Номер провадження: 33/813/825/25
Головуючий у першій інстанції Сегеда О. М.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря Зєйналової А.Ф.к., ОСОБА_1 , адвоката Ільїчова С.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2025 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2

- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2025 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням його права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

З вказаної постанови вбачається, що 07.11.2024 року о 17:07 год. біля буд. 128 по вул. Мечникова, Хаджибейського району м. Одеси водій ОСОБА_1 , керував автомобілем Honda Concerto, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я водій відмовився, що було зафіксовано на ПВР 471359, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2025 року представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:

1)на відеозаписі зафіксовано, що в ході спілкування із працівником поліції ОСОБА_1 , поводить себе врівноважено, спокійною мовою спілкується, надає для перевірки документи, тобто не виявляє ознак сп`яніння або інших факторів, які б могли поставити під сумнів його адекватний стан;

2)відеозапис не містить , доказів перевірки інших ознак сп`яніння, як то неприродна блідість обличчя та виражене тремтіння пальців рук, що свідчить про те, що дані ознаки були висловлені працівником поліції формально;

3)працівником поліції жодного разу не було роз`яснено ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння;

4)із наданих відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 , після того, як порадився із адвокатом сам запропонував працівникам поліції поїхати до медичного закладу, однак, працівники поліції йому відмовили з підстав того, що почали складати протокол про адміністративне правопорушення;

5)ОСОБА_1 самостійно звернувся до лабораторії Смартлаб та пройшов багатопрофільний тест, результат якого негативний;

6)ОСОБА_1 , здійснив запит до Управління патрульної поліції Одеської області, і отримав відеозапис події від 09.12.2024 року, з якого вбачається, що працівник поліції, інспектор ОСОБА_2 знов зупинила транспортний засіб ОСОБА_1 , і знов запропонувала пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, при цьому, із відеозапису вбачається, що даний працівник поліції упереджено ставиться до ОСОБА_1 , стверджуючи, що він є наркоманом, і стверджуючи, що вона доведе даний факт.

Посилаючись на такі доводи, представник ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , адвоката Ільїчова С.Д., які наполягали на задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає , виходячи з наступного.

Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

На переконання апеляційного суду, вирішуючи справу, суд першої інстанції, всупереч ст. 251, 252 КУпАП з достатньою повнотою не дослідив та не перевірив докази у справі, що призвело до помилкових висновків в їх оцінці на предмет допустимості та достовірності, як доказів у справі та необґрунтованого притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №813189 від 07 листопада 2024 року з якого вбачається, що 07.11.2024 року о 17:07 год. біля буд. 128 по вул. Мечникова у м. Одесі, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Honda Concerto, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я водій відмовився, що було зафіксовано на ПВР 471359, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України ,за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. У графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 зазначив, що не згоден з протоколом;

-довідка про отримання (неотримання) особою посвідчення водія з якої вбачається, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія;

-довідка про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, з якої вбачається, що ОСОБА_1 протягом року не піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП;

-направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вбачається, що 07.11.2024 року о 17:20 год., ОСОБА_1 було запропоновано проїхати до КНП «ОДМЦПЗ» ООР для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у зв`язку із виявленням у нього працівниками поліції ознак наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук, однак огляду проведено не було з підстав відмови водія;

