27.06.2025 Єдиний унікальний № 371/1926/24
провадження № 3/371/110/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2025 року м. Миронівка

ЄУН 371/1926/24

Провадження № 3/371/110/25

Суддя Миронівського районного суду Київської області Капшук Л.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, порушену відносно ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , не працює,

за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И Л А :

21 грудня 2024 року о 23 годині 57 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки «Rover75», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вулицею Благовіщенською міста Миронівка Обухівського району Київської області, поблизу будинку під номером 265, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

Огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння проведено в закладі охорони здоров`я. Показник алкоголю становив 1, 060 проміле. Вказаними діями водій порушив вимоги пункту 2.9 А Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 та його захисник Пастушенко М.В. в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належно.

Захисник подала до суду клопотання про закриття провадження у справі, Півень Г.В. подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення після надходження матеріалів до суду призначався вісім разів: 24 січня 2025 року, 11 лютого 2025 року, 04 березня 2025 року, 07 квітня 2025 року, 29 травня 2025 року, 17 червня 2025 року. В судові засідання на вказані дати ОСОБА_1 не з`являвся.

27 червня 2025 року він з`явився до суду вперше, проте в зал судових засідань відмовився заходити з підстав відсутності його захисника та попрямував до канцеляріїї суду подавати заяву про відкладення розгляду справи.

Одним із принципів судочинства визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. Безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання Кодексу, яким є охорона прав і свобод громадян, зміцнення законності та виховання громадян.

Крім того, недотримання строків розгляду справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади.

Згідно зі статтею 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд звертає увагу на те, що в своєму рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав на те, що заявник зобовязаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що його безпосередньо стосуються, утримуватися від використання методів, які повязані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

ОСОБА_1 неодноразово не з`являвся в судові засідання, чим не демонстрував готовність до прискорення процедури розгляду справи.

Відповідно до правил статті 268 КУпАП, явка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП не є обов`язковою.

Наведене правило в сукупності з поведінкою особи, яка притягається до авдміністративної відповідальності, є підставою для розгляду справи без участі такої особи.

Позицію щодо обставин справи та зібраних у справі матеріалів захисник Півня Г.В. висловила у поданому до суду клопотанні про закриття провадження у справі.

Подане клопотання захисник обґрунтувала тими обставинами, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правлопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

За мотивами клопотання, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у справі у розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, що б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумніви суду.

Наданий суду відеозапис не відображає як самого огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, так і підстав для такого, якими є встановлені працівниками поліції ознаки алкогольного сп`яніння. Відеозапис не є безперервним, що прямо порушує вимоги Інструкції, інших відеозаписів, що були витребувані судом, надано не було. За вказаних обставин, вважає, що відеозапис не може бути розцінений судом як належний та допустимий доказ правопорушення.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У відповідності до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінюючи надані на підтвердження події адміністративного правопорушення та досліджені в судовому засіданні докази, суд зазначає таке.

Згідно вимог статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до положень частини другої статті 16 вказаного Закону, водій, серед іншого, зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Згідно з пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі по тексту ПДР) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 1.9. ПДР передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 2.9 А ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Диспозиція частини першої статті 130 КУпАП передбачає настання відповідальності за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до частин першої та другої статті 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

На підставі частини шостої статті 266 КУпАП, направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Такий порядок був затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 та діє зі змінами та доповненнями на даний час (далі Порядок 1103).

Відповідно до пункту 2 Порядку 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Згідно з пунктом 2 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 3 розділу І Інструкції встановлено, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до положень вищевказаного Порядку № 1103, огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем в закладі охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Посадовою особою, яка склала протокол щодо ОСОБА_1 , було дотримано зазначених положень нормативних актів, протокол щодо останнього про вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, складено за наявності відповідних достатніх доказів про вчинення вказаного правопорушення.

В судовому засіданні, на підставі досліджених доказів, що ОСОБА_1 22 грудня 2025 року о 23 годині 57 хвилин керував транспортним автомобілем марки «Rover 75», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вулицею Благовіщенською міста Миронівка Обухівського району Київської області, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, транспортний засіб був зупинений працівниками поліції після переслідування водія.

На пропозицію поліцейського водій погодився пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. Поліцейський мав підстави вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, які він вказав у змісті направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, від 22 грудня 2024 року: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з його згоди проведено в порядку, передбаченому статтею 266 КУпАП, лікарем в закладі охорони здоров`я, за допомогою газоаналізатора «АлкоФор 307». Під час огляду встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Показник вимірювання вмісту спирту у видихуваному повітрі становить 1,060 проміле.

До протоколу додано висновок щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22 грудня 2024 року, за змістом якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведено о 00 годині 45 хвилин 22 грудня 2024 року.

Згідно наказу Міністерства економічного розвитку та торгівлі України № 1747 від 13 жовтня 2016 року, міжповірочний інтервал «Вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» складає 1 рік.

Згідно з даними наведеного свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатора «Алкофор 307» воно є чинним до 05 липня 2025 року.

Поліцейським був складений акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, форма якого затверджена як додаток № 2 до Інструкції, який містить відомості про те, що результат тесту склав 1,060 проміле.

Складений щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам, установленим статтею 256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції № 1376, є належним, допустимим та достовірним доказом у справі, який сумніву не викликає.

ОСОБА_1 підписав складений щодо нього протокол про адміністративне правопорушення та у графі «пояснення особи, яка притягаєтться до адміністративнрої відповідальності, по суті порушень», вказав, що керував транспортним засобом не у стані алкогольного спяніння, вживав препарати від серця.

Такі ж мотиви він навів у наданому працівнику патрульної поліції письмовому поясненні від 22 грудня 2024 року. Він пояснив, що під час керування транспортним засобом помітив, що його переслідує автомобіль. Коли на цьому автомобілі включилися проблискові маячки він зменшив швидкість руху, потім знову її збільшив. Алкогольні напої не вживав, вживав ліки від серця.

Право водія на оскарження висновку за результатами медичного огляду, передбачене пунктом 14 Порядку № 1103. Під час розгляду справи не було встановлено, що ОСОБА_1 оскаржував висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу або швидкість реакції, складений ощодо нього.

При цьому, протокол та додані до нього матеріали не містять будь-яких інших пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, які б вказували на факт незгоди водія зі змістом протоколу та з результатами огляду.

Судом досліджено носій інформації у вигляді DVD-RW диска із відеозаписами з нагрудних відеореєстраторів поліцейських, який доданий до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Відеозапис відображає факт зупинки транспортного засобу автомобіля марки «Rover 75», реєстраційний номер НОМЕР_1 , о 23 годині 57 хвилин 21 грудня 2024 року. Зі сторони водійського сидіння вийшов ОСОБА_1 , який почав пояснювати, що не відразу зрозумів, що його переслідують працівники поліції, оскільки не бачив відповідних світлових сигналів. Вирішив збільшити швидкість руху автомобіля, оскільки злякався, що за ним їдуть бандити.

Працівники патрульної поліції пояснили, що в межах міста не можна їхати з такою швидкістю, такий швидкісний режим руху транспортного засобу викликав у працівників поліції занепокоєння. Пояснили, що зупинили ОСОБА_1 для того, щоб з`ясувати причину таких дій водія.

ОСОБА_1 пояснив, що везе п`яну жінку, яку він пожалів, проте не може встановити її місце проживання, оскільки жінка не може пояснити, де вона живе. Працівник поліції запитав ОСОБА_1 , чи той вживав алкогольні напої. Вказане питання було проігноровано. Коли працівник поліції повторив запитання, ОСОБА_1 задумався та відповів, що не вживав алкогольні напої. Потім почав запитувати працівників поліції, чи відомо їм щось з приводу місця проживання жінки, відчинив двері автомобіля та показав особу жіночої статі на пасажирському сидінні. Після цього почав просити працівника поліції, щоб його відпустили.

