Справа № 458/635/25
ПОСТАНОВА

30.06.2025 м. Турка

Суддя Турківського районного суду Львівської області Ференц Р.І., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянин України, уродженець м. Харків Харківська область, місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово не працює, особа з інвалідністю 1 групи загального захворювання безстроково, до адміністративної відповідальності не притягувався, за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.06.2025 року у провадження судді Турківського районного суду Львівської області Ференц Р.І. передана справа №458/150/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Згідно вимог ст.278 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, що посягають на встановлений порядок управління, підвідомчі Турківському районному суду Львівської області. Відповідно до ст.221 КУпАП судді районних судів розглядають справи про незаконне перетинання або спробу незаконного перетинання державного кордону України, передбачені ст.204-1 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №244634 від 18.06.2025 року, складеного помічником начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » з адміністративно-юрисдикційної діяльності капітаном ОСОБА_3 , вбачається, що 15.06.2025 року о 17 год 00 хв ОСОБА_2 спільно з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , вчинив спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Республіку Польща поза пунктом пропуску через державний кордон України, на напрямку 225 прикордонного знаку на відстані 500 м від лінії державного кордону (територія Старостинського округу №7 Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області), внаслідок чого був затриманий прикордонним нарядом «Контрольний пост» від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип В). Своїми діями ОСОБА_2 вчинив спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, чим порушив вимоги ст.9 Закону України «Про державний кордон України», тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.2 ст.277 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення, в тому числі, передбачене ст.204-1 КУпАП розглядається судом протягом доби.

Судові засідання по справі призначалися на 26.06.2025 року, 30.06.2025 року.

В судове засідання ОСОБА_2 не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, що підтверджується оголошенням про виклик, розміщеному на офіційному сайті суду.

Заяви (клопотання) учасників справи.

30.06.2025 року в Турківський районний суд Львівської області засобами підсистеми «Електронний суд» та на електронну адресу суду надійшло клопотання ОСОБА_2 , в якому він повідомляє, що не мав наміру перетинати державний кордон України, а перебував у дорозі з таких міст: Харків - Львів - Ужгород. Поїздка на Західну Україну, зокрема до тихого та спокійного міста Ужгород, була зумовлена особистими обставинами, а саме: потребою у тимчасовому проживанні в більш безпечному регіоні України, подалі від активних бойових дій, з метою збереження психоемоційного стану, забезпечення базових побутових умов, фріланс діяльності та подальшого життя в межах України. Зазначає, що будь-яких дій, які б свідчили про спробу незаконного перетину кордону, з його боку не вчинялося. Повідомляє, що він не мав при собі жодних засобів, що могли б свідчити про підготовку до такого правопорушення. Його було зупинено та затримано на блокпосту для перевірки документів, після чого йому стало відомо про складання адміністративного протоколу за «спробу перетину державного кордону». Вважає такі дії неправомірними, оскільки фактична спроба не відбувалася, і будь-які об`єктивні докази його наміру відсутні. До клопотання додає копію довідки МСЕК №749735 від 04.06.2021, відповідно до якої йому встановлено інвалідність 1 групи загального захворювання безстроково. Просить закрити адміністративне провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 204-1 КУпАП.

Інших клопотань або заяв не подавали.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали адміністративної справи стосовно особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи у їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 ст.204-1 КУпАП передбачена відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкту, суб`єктивної сторони.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади (формальний склад).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізичні осудні особи, які досягли 16- річного віку).

Відповідно до ст.9 ЗУ «Про Державний кордон України», перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів включає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Матеріали справи не містять належних даних щодо умисних дій ОСОБА_2 , спрямованих на спробу перетину державного кордону поза межами пунктів пропуску в складі групи осіб, або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень передбачених частиною першою статті 204-1 КУпАП. Працівниками прикордонної служби не долучено до матеріалів справи беззаперечних доказів вини ОСОБА_2 , натомість останнім доведено відсутність наміру перетинати державний кордон України, оскільки поїздка міста Ужгород була зумовлена особистими обставинами, а саме: потребою у тимчасовому проживанні в більш безпечному регіоні України, подалі від активних бойових дій, з метою збереження психоемоційного стану, забезпечення базових побутових умов, фріланс діяльності та подальшого життя в межах України, а також те, що він є особою з інвалідністю 1 групи загального захворювання безстроково.

Вказані обставини підтверджуються: письмовими поясненнями ОСОБА_2 , довідкою МСЕК №749735 від 04.06.2021.

Джерела права застосовані судом.

Відповідно до ст.ст.1, 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Саме суди є останньою правовою інстанцією в державі, в якій кожен громадянин за необхідності шукає захисту своїх прав, свобод та інтересів.

Ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Згідно з положеннями ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

За ст.9 Конституції України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

У відповідності до ст.1 КУпАП завданням Кодексу про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 4 ч.3 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Притягнення до адміністративної відповідальності має відбуватись у відповідності до встановленого законодавством порядку. Як зазначено у ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Особа, стосовно якої складено адміністративні протоколи, згідно вимог ст.12 КУпАП підлягає відповідальності, оскільки на момент вчинення адміністративного правопорушення досягла віку, з якого настає відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ст.7 КУпАП).

За положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження у зазначених справах є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази, які свідчать про те, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Таким чином, обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають фактичним обставинам справи, тому на підставі наявних матеріалів справи суд позбавлений можливості дійти безсумнівного висновку щодо винуватості особи, щодо притягується до адміністративної відповідальності, що з огляду на положення ч. 3 ст.62 Конституції України, відповідно до якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, виключає адміністративну відповідальність ОСОБА_2 за вказаною правовою кваліфікацією ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Згідно ст.252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями п.1 ч.1 ст.247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх в сукупності з іншими доказами, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_2 не є доведеною та не містить складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.

З таких обставин провадження у справі відносно ОСОБА_2 підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю події та в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Таким чином, суд не вбачає у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Стосовно відшкодування шкоди.

Якщо при вирішенні питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення органами (посадовими особами), переліченими у п.п.1-4 ст.213 КУпАП одночасно вирішується питання про відшкодування винним майнової шкоди, то в постанові по справі зазначаються розмір шкоди, що підлягає стягненню, порядок і строк її відшкодування.

В даній справі суд не вирішує питання про відшкодування винним майнової шкоди, що підлягає стягненню, порядок і строк її відшкодування, оскільки, на думку суду, така шкода не заподіяна по причині відсутності в матеріалах справи доказів заподіяння такої шкоди.

Стосовно вирішення питання про вилучені речі і документи.

Частиною 4 ст.283 КУпАП передбачено, що постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи. Оскільки документи не вилучалися, суд даного питання не вирішує.

Стосовно стягнення судового збору.

Згідно із ст.40-1КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, а розмір і порядок сплати встановлюється Законом.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Згідно з п.5 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» №3674-VІ від 08.07.2011 року (зі змінами), особою, на яку накладено адміністративне стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» №4059-IX від 19 листопада 2024 року, який набрав чинності з 01.01.2025 року, прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2025 року становить 3028 гривень.

У зв`язку з чим з 01.01.2025 року розмір судового збору за накладене адміністративне стягнення становить 605,60 грн (3028 ? 0,2 = 605,60).

Оскільки адміністративне стягнення на ОСОБА_2 не накладається, то судовий збір по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до приписів ст.40-1 КУпАП не сплачується.

Керуючись ст.ст.38,204-1,221,245,246,247,283,284 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_2 про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, порушеній відносно нього за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ч.2 ст.204-1 КУпАП задовольнити.

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення 15.06.2025 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №244634 від 18.06.2025 року, складеного помічником начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » з адміністративно-юрисдикційної діяльності капітаном ОСОБА_3 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Турківський районний суд Львівської області прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП та особою, щодо якої її винесено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Р.І. Ференц