Справа № 309/2041/25
Провадження № 3/309/689/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2025 року м. Хуст

Суддя Хустського районного суду Закарпатської області Орос Я. В., з участю секретаря судового засідання Калинич Н.С. прокурора Худан І.І. особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Мельник В.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з департаменту стратегічних розслідувань управління стратегічних розслідувань в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , працюючої на посаді старшого судового розпорядника Тячівського районного суду, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася

за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про Адміністративні Правопорушення

В С Т А Н О В И В:

Відносно ОСОБА_1 складено адміністративний протокол, про те що вона перебуваючи на посаді старшого судового розпорядника Тячівського районного суду, будучи державним службовцем, являючись суб`єктом відповідальності, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті З Закону України «Про запобігання корупції», та примітки до статті 172-6 КУпАП, за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог пункту 27 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, 27.03.2024 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2022 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172- 6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 роз`яснені права та обов`язки передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, вину у вчиненні правопорушення визнала частково. Суду ствердила, що вона 30 січня 2024 року подаючи декларацію за 2022 р. помилково вказала, що це декларація за 2021 рік. Після встановлення цього факту, нею 27 березня 2024 р. було подано щорічну декларацію за 2022 рік.

В судовому засіданні адвокат Мельник В.І. просив суд закрити провадження у даній справі на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, який передбачений ст. 38 КУпАП. Дане клопотання обґрунтоване тим , що 27 березня 2024 р. Тячівським районним судом було повідомлено Національне агентство з питань запобігання корупції про несвоєчасне подання декларації, яке ним було отримано 13 квітня 2024 р. Отже строк притягнення до відповідальності ОСОБА_1 закінчився 13 жовтня 2024 р.

В судовому засіданні прокурор Худан І.І. вважав доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, посилаючись на обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та матеріалах справи Просив визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.172-6 КУпАП . Також, прокурор ствердив , що строк притягнення до відповідальності ОСОБА_1 не сплив, оскільки строк слід обчислювати з моменту складання протоколу уповноваженим органом.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 адвоката Мельник В.І. усний висновок прокурора Худан І.І. який вважає, що обвинувачення в повному обсязі доведено доказами по справі, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 з 10 березня 2023 р. працює на посаді старшого судового розпорядника Тячівського районного суду , а отже є суб`єктом відповідальності, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті З Закону України «Про запобігання корупції», та примітки до статті 172-6 КУпАП, за правопорушення, пов`язане з корупцією.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП передбачено відповідальність особи за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до загальнодоступних даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які розміщені на сайті Національного агентства, ОСОБА_1 в порушення вимог пункту 27 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, 27.03.2024 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2022 рік., чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Суд уважає, що адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є правопорушенням із формальним складом, для констатації наявності якого встановлення суспільно небезпечних наслідків не вимагається, і суб`єктивна сторона якого може виявлятися як в умисній, так і в необережній формі вини. При цьому диспозицією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП форму вини не конкретизовано, як і не передбачено наслідків за вчинене правопорушення, а отже, вказане правопорушення може бути вчинено як умисно, так і з необережності.

Відповідно до роз`яснень викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 13 «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов`язані з корупцією» від 25.05.1998 року для своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи судам необхідно звертати увагу на роз`яснення в кожній справі таких питань, зокрема чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені ст. 38 КУпАП.

Згідно положень ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

При цьому, для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язане з корупцією, важливу роль відіграють як день вчинення, так і день виявлення правопорушення.

Моментом виявлення порушення, пов`язаного з корупцією є момент отримання інформації про таке порушення уповноваженими (особою чи органом державної влади). При цьому складання адміністративного протоколу про вчинення порушення, пов`язаного з корупцією є лише окремою процесуальною дією, вчиненою на підставі виявленого факту порушення, пов`язаного з корупцією (факт виявлення порушення це окрема подія, яка завжди передує складанню протоколу про вчинення порушення). Факт виявлення порушення - це окрема подія, яка завжди передує складанню протоколу про вчинення порушення, тобто моментом виявлення порушення, пов`язаного з корупцією є момент отримання інформації про таке порушення уповноваженими (особою чи органом державної влади). Складання адміністративного протоколу про вчинення порушення, пов`язаного з корупцією є окремою процесуальною дією. Сам протокол фактично є суб`єктивний виклад свого бачення уповноваженою особою та фіксація обставин певної події на основі наявних доказів.

Тобто, якщо до Національного агентства з питань запобігання корупції, Національної поліції від викривача, надійшло повідомлення про вчинення особою порушення, пов`язаного з корупцією, - то моментом виявлення порушення є час надходження цього повідомлення до відповідного уповноваженого органу, а якщо ідентичні повідомлення надійшли до різних органів, чи посадових осіб, уповноважених складати такі протоколи, - моментом виявлення вважається перше (за часом отримання) надходження такого повідомлення до уповноваженого (органу чи особи)

Будь-якого продовження перебігу строків накладення адміністративних стягнень законом не передбачено, тому в разі їх закінчення провадження у справі закривається.

В судовому засіданні встановлено, що 27 березня 2024 р. відповідно до ч.1 ст. 51-2 Закону України « Про запобігання корупції» відповідальною особою Тячівського районного суду, було встановлено факт несвоєчасного подання щорічної декларації працівником суду ОСОБА_1 та повідомлено про це НАЗК.( а.с.30)

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення НАЗК отримало дане повідомлення 13.04.2024 р. ( а.с.31).

Протокол відносно ОСОБА_1 складено 16 травня 2025 р. ( а.с.1)

Враховуючи наведене, суд вважає, що в даному випадку днем вчинення правопорушення є 27 березня 2024 р., коли інформація про факт та час подання ОСОБА_1 вказаної декларації була офіційно оприлюднена на спеціалізованому ресурсі, метою функціонування якого є зокрема контроль за повнотою та своєчасністю декларування .

В той же час моментом виявлення даного адміністративного правопорушення слід вважати саме 13 квітня 2024 року, коли уповноваженою особою НАЗК отримано інформацію про порушення ОСОБА_1 вимог пункту 27 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції», щодо несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2022 рік.

З наведених підстав, на думку суду є помилковими доводи прокурора про те, що моментом виявлення правопорушення, пов`язаного з корупцією, є день складання протоколу, оскільки такою позицією порушується право особи на правову визначеність, призводить до того, що право такої особи не бути притягнутим до відповідальності за спливом чітко визначеного законом строку, пов`язується із суб`єктивною поведінкою уповноваженого органу та його посадових осіб, яка може проявлятись у несвоєчасній реєстрації відповідних повідомлень, переданню таких повідомлень на розгляд іншим органам та невиправданих термінах розгляду повідомлень такими органами.

Крім того, що аналогічні положення кримінального законодавства щодо притягнення особи до більш суворого виду відповідальності, якою є кримінальна відповідальність, початковим моментом обчислення строків визначають час вчинення безпосередньо протиправного діяння чи його припинення (ст.49 КК України), а не час отримання особою процесуального статусу підозрюваної чи обвинуваченої особи, оскільки повідомлення особі про підозру у межах кримінального провадження є тотожним складанню відносно особи протоколу про вчинення адміністративного правопорушення в межах провадження про адміністративне правопорушення. Тому, така процесуальна дія не є тотожною виявленню факту вчинення правопорушення.

За таких обставин, суд дійшов переконання, що 6-місячний строк з дня виявлення правопорушення розпочався 13.04.2024 року та закінчився 13.10.2024 року.

Слід зазначити, що встановлення законодавцем строку давності притягнення до відповідальності є важливою гарантією прав особи, що випливає з принципу правової визначеності, який є елементом принципу верховенства права. У зв`язку з цим тлумачення положень частини другої статті 38 КУпАП не може носити довільного характеру та розумітися суто формально.

Так, у справі "Волков проти України" (рішення від 9 січня 2013 року, заява № 21722/11) Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) зазначив: "Суд вважає, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності. захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, то мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними. Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень." (§§137, 139).

Практика ЄСПЛ не містить конкретних вимог щодо того, яким тривалим має бути строк притягнення до відповідальності, у тому числі до адміністративної, залишаючи це питання на розсуд держави, у першу чергу, законодавця. Проте, на думку ЄСПЛ, держави повинні встановити такі строки, при цьому відповідні норми мають відповідати критеріям якості та передбачуваності, що накладає певні обмеження під час їх тлумачення, таке тлумачення має бути виключно послідовним роз`ясненням правил кримінальної, адміністративної чи іншої відповідальності, яке повинно бути сумісним з сутністю правопорушення та може бути розумно передбачуваним (див.:OAO NEFTYANAYA KOMPANIYA YUKOS v. RUSSIA, §571).

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії, що унеможливлює здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про необхідність закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 38,172-6, 221, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної ОСОБА_2 за ч.1 ст.172-6 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Хустського

районного суду: Орос Я.В.