В діях ОСОБА_1 , що порушили вимоги пункту 2.9 А ПДР, є склад адміністративного правопорушення.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується даними письмових матеріалів справи: протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 789702, складеного 22 грудня 2024 року, висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння пабо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22 грудня 2024 року, направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, від 22 грудня 2024 року, акта огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, пояснень ОСОБА_1 від 22 грудня 2024 року та відеозапису правопорушення.

Оцінені судом вищевказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності, вони є належними, допустимими та достатніми, а сукупність цих доказів є достатньою для прийняття відповідного процесуального рішення.

При прийнятті рішення, відсутні будь-які підстави, які б давали можливість суду вважати, що досліджені докази є сумнівними та неправдивими, оскільки вони узгоджуються між собою та є такими, що повністю відповідають обставинам справи.

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Порушень вимог КУпАП, які б могли потягнути за собою визнання доказів недопустимими, судом не встановлено.

Мотиви захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності, про те, що долучений до справи відеозапис є неналежним доказом, не заслуговують на увагу.

Відеозапис не містить повної інформації про огляд водія на стан алкогольного сп`яніння, фіксація факту вчинення адміністративного правопорушення працівниками поліції не відбувалася безперервно. Поряд з цим, відеозапис підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за 48 хвилин до проведення його освідування на стан алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспорним засобом та факту його огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Єдиним мотивом невизнання факту правопорушення були пояснення про вживання лікарських препаратів, що вплинуло на результати огляду.

Лікарські препарати можуть впливати на результати огляду на стан спяніння, оскільки деякі з них здатні погіршувати увагу та швидкість реакції, що є ознаками спяніння, тому згідно з частиною першою статті 130 КУпАП, керування транспортним засобом під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, також заборонено.

Для того, щоб лікарський огляд проводився з урахуванням можливого впливу препаратів, важливо, щоб особа, яку оглядають, повідомляла про прийом ліків. Про порушення процедури огляду ОСОБА_1 не заявляв, результати огляду не спростовував, до фахівців для більш детального медичного обстеження та оцінки не звертався.

Суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п. 43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Суд звертає увагу, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, яке з урахуванням положень статтей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Поза розумним сумнівом суд констатує, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом мав місце, огляд водія на стан сп`яніння проведено у встановленому порядку.

З огляду на досліджені докази, наведені захисником Півня Г.В. мотиви розцінюються як такі, що не відповідають фактичним обставинами справи.

Відповідно до статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

До особи, що притягується до адміністративної відповідальності, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідно застосувати стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

На підставі статті 40-1 КУпАП, з особи, на яку накладено стягнення, на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись статтями 23, 33, 40-1, частиною першою статті 130, статтями 245, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 піддати адміністративному стягненню за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Штраф підлягає сплаті на рахунок ГУК у Київ. обл./м.Київ/21081300, номер рахунку UA0010001, , код класифікації доходів бюджету: 21081300.

Розяснити ОСОБА_1 , що згідно зі статтею 307 КУпАП штраф ним має бути сплачений не пізніше ніж через пятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення адміністративного стягнення, а в разі оскарження такої постанови не пізніше ніж через пятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі сплати штрафу у строк, передбачений статтею 307 КУпАП, копію платіжного документу необхідно подати до Миронівського районного суду Київської області.

З урахуванням приписів частини другої статті 308 КУпАП, у разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення буде надіслана для примусового виконання до органу Державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна.

При примусовому виконанні цієї постанови органами державної виконавчої служби з правопорушника ОСОБА_1 стягнути подвійний розмір штрафу, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

На підставі статті 40-1 КУпАП, стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Судовий збір підлягає сплаті на рахунок ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, номер рахунку UА0026001, , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області протягом десятиденного строку з дня винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Л.О. Капшук