ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/1608/25 Головуючий суддя І інстанції Алтухова О.Ю.
Апеляційне провадження № 33/818/963/25 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

захисника - Феленка С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою захисника Феленка С.О. на постанову судді Немишлянського районного суду м.Харкова від 01 травня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Постановою судді Немишлянського районного суду м.Харкова від 01.05.2025 відмовлено у задоволенні клопотань захисника Феленка С.О. про направлення матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП для належного оформлення, а також про призначення судової автотехнічної експертизи.

Цією ж постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадянин, що дорівнює 850 гривень 00 копійок.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Постановою встановлено, що 05.03.2025 року о 19:30 год. в м. Харкові, по пр-т Героїв Харкова, буд. 271/4, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Chevrolet Niva», д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по другорядній дорозі не надав перевагу у русі автомобілю марки «Geely FE-1», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , яка рухалась по головній дорозі, у результаті чого відбулось зіткнення від чого автомобілі отримали механічні пошкодження, з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.16.11 ПДР України.

В своїй апеляційній скарзі захисник Феленко С.О. просить постанову судді Немишлянського районного суду м.Харкова від 01.05.2025 скасувати, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП - закрити, на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Свої апеляційні вимоги захисник ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що висновки суду, що викладені в оскаржуваній постанові, не відповідають фактичним обставинам, оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 Правил дорожнього руху, коли ОСОБА_1 вже виїхав на головну дорогу.

Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано та безпідставно відмовив йому у задоволенні клопотання про незадоволено про направлення матеріалів справи на дооформлення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення №263176 від 05.03.2025 не містить відомостей про роз`яснення ОСОБА_1 його процесуальних прав за ст.268 КУпАП, а в схемі місця події ДТП не відображено місце зіткнення, напрямок руху транспортних засобів та з цієї схема неможливо встановити розташування автомобілів, якими керували ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Захисник Феленко С.О. також зазначає, що судом безпідставно було відмовлено йому у задоволенні клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи, адже ОСОБА_1 пояснював, що в момент ДТП він вже рухався по головній дорозі, а в схемі місця дорожньо-транспортної пригоди зі слів ОСОБА_2 відображено інше місця зіткнення транспортних засобів.

Крім того, до початку апеляційного розгляду захисник Феленко С.О. подав до суду клопотання про призначення у справі судової автотехнічної експертизи, про направлення матеріалів справи до Управління патрульної поліції в Харківській області для дооформлення та про закриття провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.

При цьому, під час апеляційного розгляду захисник Феленко С.О. відмовився від свого клопотання про направлення матеріалів справи до Управління патрульної поліції в Харківській області для належного оформлення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи захисника Феленка С.О. та ОСОБА_1 , які підтримали подані клопотання та апеляційну скаргу сторони захисту в повному обсязі і просили їх задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга та клопотання про призначення у справі судової автотехнічної експертизи і про закриття провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.

Як вбачається з відомостей матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні вимог Правил дорожнього руху України, передбачених п. 16.11 ПДР України.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Зокрема, відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 263176, 05.03.2025 о 19:30 год. в м. Харкові, пр-т Героїв Харкова, буд. 271/4. На перехресті нерівнозначних доріг вул. Лосівська та пр-т Героїв Харкова водій авто «Chevrolet Niva», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , рухаючись по другорядній дорозі, не надав переваги в русі автомобілю «Geely FE-1», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , яка рухалася по головній дорозі, у результаті чого сталося зіткнення з автомобілем, при ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, з матеріальними збитками, травмованих немає. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.16.11 ПДР України (а.с.1).

З відомостей цього протоколу також вбачається, що водію роз`яснені ОСОБА_1 його права та обов`язки за ст.63 Конституції України і за ст.268 КУпАП (а.с.1), у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника ОСОБА_3 в цій частині є необґрунтованою.

Крім того, працівниками поліції Зайцеву М.В. надана процесуальна можливість зазначити в цьому протоколі свої письмові пояснення щодо обставин дорожньо-транспортної пригодити, що сталася за його участі, які він виклав на окремому аркуші (а.с.1, 4).

В своїх письмових поясненнях від 05.03.2025 ОСОБА_1 зазначив, що в цей день о 19 год. 30 хв. він керував автомобілем «Chevrolet Niva», д.н.з. НОМЕР_2 , та рухався по вул. Лосівська, зупинившись на знак «Дати дорогу», після чого пропустив колону бензовозів та виїхав на проспект Героїв Харкова, але не замітив автомобіль, який рухався з великою швидкістю та зачепив його автомобіль (а.с.4).

При цьому, в своїх письмових поясненнях від 05.03.2025 ОСОБА_2 зазначила, що вона керувала транспортним засобом «Geely FE-1», д.н.з. НОМЕР_3 , та рухалася по головній дорозі по проспекту Героїв Харкова. В подальшому на перехресті водій «Chevrolet», д.н.з. НОМЕР_2 , не уступив дорогу, внаслідок чого сталося зіткнення. В результаті ДТП її транспортний засіб отримав механічні пошкодження у вигляді пошкоджень двох дверей з лівої сторони і заднього бамперу (а.с.3).

До матеріалів цієї справи також додана схема місця ДТП від 05.03.2025, з якої вбачається, що на перехресті вул. Лосівська та пр-т Героїв Харкова у м.Харкові відбулося зіткнення транспортних засобів «Chevrolet», д.н.з. НОМЕР_2 , та «Geely», д.н.з. НОМЕР_3 , а саме: з пояснень водія «Geely» - при виїзді автомобіля «Chevrolet» з вул. вул. Лосівська на пр-ті Героїв Харкова; з пояснень водія «Chevrolet» - на головній дорозі пр-т Героїв Харкова після виїзду з перехрестя з вулиці Лосівській, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Після ДТП автомобілі розташовані один за одним у лівій смузі на головній дорозі по пр-ту Героїв Харкова, в наступній послідовності: перший автомобіль «Geely», д.н.з. НОМЕР_3 , другий автомобіль «Chevrolet», д.н.з. НОМЕР_2 . Відстань передньої частини автомобіля «Geely», д.н.з. НОМЕР_3 , до закінчення будинку №271/1 по проспекту Героїв Харкова складає 70 м, а автомобіля «Chevrolet», д.н.з. НОМЕР_2 , - 75 м. При цьому, відстань від місця зіткнення, яке зазначив водій автомобіля «Geely» до закінчення будинку №271/1, складає 100 м, а відстань від місця зіткнення зі слів водія «Chevrolet» до закінчення будинку 80 м, тобто відстань між місцями зіткнення, які зазначені водіями, дорівнює 20 м (а.с.2).

При цьому зі схеми місця ДТП від 05.03.2025 не вбачається будь-якого гальмівного шляху, в тому числі, автомобіля «Geely FE-1», д.н.з. НОМЕР_3 . Схема також містить відомості щодо напрямків руху транспортних засобів до настання події ДТП. Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали наступні механічні пошкодження: автомобіля «Geely FE-1», д.н.з. НОМЕР_3 , - ліві передні та задні двері, ліве заднє крило; автомобіль «Chevrolet Niva», д.н.з. НОМЕР_2 , -передній бампер, права переднє крило, передня права фара та накладка на неї, накладка на крило (а.с.2).

Зазначена схема місця ДТП підписана ОСОБА_2 та самим ОСОБА_1 без жодних зауважень (а.с.2).

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника про те, що суд першої інстанції безпідставно не повернув матеріали цієї справи до Управління патрульної поліції в Харківській області для дооформлення, на переконання апеляційного суду, є необґрунтованими та суб`єктивними, оскільки протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 263176 від 05.03.2025 та схема місця ДТП до нього не містять недоліків, про які зазначає захисник в своїй апеляційній скарзі.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП також підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_2 , яка остання надавала під час свого допиту в суді першої інстанції, про те, що 19 год. 30 хв. рухалась по головній дорозі по пр-ту Героїв Харкова, та пояснила, що за мостом дорога має дві полоси та спочатку вона рухалась в крайній лівій полосі, перед перехрестям дорога має три полоси. Під час руху перед перехрестям потерпіла рухалась не змінюючи полоси ні на крайню ліву, ні на крайню праву. Потерпіла бачила автомобіль марки «Chevrolet Niva», під керуванням ОСОБА_1 , який був на перехресті нерівнозначних доріг на відстані приблизно 100 метрів до перехрестя. Автомобіль марки «Chevrolet Niva» рухався по крайній правій полосі. Потерпіла зазначила, що у зв`язку з тим, що автомобіль марки «Chevrolet Niva» рухався повільно вона подумала, що останній надає їй перевагу у русі, тому зробила маневр, а саме з`їхала у крайню праву полосу, щоб у подальшому об`їхати автомобіль марки «Chevrolet Niva», проте відбулось зіткнення.

Належить також врахувати, що під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 підтвердив, що ним особисто були написані вищезазначені письмові пояснення від 05.03.2025, в яких він зазначав, що виїхав з другорядної дороги на проспект Героїв Харкова, але не помітив автомобіль, який рухався з великою швидкістю та зачепив його автомобіль (а.с.4).

При цьому, хоча в апеляційні скарзі та під час апеляційного розгляду сторона захисту зазначали, що місце зіткнення транспортних засобів було приблизно на відстані 50-70 від перехрестя, але такі твердження захисника та ОСОБА_1 повністю спростовуються вищезазначеними відомостями схеми місця ДТП від 05.03.2025, адже відстань між місцями зіткнень транспортних засобів, що зазначена працівником поліції у цій схемі, в тому числі зі слів ОСОБА_1 , не перевищує 20 м. З відомостей схеми місця ДТП від 05.03.2025 також вбачається, що після дорожньо-транспортної пригоди автомобілі запинилися в крайній лівій смузі руху по пр-ту Героїв Харкова на незначній відстані від вищезазначеного перехрестя одне за одним, першим з яких був автомобіль «Geely FE-1».

Отже, твердження ОСОБА_1 та його захисника про те, що зіткнення транспортних засобів під керуванням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відбулося не на перехресті нерівнозначних доріг розцінюється апеляційним судом як обраний ними спосіб захисту з метою уникнення ОСОБА_1 юридичної відповідальності за вчинене правопорушення.

Апеляційний суд також враховує письмові пояснення потерпілої ОСОБА_2 від 10.06.2025, які остання направила на електронну пошту суду апеляційної інстанції та в яких зазначила, що 05.03.2025 о 19 год. 30 хв. на перехресті нерівнозначних доріг по пр-ту Героїв Харкова та вулиці Лосівській водій ОСОБА_1 , рухаючись по другорядній дорозі, не надав їй перевагу у русі, в результаті чого сталося зіткнення транспортних засобів. При цьому, ОСОБА_2 зазначила, що вона рухалась по головній дорозі.

Належить також врахувати вищезазначені відомості схеми місця ДТП від 05.03.2025 про механічні пошкодження транспортних засобів «Chevrolet Niva» та «Geely FE-1», що спричинені при дорожньо-транспортній пригоді, а саме автомобіль «Chevrolet Niva» внаслідок ДТП отримав механічні пошкодження передньої правої частини свого автомобіля, зокрема, передній бампер, права крило та права передня фара, при цьому автомобіль «Geely FE-1» отримав пошкоджень з лівої сторони передні та задні двері, а також задня ліве крило, що повністю узгоджується з пояснення потерпілої ОСОБА_2 щодо механізму контактування транспортних засобів при ДТП, зокрема про те, що в момент ДТП автомобіль «Chevrolet Niva» виїжджав з крайньої правої смуги другорядної дороги по вул. Лосівській на головну дорогу по пр-ту Героїв Харкова, не надавши перевагу в русі автомобілю «Geely FE-1».

Тобто, такі відомості вищезазначених письмових доказів, вочевидь, узгоджуються з відомостями, які зафіксовані працівникам поліції у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 263176 від 05.03.2025, а саме невиконання ОСОБА_1 вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху, внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів під керуванням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Апеляційний суд також погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що матеріали справи містять достатньо об`єктивних фактичних відомостей для того, щоб встановити винуватість осіб у цій дорожньо-транспортній пригоді, чим і керувався суд першої інстанції.

З огляду на викладене, на переконання апеляційного суду, встановлення обставин події дорожньо-транспортної пригоди не пов`язано з необхідністю залучення спеціалістів автотехніків і застосування спеціальних технічних знань, що обумовлює відмову в задоволенні клопотання про призначення автотехнічної експертизи з приводу встановлення події ДТП, а також апеляційної скарги в цій частині.

При цьому апеляційний суд враховує, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 263176 від 05.03.2025, схема місця ДТП від 05.03.2025, а також інші процесуальні документи у цій справі, складені уповноваженою державою особою і дії цієї посадової особи, що їх складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ані ОСОБА_1 , ані його захисником, не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва для ініціювання проведення службової перевірки, не зверталися з позовом до суду в порядку КАСУ на дії керівництва поліції, а також не зверталися із відповідними заявами щодо перевищення влади або службових повноважень працівником правоохоронного органу чи інших протиправних дій цієї особи у порядку, передбаченому ст.214 КПК України, до органу досудового розслідування, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

Отже, враховуючи відсутність будь-яких скарг сторони захисту, а також відповідних висновків інших компетентних органів щодо незаконності дій працівників поліції під час складення ними адміністративного матеріалу стосовно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі та схемі ДТП відповідають дійсності, а тому можуть слугувати доказами у справі.

Належить також зазначити, що суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати винуватість іншої особи, стосовно якої не складено протокол про адміністративне правопорушення.

Отже, будь-яких фактичних відомостей для скасування оскаржуваної постанови апелянтом не наведено, а також не надано стороною захисту і під час апеляційного розгляду, що об`єктивно свідчить про відсутність будь-яких підстав для задоволення апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, передбачених п.1 ст.247 КУпАП, апеляційним судом не встановлено.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до вимог п. 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно вимог п. 2.3(б) Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до норм ПДР України п.п. 1.16.1-1.16.3 - позначає напрямні острівці в місцях поділу, розгалуження або злиття транспортних потоків. Пункт 1.16.1 - розділяє транспортні потоки протилежних напрямків, 1.16.2 - розділяє транспортні потоки одного напрямку, 1.16.3 - злиття транспортних потоків одного напрямку.

Згідно вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху..

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Chevrolet Niva» та рухаючись по другорядній дорозі по вул. Лосівській, не перехресті доріг мав об`єктивну можливість бачити автомобіль «Geely FE-1», який рухався по головній дорозі по пр-ту Героїв Харкова, а тому він повинен був виконати вимоги знаку 2.1 «Дати дорогу» та п.16.11 Правил дорожнього руху, чого не зробив та допустив зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 16.11 Правил дорожнього руху та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

Крім того, перевіряючи доводи клопотання захисника Феленка С.О. про закриття провадження у цій справі щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Приписами ст. ст. 221, 280 та 284 КУпАП у їх сукупному зв`язку встановлено, що судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема і ст. 124 цього Кодексу. За наслідками розгляду таких справ суди першої інстанції, зокрема у разі визнання винуватості особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, вирішують питання щодо накладення стягнення в порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови, зокрема, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником.

Таким чином, у разі оскарження постанови суду першої інстанції справа не розглядається спочатку, а переглядається судом апеляційної інстанції в межах поданої апеляційної скарги та відомостей, наявних у матеріалах справи.

Отже, КУпАП чітко визначає, що після прийняття постанови компетентним органом, справа про адміністративне правопорушення вважається розглянутою, а перебіг строків, передбачених ст. 38 КУпАП припиняється. Однак, положення цієї статті можуть бути застосовані компетентним органом вищого рівня у разі встановлення за наслідками апеляційного перегляду порушення вимог ст. 280 КУпАП у рішенні компетентного органу, що виніс оскаржувану постанову.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції дотримано всіх вимог, передбачених ст. 280 КУпАП в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та встановлені всі обставини, що мали значення на час розгляду цієї справи компетентним органом Немишлянським районним судом м. Харкова. Сама справа розглянута судом першої інстанції 01.05.2025 з винесенням постанови, якою визнано ОСОБА_1 винним та накладено на нього стягнення, передбачене ст. 124 КУпАП, тобто у визначений ч. 2 ст. 38 КУпАП строк з моменту події адміністративного правопорушення, яка мала місце 05.03.2025.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необґрунтованість тверджень захисника Феленка С.О. про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотань захисника Феленка С.О. про призначення у справі судової автотехнічної експертизи, про повернення матеріалів справи до Управління патрульної поліції в Харківській області для належного дооформлення та про закриття провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП відмовити.

Апеляційну скаргу захисника Феленка С.О. залишити без задоволення.

Постанову судді Немишлянського районного суду м.Харкова від 01 травня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков