ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/614/25

3/609/296/2025

02 липня 2025 року суддя Шумського районного суду Тернопільської області Харлан М.В., розглянувши матеріали, які надійшли із СПД №2 (м. Шумськ) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт серії НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , пенсіонера, який раніше притягався до адміністративної відповідальності постановою Шумського районного суду Тернопільської області від 16 червня 2025 р. за ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

за ч.3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

за ч.3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

за ч.3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

за ч.3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Як встановлено у судовому засіданні гр. ОСОБА_1 20 червня 2025 року о 15:00 год. за адресою АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 домашнє насильство, тобто умисні дії економічного характеру, а саме продав телицю віком 1,5 років за суму 14500,00 грн., а кошти останній не повернув, внаслідок чого була завдана шкода її психічному здоров`ю, за що відповідальність передбачена ч.3 ст. 173-2 КУпАП.

Окрім того, 24 червня 2025 року о 11 год. 30 хв. гр. ОСОБА_1 під час спілкування по телефону зі своє співмешканкою ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство, тобто умисні дії психологічного характеру, а саме, висловлював словесні образи, погрози, залякування, внаслідок чого, була завдана шкода її психічному здоров`ю, за що відповідальність передбачена ч.3 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, 26 червня 2025 року о 22 год. 45 хв. гр. ОСОБА_1 під час спілкування по телефону зі своє співмешканкою ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство, тобто умисні дії психологічного характеру, а саме, висловлював словесні образи, погрози, залякування, внаслідок чого, була завдана шкода її психічному здоров`ю, за що відповідальність передбачена ч.3 ст. 173-2 КУпАП.

Також встановлено, що гр. ОСОБА_1 27 червня 2025 року близько 06 год. 00 хв. під час спілкування по телефону зі своє співмешканкою ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство, тобто умисні дії психологічного характеру, а саме, висловлював словесні образи, погрози, залякування, внаслідок чого, була завдана шкода її психічному здоров`ю, за що відповідальність передбачена ч.3 ст. 173-2 КУпАП.

Приймаючи до уваги той факт, що в провадженні суду знаходиться чотири справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, які кваліфікуються за ч.3 ст.173-2 КУпАП, суд вважає, що відповідно до ст. 36 КУпАП, вони мають бути об`єднані в одне провадження та їм слід присвоїти номер справи №609/614/25 (провадження №3/609/296/2025).

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вищевказаних правопорушеннях визнав повністю.

Суд, роз`яснивши ОСОБА_1 вимоги ст. 268 КУпАП, заслухавши його пояснення, дослідивши матеріали справи, встановлюючи наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до пунктів 3, 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.1 даного Закону особа, яка постраждала від домашнього насильства - це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Згідно норм вказаного Закону, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Протиправні дії за статтею 173-2 КУпАП можуть мати характер фізичного, психологічного чи економічного насильства.

Диспозиція ч. 3 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за дії, пов`язані з повторним протягом року вчиненням домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а також діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та оцінивши їх у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 173-2 КУпАП, крім визнання власної вини ОСОБА_1 у судовому засіданні доведена наступними належними та допустимими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 618819 від 01 липня 2025 року; протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 733902 від 01 липня 2025 року; протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 733903 від 01 липня 2025 року; протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 733901 від 01 липня 2025 року; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 27 червня 2025 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 01 липня 2025 року; постановою Шумського районного суду Тернопільської області від 16.06.2025 р., згідно з якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративні стягнення у виді штрафу.

Наведені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому судом приймаються до уваги. На думку суду, такі докази підтверджують обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді даної справи.

Таким чином, оцінюючи досліджені у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.173-2 КУпАП, оскільки він, будучи особою, якого протягом року було піддано адміністративному стягненню за вчинення домашнього насильства, вчинив повторне домашнє насильство, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Крім цього, згідно ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

При накладенні стягнення, суд враховує характер вчинених правопорушень, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, характеризуючі дані, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, а тому, суд приходить до переконання, що до ОСОБА_1 слід застосувати стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією статті, за якою він притягується до відповідальності.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення. Тому, у відповідності до ч.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

Керуючись ст.ст. 33, 40-1, ч.3 ст.173-2, ст. 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати справи про вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_1 , а саме: справу №609/614/25, провадження №3/609/296/2025, яка кваліфікується за ч.3 ст. 173-2 КУпАП, справу №609/616/25, провадження №3/609/298/2025, яка кваліфікується за ч.3 ст. 173-2 КУпАП, справу №609/618/25, провадження №3/609/300/2025, яка кваліфікується за ч.3 ст. 173-2 КУпАП, справу №609/619/25, провадження №3/609/301/2025, яка кваліфікується за ч.3 ст. 173-2 КУпАП, в одне провадження, присвоївши об`єднаним справам №609/614/25, номер провадження №3/609/296/2025.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення, у відповідності до вимог ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 (тисяча триста шістдесят) гривень 00 коп. в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок в дохід держави.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Шумський районний суд Тернопільської області.

Штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний штраф в розмірі дві тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2720 (дві тисячі сімсот двадцять) гривень в дохід держави.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці з дня її винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 КУпАП перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Суддя: М. В. Харлан