-відеозапис, з якого вбачається, що 07.11.2024 року ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції. Працівник поліції повідомив про те, що причиною зупинки стало те, що схожий транспортний засіб перебуває у розшуку, оскільки покинув місце скоєння ДТП. Потім працівник поліції сказала, що поки вони чекають інформацію по транспортному засобу, чи перевозить ОСОБА_1 щось заборонене. ОСОБА_1 сказав, що він нічого не перевозить. Працівник поліції повідомила, що у відповідності до ст. 34 ЗУ «Про національну поліцію» буде проведено поверхневу перевірку та попросила всі речі покласти на капот машини. Працівник поліції сказала, що зараз запросить іншого працівника, щоб він провів поверхневу перевірку, бо вона є іншої статті і це буде не етично проводити огляд ОСОБА_1 їй. ОСОБА_1 дістав із бардачку аркуш паперу, працівник поліції спитала, що це. ОСОБА_1 сказав, що це протокол про адміністративне правопорушення і що він вже 31.07.2024 року їздив саме із цим працівником поліції на ОСОБА_3 для виявлення ознак сп`яніння, проте таких ознак виявлено не було. Тоді працівник поліції спитала ОСОБА_1 чи вживав він наркотичні речовини. ОСОБА_1 сказав, що не вживав. Тоді працівник поліції провела поверхневу перевірку та попросила заплющити та відкрити очі, після чого сказало, що очі реагують добре, проте її бентежить блідість обличчя, а також виражене тремтіння пальців рук. Працівник поліції запропонувала ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі. При цьому сказала, що в даному випадку, якщо ОСОБА_1 нічого не вживав, то краще проїхати до медичного закладу, бо якщо він відмовиться, то на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху. ОСОБА_1 сказав, що він не хоче їхати бо вже один раз із нею вже катався. Працівник поліції повідомила, що зараз буде складати протокол про адміністративне правопорушення у відношенні нього, щоб зачекав. Далі працівник поліції сідає у свій службовий транспортний засіб та починає спілкуватися із своїм напарником, якому говорить про те, що по ОСОБА_1 явно видно, що він наркоман, проте першого разу йому вдалося уникнути відповідальності, оскільки він дав хабаря. Проте, зараз відмовляється їхати бо в нього не вистачає грошей, щоб знов відкупитися. Потім до транспортного засобу підходить ОСОБА_1 та говорить, що він готовий поїхати до медичного закладу для проходження огляду. Проте, працівник поліції говорить, що вона вже почала складати протокол а для того щоб його спитати потрібні дуже вагомі доводи. ОСОБА_1 було ознайомлено із протоколом та роз`яснені його права та обов`язки, а також повідомлено про те, що його відсторонено від керування транспортним засобом.

Згідно вимог ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2, ч. 3, ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції працівником поліції або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, та регулюється «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Пунктами 8, 9 Інструкції та пунктами 7, 8 Порядку регламентовано, що з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Так, диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, одними із ознак складу даного правопорушення є відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

При цьому, орган, який складає матеріали справи про адміністративне правопорушення, повинен довести даний факт.

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 пояснив, що його часто зупиняє саме працівник поліції ОСОБА_2 , у якої виникає підозра, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння. Так перший раз його було зупинено саме цим працівником поліції приблизно півтора роки тому. ОСОБА_2 також повідомила, що ОСОБА_1 було зупинено з підстав того, що його транспортний засіб схожий на той, який був причетним до ДТП, однак залишив місце пригоди. Потім ОСОБА_1 було повідомлено, що він перебуває з ознаками наркотичного сп`яніння, та було запропоновано проїхати до медичного закладу. ОСОБА_1 погодився, результат виявився негативним, тому протоколу складено не було. Другий раз ОСОБА_1 було зупинено 07.11.2024 року, той же самий поліцейський ОСОБА_2 також повідомила ОСОБА_1 , що його зупинено з підстав того, що його транспортний засіб схожий на той, який спричинив ДТП та залишив місце пригоди. Знов йому було повідомлено про те, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння, а тому було запропоновано пройти огляд у медичному закладі. ОСОБА_1 сказав, що з нею він їхати нікуди не хоче. Після того, як працівник поліції сказала, що буде складати протокол, ОСОБА_1 зателефонував адвокату, щоб порадитись. Адвокат радив їхати до медичного закладу. ОСОБА_1 підійшов до ОСОБА_2 та повідомив, що він згоден їхати у медичних заклад, проте отримав від неї відмову, оскільки вона розпочала вже складати протокол. При цьому зауважила, що як щоб ОСОБА_1 сказав, що йому треба правова допомога, то вона зачекала би. На питання ОСОБА_1 , чому вона сама йому не роз`яснила його право на правову допомогу, вона відповіла, що на той час не повинна була цього робити. В третій раз його було зупинено 09.12.2024 року, з тих самих підстав що й у попередні рази, крім того було повідомлено, що у ОСОБА_2 виникла підозра, що його вже було залишено без водійського посвідчення. В цей раз ОСОБА_1 поїхав до медичного закладу. ОСОБА_4 звернув увагу Одеського апеляційного суду на те, що працівник поліції ОСОБА_2 вела себе зухвало, ображала ,називаючи його наркоманом, ставилася до нього упереджено.

