Справа № 147/1108/25
Провадження № 3/147/614/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року с-ще Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Вінницької області Мудрак А.М. розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч.2 ст. 172-15 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Відповідно до ст. ст. 200, 363 Статуту внутрішньої служби у військовій частині НОМЕР_2 встановлено розпорядок дня військової частини, в якому визначено, що о 06.00 год. у рядового, сержантського та офіцерського складу контрактної служби починається ранковий огляд та о 20.00 год. проводиться вечірній огляд на загальному шикуванні особового складу військової частини.

21 травня 2025 року близько 04.00 год. солдат ОСОБА_1 , який проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_2 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та поїхав в АДРЕСА_3 на автовокзал з метою поїхати до дому.

21 травня 2025 року о 06.30 год. під час перевірки особового складу інструктором 4 навчальної роти 1 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки сержантом ОСОБА_2 було виячвлен6о відсутність військовослужбовця курсанта 4 навчальної роти НОМЕР_3 навчального батальйону солдата ОСОБА_1 . Розшукові заходи організовані командуванням частини результату не дали, на телефонні дзвінки ОСОБА_1 не відповідав.

В подальшому, оскільки автобуса, який завезе ОСОБА_1 до дому останній не дочекався, 21.05.2025 о 09.10 год. до базового табору військової частини НОМЕР_2 самостійно повернувся солдат ОСОБА_1 , який був відсутній з 04.00 год. 21.05.2025 по 09.00 год. 21.05.2025. Дозволу на відсутність на службі та перебування поза межами місця служби в період з 04.00 год. 21.05.2025 по 09.10 год. 21.05.2025 солдат ОСОБА_1 командування військової частини НОМЕР_2 не питав та такий дозвіл не отримував. Наведене ставлення солдата ОСОБА_1 до військової служби впливає на боєздатність військової частини в цілому, знижує рівень готовності до виконання завдань за призначенням та дисципліни.

ОСОБА_1 , будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. При цьому подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій також зазначає, що вину визнає в повному обсязі, щиро кається та просить призначити стягнення у виді мінімального штрафу, послуг захисника не потребує.

Відповідно до ч.2 ст. 277 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, статтями 172-10 - 172-20 розглядаються протягом доби.

Зважаючи на сповіщення ОСОБА_1 про розгляд справи про адміністративне правопорушення, наявність заяви останнього про розгляд справи у його відсутності, судом вирішено провести розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 , що не суперечить правовим приписам ч.2 ст. 268 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, тощо.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч.2 ст. 172-15 КУпАП відповідальність настає у випадку недбалого ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП, підтверджується:

протоколом про вчинення військового адміністративного правопорушення від 05.06.2025, згідно з яким ст. ст. 200, 363 Статуту внутрішньої служби у військовій частині НОМЕР_2 встановлено розпорядок дня військової частини, в якому визначено, що о 06.00 год. у рядового, сержантського та офіцерського складу контрактної служби починається ранковий огляд та о 20.00 год. проводиться вечірній огляд на загальному шикуванні особового складу військової частини. 21 травня 2025 року близько 04.00 год. солдат ОСОБА_1 , який проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_2 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та поїхав в АДРЕСА_3 на автовокзал з метою поїхати до дому. 21 травня 2025 року о 06.30 год. під час перевірки особового складу інструктором 4 навчальної роти 1 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки сержантом ОСОБА_2 було виячвлен6о відсутність військовослужбовця курсанта 4 навчальної роти НОМЕР_3 навчального батальйону солдата ОСОБА_1 . Розшукові заходи організовані командуванням частини результату не дали, на телефонні дзвінки ОСОБА_1 не відповідав. В подальшому, оскільки автобуса, який завезе ОСОБА_1 до дому останній не дочекався, 21.05.2025 о 09.10 год. до базового табору військової частини НОМЕР_2 самостійно повернувся солдат ОСОБА_1 , який був відсутній з 04.00 год. 21.05.2025 по 09.00 год. 21.05.2025. Дозволу на відсутність на службі та перебування поза межами місця служби в період з 04.00 год. 21.05.2025 по 09.10 год. 21.05.2025 солдат ОСОБА_1 командування військової частини НОМЕР_2 не питав та такий дозвіл не отримував. Наведене ставлення солдата ОСОБА_1 до військової служби впливає на боєздатність військової частини в цілому, знижує рівень готовності до виконання завдань за призначенням та дисципліни /а.с.1-4/;

поясненнями ОСОБА_1 , які наведені в протоколі, про те, що він дійсно у період з 04.00 год. 21.05.2025 по 09.10 год. 21.05.2025 був незаконно відсутній на військовій службі. Він поїхав до АДРЕСА_3 щоб сісти на автобус та поїхати до дому взагалі, але автобуса не було і він повернувся назад до військової частини. У скоєному щиро кається та просить суворо не карати /а.с.4/;

рапортом командира 4 навчальної роти в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_3 від 21.02.2025;

доповіддю про повернення до місця тимчасового розміщення 1 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_2 ОК « ІНФОРМАЦІЯ_2 » курсантом 4 навчальної роти НОМЕР_3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_2 за призовом по мобілізації солдатом ОСОБА_1 від 22.05.2025 /а.с.8-9/;

витягом з наказу від 08.05.2025 /а.с.12/.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП, є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Підстав для закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП, суд не вбачає.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При призначенні адміністративного стягнення ОСОБА_1 враховую характер скоєного правопорушення, особу винного, ступінь його вини, майновий стан, визнає обставиною, яка пом`якшує відповідальність щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, та вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ч.7 ст. 283 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Зокрема, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п.12 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні або перевірочні та спеціальні збори у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Однак, для звільнення від сплати судового збору на підставі пункту 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» особа повинна мати статус військовослужбовця, а спір у справі повинен бути пов`язаний із проходженням нею військової служби, тобто професійною діяльністю особи, пов`язаною із обороною України.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №640/7310/19.

Системний аналіз ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» і п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» дає підстави для висновку, що військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні або перевірочні та спеціальні збори, звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків, однак не звільняються від обов`язку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Крім цього, варто взяти до уваги й те, що ОСОБА_1 визнано винним у недбалому ставленні військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду та на нього за це накладається адміністративне стягнення, а тому суд вважає, що підстави для звільнення його від сплати судового збору як військовослужбовця відсутні, адже враховуючи об`єктивну сторону вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, ця справа пов`язана із неналежним виконанням ним військового обов`язку та служби, а тому надання пільги щодо сплати судового збору не є доцільним та виправданим.

Враховуючи наведене, згідно з п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 221, 283, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн (сімнадцять тисяч гривень) на користь держави (рахунок UA0002898, , одержувач ГУК у Вінницькій області /с. Ободівка/21081100, банк одержувача Казначейство України (ЕАП).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір в дохід держави у сумі 605,60 грн (рахунок UA0026001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з часу її винесення через Тростянецький районний суд Вінницької області.

Згідно з ч.1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, тобто в сумі 34000 грн (тридцять чотири тисячі гривень).

У випадку добровільної сплати штрафу в строк визначений ч.1 ст. 307 КУпАП платіжний документ надати Тростянецькому районному суду Вінницької області (вул. Соборна, 21, с-ще Тростянець, Гайсинський район, Вінницька область).

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя А.М. Мудрак