П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.02.2025 Справа №607/2669/25 Провадження №3/607/1514/2025

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Дзюбич В.Л., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянки України, проживаючої за адресою:

АДРЕСА_1 , прибиральниця

за ч. 3 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИВ:

Із протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАД №621474 від 29.01.2025 року вбачається, що 19.06.2024 року близько 19:00 год. ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , рухаючись на велосипеді, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху перетинав проїзну частину дороги в межах нерегульованого пішохідного переходу, внаслідок чого водій автомобіля Volkswagen T4 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 допустив наїзд на нього. Таким чином, своїми діями неповнолітній ОСОБА_2 порушив вимоги п. 6.5 та п.6.6.8 ПДР України, однак оскільки на момент вчинення не досягнув 16-річного віку до відповідальності притягається його мати ОСОБА_1 . Дана подія відбулась в м. Тернопіль, вул. Білецька.

У судове засідання особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явилася з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлялася належним чином.

У силу ч. 2 ст. 268 КУпАП вважаю за можливе справу розглянути у відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Дії ОСОБА_1 кваліфікуються за ч. 3 ст. 184 КУпАП, тобто вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, за що відповідальність несуть батьки.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцію, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини».

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з вищезазначеного суд зазначає, що норма ч.3 ст. 184 КУпАП є бланкетною, а тому працівник поліції уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення зобов`язаний був у протоколі, який складався щодо ОСОБА_1 вказати, яке правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, вчинив неповнолітній ОСОБА_2 , за що відповідальність несуть батьки.

Суд не вправі самостійно змінювати, уточнювати, або іншим чином втручатись у зміст та формулювання обвинувачення щодо особи.

За таких обставин суд позбавлений можливості дійти об`єктивного висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Згідно із п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 184, 247, 283, 284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяВ. Л. Дзюбич