ОСОБА_1 надав суду відеозапис датований 09.12.2024 року, коли його було зупинено третій раз. Судом апеляційної інстанції даний запис було досліджено, на ньому відображено, що дійсно 09.12.2024 року о 10:31 год. ОСОБА_1 було зупинено тим самим працівником поліції ОСОБА_2 . Також було проведено поверхневу перевірку. Знов виникла підозра щодо неприродної блідості ОСОБА_1 . Було запропоновано проїхати до медичного закладу з підстав підозри, що останній перебуває у наркотичному стані. ОСОБА_1 погодився проїхати до медичного закладу. Під час того, як ОСОБА_1 проходив огляд, ОСОБА_2 сидячи у своєму службовому транспортному засобі спілкувалася із своїм напарником говорила, що ОСОБА_1 явний наркоман, і вона це доведе у будь-який спосіб., навіть якщо їй доведеться його зупиняти кожний день. Потім сказала, може у разі, якщо тест виявиться негативним вона залишить ОСОБА_1 у спокої.

Отже, пояснення, які надавав ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу працівникам поліції, та пояснення які він надав суду апеляційної інстанції не суперечать дослідженим доказам у справі, та узгоджуються між собою.

Надаючи оцінку обставинам відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, апеляційний суд виходить з того, що будь-який громадянин, будучи безпідставно звинуваченим у вчиненні правопорушення правоохоронним органом, з моменту пред`явлення безпідставного звинувачення щодо себе, буде з недовірою відноситись до представника правоохоронного органу.

Працівник поліції Мозгова В.А. не намагався вислухати доводи ОСОБА_1 , не надала часу на те, щоб він скористався своїм правом на правову допомогу, намагалася як найшвидше скласти відносно останнього протокол про адміністративне правопорушення. Як вбачається із досліджених судом доказів, дії даного працівника поліції носять систематичний характер, щоб довести свої підозри щодо останнього, що він начебто перебуває у стані наркотичного сп`яніння, та зловживає наркотичними речовинами, а тому з формальних підстав складає у відношенні ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП з підстав відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Формальний підхід до складання протоколу про адміністративне правопорушення також підтверджується і відеозаписами, з якого вбачається, що, ОСОБА_1 повідомив працівників поліції про те, що з нею він не бажає проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння, оскільки минулого разу він їздив з нею, та отримав негативний висновок.

Суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що у працівника поліції щодо ОСОБА_1 склалося упереджене ставлення, щодо того, що останній зловживає наркотичними речовинами, що є неприпустимим.

Крім того, зауважує той факт, що у працівників поліції була можливість відвезти ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, тим самим відновити довіру до поліції, а також встановити факт того чи дійсно перебувала ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно зі ст. 60 Конституції України ніхто не зобов`язаний виконувати явно злочинні розпорядження чи накази. Відповідно, виходячи з сенсу вказаної статі, якщо особа сприймає певну вимогу як явно незаконну, то відповідальність за непідкорення такому розпорядженню, може наступати лише у випадках прямо передбачених законом.

Окремої уваги суду першої інстанції потребувало те, що зовнішній вигляд ОСОБА_1 та його мова на відеозаписі, наданого поліцією, не містить ознак явного наркотичного сп`яніння, на які вказані в протоколі, зокрема мова особи зв`язана, хода її стійка, відсутність тремтіння рук, а сама поведінка - реакція на поведінку працівників поліції, адекватна ситуації, яка склалась.

Отже, враховуючи вищевказане, суд апеляційної інстанції доходить до висновку, про те, що має місце неналежне виконання своїх обов`язків працівниками поліції, які не надали правильної оцінки ситуації, яка склалася та безпідставно склали протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУАП.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

За встановлених обставин апеляційний суд приходить до переконання, що доводи апеляційної інстанції заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно роз`яснень, які містяться в абзаці другому п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява № 39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, так як доводи апеляційної скарги знайшли підтвердження при розгляді справи. Судом першої інстанції при винесенні постанови не було в повному обсязі дотримано вимоги ст. ст. 245, 280 КУпАП, а саме судом не було перевірено наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в зв`язку з чим суд неправильно встановив фактичні обставини справи та визнав ОСОБА_1 винним у його вчиненні.

Згідно ст. ст. 9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Однак, суд першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 даним порушенням закону та фактичним обставинам не надав належної оцінки, через що прийшов до помилкового висновку про доведеність вини останнього та наявність складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, наявні у справі докази, які безпосередньо дослідженні апеляційним судом у судовому засіданні, не підтверджують факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова