Дата документу 25.06.2025Справа № 554/5168/25
Провадження № 3/554/849/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«25» червня 2025 року м. Полтава

Шевченківський районний суд м. Полтави у складі: головуючого судді Сметаніної А.В., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області (вул. Сковороди, 2-Б, м. Полтава, 36004, код ЄДРПОУ - 40108630) у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Полтави, громадянки України, працюючої медичною сестрою КП «Полтавська обласна клінічна лікарня імені М.В. Скліфосовського», зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий,

- за ч.3 ст. 184 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

03 квітня 2025 року, приблизно о 09 годині 50 хвилин, в приміщенні ліцею №29 за адресою: м. Полтава, вул. Алмазна, 1, на уроці української мови неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив дрібне хуліганство, а саме: виражався нецензурною лайкою в громадському місці, чим порушив громадський порядок та спокій громадян, дисципліну на уроці, заважав іншим учням освітнього процесу, на зауваження вчителя ОСОБА_3 не реагував, вказане свідчить про те, що його мати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ухилилась від виконання батьківських обов?язків щодо виховання свого сина, а саме не виховує сина в дусі поваги до прав та свобод інших людей, чим порушила вимоги ст. 150 СК України та ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства».

В судовому засіданні представник правопорушниці адвокат Матвієць В.М. просив закрити провадження у справі, у зв?язку із відсутністю ознак адміністративного праворушення, передбаченого ст. 184 КУпАП, надавши письмові заперечення на протокол, відповідно до яких з протоколом ОСОБА_1 не згодна, оскільки вона належним чином виконує батьківські обов?язки, постійно контролює поведінку сина, виховує його належним чином. Крім того, складений протокол не містить відомостей про те, в чому конкретно виразились дії ОСОБА_1 щодо ухилення від виконання батьківських обов?язків, спосіб, у який вона це не зробила по відношенню до сина, не зазначено, які необхідні умови виховання дитини нею не забезпечені. Надані суду матеріали не містять даних щодо ухилення від виконання батьківських обов?язків. Крім того, законодавством визначено, що притягнення до відповідальності можливе лише у випадку систематичної або грубої бездіяльності батьків щодо контролю за поведінкою дитини.

Суд, вислухавши доводи адвоката, дослідивши зібрані по справі докази, вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків:

Згідно зі статтею 1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їхньої компетенції відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КупАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 установлено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Так, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону (ч. 6 ст. 12 Закону).

З вимог ч.3 ст. 184 КУпАП вбачається, що вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу, тягне за собою накладення штрафу на батьків або осіб, які їх замінюють, від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в приміщенні ліцею №29 за адресою: м. Полтава, вул. Алмазна, 1, на уроці української мови вчинив дрібне хуліганство, а саме: виражався нецензурною лайкою в громадському місці, чим порушив громадський порядок та спокій громадян, дисципліну на уроці, заважав іншим учням освітнього процесу, на зауваження вчителя ОСОБА_3 не реагував, що свідчить про ухилення його матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від виконання батьківських обов?язків щодо виховання свого сина, оскільки вона не виховує сина в дусі поваги до прав та свобод інших людей.

Своїми діями, на думку особи, яка склала протокол, неповнолітній ОСОБА_2 вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 173 КУпАП.

Вчинення неповнолітнім ОСОБА_2 правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 173 КУпАП підтверджується зібраними у справі доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №323675 від 04.04.2025 року; письмовими поясненнями ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , характеристикою за місцем навчання, доповідною запискою ОСОБА_6 , копією свідоцтва про народження, відеодиском, долученим до справи.

Доводи адвоката, викладені в письмових запереченнях, суд відхиляє, оскільки для кваліфікації дій за ч.3 ст. 184 КУпАП встановлення ознак та способів ухилення від виконання батьківських обов?язків не передбачено, через те, що відповідальність батьків або осіб, які їх замінюють за ч.3 ст. 184 КУпАП настає у разі вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу.

В даному випадку, судом встановлено, що дійсно в діях ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 містяться ознаки правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 173 КУпАП, правопорушення вчинено ОСОБА_2 у віці від чотирнадцяти до шістнадцяти років.

Отже, в діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 184 КУпАП, згідно з якою передбачена адміністративна відповідальність батьків або осіб, які їх замінюють, у разі вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 33 КУпАП при накладанні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його провини, майновий стан, обставини, які пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи особу винної, обставини вчинення нею правопорушення, а також ту обставину, що вчинене нею діяння хоча й містило в собі усі юридичні ознаки, що характеризують правопорушення, передбачене ч.3 ст. 184 КУпАП, однак внаслідок конкретних обставин справи не відповідало тій суспільній небезпечності, яка є типовою для цього виду правопорушення, не призвело до настання будь-яких тяжких наслідків, згідно характеристики неповнолітнього ОСОБА_2 за місцем навчання, його батьки підтримують зв?язок з класним керівником, відвідують батьківські збори, ОСОБА_1 офіційно працевлаштована медичною сестрою в КП «Полтавська обласна клінічна лікарня імені М.В. Скліфосовського», а отже, суд приходить до висновку про можливість в даному випадку досягти виховних та попереджувальних заходів без застосування до матері неповнолітнього заходів адміністративного впливу, обмежившись усним зауваженням.

Оскільки судом прийнято рішення про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, тому з неї судовий збір не підлягає стягненню.

Керуючись ст. ст. 1, 7, 9, 22, 23, 33, ч.3 ст. 184, ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст. 184 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Провадження в адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 за ч.3 ст. 184 КУпАП - закрити.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Полтави протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Шевченківського районного суду

міста Полтави: А.В. Сметаніна