, оглянутий з використанням спеціального технічного засобу «Alcotest 6820», № ARНК-0573, тест № 3397, з показником 0,52 проміле, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки розгляд справи відбувся за його відсутності та він не отримував повний текст оскаржуваної постанови, по суті просить скасувати вказану постанову суду та провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального права та не відповідає фактичним обставинам справи. Вказує на те, що ОСОБА_1 був зупинений поліцейськими без законних підстав, а тому складений відносно нього протокол не може вважатися допустимим доказом. Наголошує на тому, що із долученого відеозапису не вбачається, яким саме чином працівник поліції встановив наявність у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння. Вказує на те, що оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, тому його огляд повинен був проводитися посадовою особою військової служби правопорядку, що свідчить про порушення ст.266-1 КУпАП. Звертає увагу на те, що працівники поліції не запропонували обрати мундштук, який необхідно було використовувати у приладі драгер та на переконання ОСОБА_1 мундштук був у використанні вже не перший раз, оскільки на ньому були залишки рідини.

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник Сидоренко В.В. у судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, у зв`язку з чим апеляційний перегляд здійснено за відсутності вказаних осіб.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 12 лютого 2025 року за відсутності учасників справи. З матеріалів слідує, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 вручено не було, а апеляційна скарга подана до суду першої інстанції 29 квітня 2025 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що копію оскаржуваної постанови вручено не було, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду та позицію колегії суддів Третьої судової палати Верховного Суду, яка викладена у постанові суду від 11 вересня 2019 року при розгляді справи №130/2448/16-к, відповідно до якої без повного тексту судового рішення особа позбавлена можливості надати належне обґрунтування апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою технічного засобу Драгер, результат огляду 0,52 проміле; тестуванням до протоколу, відповідно до якого результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу Драгер становить 0,52 проміле; відеозаписом, а також іншими наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Доводи ОСОБА_1 стосовно того, що працівники поліції не запропонували обрати мундштук, який необхідно було використовувати у приладі драгер та на переконання останнього мундштук був у використанні вже не перший раз, оскільки на ньому були залишки рідини, спростовуються відеозаписом з бодікамери поліцейського, на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 особисто слідкував за відкриттям нового запечатаного мундштука, після чого мундштук був правильно встановлений у технічний прилад Драгер. Крім того, слід зазначити, що ОСОБА_1 будь-яких зауважень чи незгоди з результатами проведеного тесту не висловлював, що підтверджується його підписом у акті огляду та тестуванні до протоколу. При цьому, апеляційним судом враховується, що ОСОБА_1 самостійно повідомив працівників поліції про те, що вживав алкогольні напої та наркотичний засіб «Амфетамін».

Твердження апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_1 був зупинений поліцейськими без законних підстав, а тому складений відносно нього протокол не може вважатися допустимим доказом, не знаходять свого підтвердження у матеріалах справи, оскільки відповідно до долученого відеозапису вбачається, що відповідно до частини першої ст.35 ЗУ Про національну поліцію поліцейський проінформував водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті, а саме порушення правил дорожнього руху.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, та відповідний огляд на визначення ступеню сп`яніння відносно нього мав проводитись за нормами ст. 266-1 КУпАП, слід зазначити наступне.

Стаття 266 КУпАП визначає порядок відсторонення осіб від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та окрім того порядок проведення відповідних оглядів.

Згідно ст. 266-1 КУпАП визначено порядок проведення оглядів військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У даному випадку ОСОБА_1 є особою, яка керувала транспортним засобом, був зупинений працівниками поліції поза межами розташування військової частини та не надав жодних доказів на підтвердження того, що виконував обов`язки військової служби, а тому огляд відносно нього повинен проводитись відповідно до норм ст. 266 КУпАП, як до водія транспортного засобу.

Таким чином, огляд був проведений працівниками поліції як уповноваженими особами на проведення відповідних оглядів, та ними було вірно застосовані норми КУпАП.

В матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без зміни.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити особі, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12 лютого 2025 року.

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот