Справа № 748/1258/25 Головуючий у 1 інстанції Майборода С. М.
Провадження № 33/4823/520/25
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2025 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд - суддя Антипець В. М.,

Розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 травня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працюючий, проживаючий по АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням стягнення за правилами ч. 2 ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто 605 грн. 60 коп. судового збору.

Як установив суд, 18 квітня 2025 року о 19 год. 30 хв. по вул. Центральна, у с. Льгів, Чернігівського району та області, ОСОБА_1 , на порушення вимог підпункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху керував автомобілем ВАЗ 210990-20, державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, під час руху заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно, не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, здійснив наїзд на автомобіль Renault Laguna, державний номерний знак НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п 10.9 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати частково, а саме у частині накладення стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Вказує на те, що вину свою визнає повністю, щиро кається, є особою з інвалідністю 3 групи, на його утриманні знаходяться малолітня дитина син ОСОБА_2 , 2015року народження, якого він виховує сам (дружина померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та мати ОСОБА_3 , також є особою з інвалідністю 3 групи.

Звертає увагу суду на те, що право керування йому потрібно для доставки своєї матері та дитини, у разі необхідності, до лікарні, для спрямування до аптеки для придбання ліків, тощо.

На апеляційний розгляд ОСОБА_1 вдруге не прибув. Направив заяву про відкладення апеляційного розгляду у зв`язку з необхідністю укласти угоду із захисником. Перед цим писав заяву про перенесення апеляційного розгляду у зв`язку з перебуванням з дитиною на лікуванні, проте жодних документів, підтверджуючих факт перебування на лікуванні не надав.

Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб, про що прямо зазначено у ч. 6 ст. 294 КУпАП, якою керується апеляційний суд під час перегляду рішень судів першої інстанції.

У даному випадку ОСОБА_1 про день і час розгляду обізнаний, у нього було достатньо часу з дня постановлення судом першої інстанції рішення звернутися за правовою допомогою до адвоката, а тому прохання про перенесення апеляційного розгляду через необхідність укладання угоди з адвокатом, є неповажною причиною для перенесення судового засідання.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року, у справі «Смірнов проти України» зазначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, своєю поведінкою та діями сприяти як найшвидшому судовому розгляду, чого з боку апелянта, не вбачається.

Дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозапис та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, у судовому засіданні місцевого суду, ОСОБА_1 свою вину визнав повністю та пояснив, випив алкогольні напої, вирішив заїхати автомобілем у двір, але не побачив автомобіль сусіда та наїхав на нього.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушень, підтверджується даними протоколів ААД № 671616 та ААД№ 671617 від 18.04.2025, які є документами, що офіційно засвідчують факт учинення неправомірних дій, і є одним з джерел доказів, письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , схемою дорожньо транспортної пригоди, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, роздруківкою з приладу Драгер від 18.04.2025.

Відповідно до оглянутого відеозапису працівниками поліції зафіксована дорожньо транспортна пригода, запропоновано учасникам пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, за результатами огляду у ОСОБА_1 встановлено алкогольне сп`яніння, результат огляду склав 1,14 проміле, з результатами огляду ОСОБА_1 погодився.

Пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного. Порушення цієї заборони утворює склад правопорушення, у даному випадку, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Санкція частини 1 статті 130 КУпАП є безальтернативною, передбачає один вид стягнення суму штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, що позбавляє суд можливості призначити штраф без позбавлення права керування транспортними засобами.

Більш того, законодавчо заборонено, починаючи з 17 березня 2021 року, визнання такого правопорушення малозначним та передачу матеріалів справи на розгляд трудовому колективу чи громадській організації (ч. 1 ст. 21 та примітка до ст. 22 КУпАП).

У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29 червня 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи користується автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізує своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ст. 130 КУпАП, є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість стягнення обумовлена саме високим ступенем суспільної шкоди, яка завдається такими діяннями.

Суд не вправі, при визнанні особи винуватою за ч. 1 ст. 130 КУпАП, призначити інше стягнення, ніж передбачене санкцією, або ж перейти до іншого виду стягнення чи звільнити від його частини, оскільки Законом України встановлена пряма заборона застосування пом`якшення стягнення чи звільнення від стягнення.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 245, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 травня 2025 року щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Антипець