ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/631/25 Справа № 175/359/25 Суддя у 1-й інстанції - Васюченко О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Леонової І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого директором філії ДКВС, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

на постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2025 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.154 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн без конфіскації тварини. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605,60 грн.

У постанові суду зазначено, що 13.11.2024 приблизно о 12:30 годині ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , порушив умови та правила утримання собак, що призвело до заподіяння шкоди майну людині. Тим самим в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 порушує питання про скасування постанови судді, як незаконної та необґрунтованої, оскільки суд неправильно застосував норм матеріального права та порушив норми процесуального права, розглянув матеріали без повного та всебічного дослідження обставин справи, що потягло за собою неповне з`ясування всіх обставин, він був позбавлений права бути присутнім в судовому засіданні, надання пояснення та докази та скористатися правом на захист.

Щодо неналежного повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення зазначає, що в матеріалах справи міститься довідка про повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи за допомогою додатку «Viber», а саме про доставку повідомлення про виклик на номер апелянта 13.01.2025 року об 11:22:13. При цьому, зазначена довідка суду не містить інформації щодо отримання (прочитання) ним повідомлення про виклик до суду.

Зазначає, що він працює директором у філії «Біленьківська № 99» ДП «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№89)», у зв`язку з займаною посадою та враховуючи місце моєї служби, з метою мінімізації загроз національній безпеці, пов`язаних із використанням месенджера Viber та Telegram, керівництвом органів юстиції було доведено до відома працівників про невикористання зазначених додатків. Повідомлення від юридичних осіб, в тому числі від державних установ, до застосунку Viber надходять до «Бізнес-чату», який знаходиться в окремій закладці і не відображається на головній сторінці додатку. Крім цього, в період з 11.01.2025 по 20.01.2025 він перебував на лікарняному у зв`язку з хронічною хворобою серця. Враховуючи наведене він не мав можливості та наміру передивлятися усю інформацію як в додатку Viber, так і в загалі користуватися телефоном.

Про розгляд справи я дізнався тільки 23.01.2025, зателефонував до суду за номерами телефонів, які зазначені на сайті суду, але жоден із зазначених телефонів не працює. В той же день 23.01.2025 він особисто прибув до суду, де йому повідомили, що справа вже розглянута без його участі.

Вважає, що довідка про доставку SMS не може вважатися доказом належного повідомлення про дату, час і місце судового засідання, оскільки Порядком надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом ДСАУ від 23.01.2023 №28, передбачено, що судовий виклик надсилається учаснику судового процесу за наявності відповідної заяви та технічної можливості. Між тим, у матеріалах справи його заява про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою СМС-повідомлення - відсутня, тому апелянт вважає, що суд першої інстанції не належним чином повідомив його про дату, час і місце судового засідання.

Зазначає, що 13.11.2024, після складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 647099 від 13.11.2024, працівники поліції повідомили, що розгляд справи про адміністративне правопорушення буде розглядатися того ж дня, 13.11.2024 о 16:10 «за місцем».

В цей же день, 13.11.2024, у відділенні поліції №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області справа про адміністративне правопорушення була розглянута та йому вручили копію постанови серії ГВА № 117495 по справі про адміністративне правопорушення, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 154 КУпАП (без зазначення частини статті) та призначено стягнення у вигляді штрафу 51 грн., який він сплатив, про що свідчить копію квитанції банку.

Приймаючи до уваги цю обставину, він не міг уявити, що в суді може розглядатися ще одна справа про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 154 КУпАП.

Дізнавшись про розгляд справи про адміністративне правопорушення у суді, 23.10.2024 він подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи. Заява зареєстрована канцелярією 23.01.2024 за вх. № 2288 (а.с.34).

Звертає увагу, що до матеріалів справи додана ксерокопія журналу обліку входу та виходу з приміщення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, начебто за 23 січня 2025 року. Вважаю, що цією копією помічник або секретар судового засідання намагалися підстрахувати незаконний розгляд справи щодо нього за його відсутності, звертаючи увагу на час його входу до приміщення суду. Але додана копія журналу відвідування не підтверджує правомірність ухваленої постанови, не звільняє від обов`язку повідомляти сторони про розгляд справи належним чином, не є належним та допустимим доказом у справі та не є підтвердженням часу його перебування в суді першої інстанції.

Крім цього в матеріалах справи знаходяться додаткові пояснення представника потерпілої сторони адвоката Федорченка А.А. від 21.01.2025, в яких викладені обставини справи з боку потерпілої сторони. Копію цих пояснень він не отримував та вважає це порушенням прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Апелянт зазначає, що наявні в матеріалах справи документи, зокрема протокол про адміністративне правопорушення, мають відомості, які не відповідають дійсності, мають розбіжності та невірну інформацію.

Так, оригінал протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №647099 від 13.11.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.154 КУпАП ОСОБА_1 , який міститься в матеріалах справи, у порівнянні з копією зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення, яка була отримана ним у відділі поліції, мають значні розбіжності, а саме:

- копія протоколу не містить зазначення частини статті 154 КУпАП, яка кваліфікує та визначає суть правопорушення. В оригіналі протоколу вже дописана частина статті 154 КУпАП - частина 3;

- копія протоколу містить дані про розгляд справи про адміністративне правопорушення 13.11.2024 року о 16:10 за місцем складання протоколу. Оригінал протоколу має виправлення дати розгляду справи з 13.11.2024 на 18.12.2024. та дописаною фразою, що розгляд справи відбудеться «у Дніпропетровському суді». Фраза дописана іншою невідомою людиною та іншим почерком;

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №647099 від 13.11.2024 зазначено, що час вчинення адміністративного правопорушення «близько 16:00». Час, зазначений у протоколі також має виправлення. При цьому у рапорті поліцейського від 13.11.2024 зазначено час події 13:30, у поясненнях представника потерпілої зазначено час події 12:35;

- у відповідних графах протоколу серії ВАД №647099 від 13.11.2024 відсутні відомості про свідків, зокрема, їхні прізвища, ім`я, по батькові, адреси та інші дані. При цьому на місті події свідки були.

Щодо обставин справи та доказів вказує, що 13.11.2024 він дійсно не перебував вдома. Про подію його повідомили в телефонному режимі. Оскільки не володів достатньою інформацією та не міг об`єктивно зрозуміти що насправді сталося, то вибачився перед батьками дітей, які були присутні на місці події, та повідомив, що не услідкували за собаками. Був розгублений та знаходився в стресовому стані. Більш-менш подробиць йому розповіли у відділі поліції. Пояснення писав ґрунтуючись на розповіді сусідів та працівників поліції із зобов`язанням слідкувати за собаками, бо це його обов`язок, який не виник виключно у зв`язку з подією що сталося.

Ствердження адвоката потерпілої сторони про те, що повідомлення про слідкування за собаками та зобов`язання не свідчать про фактичне визнання вини і не несе в собі кваліфікуючої та санкційної ознаки.

Зазначає, що собаки знаходяться поза межами загальних місць користування, перебувають во дворі будинку у спеціально відведеному місті, яке розраховано на безпечне знаходження, мають свій вольєр та у холодну пору року можуть перебувати у гаражному приміщенні. Усі умови утримання собак ним дотримані.

Допускає та не заперечує, що собаки дійсно могли вибігти та відкрити ворота, але не погоджується з твердженням потерпілої сторони, що собаки агресивні. Собаки могли бігати по вулиці, пригати, але не мали намірів когось покусати чи накинутись. Чи дійсно були нанесені ушкодження та завдані збитки саме собаками - це питання суд першої інстанції не з`ясував.

Також апелянт вважає істотним для вирішення питання про кваліфікацію правопорушення є з`ясування обставин контакту тварин з дітьми - чи дійсно вони їх покусали, чи тільки стрибали на них; чи були собаки вже на вулиці, коли по вулиці йшли діти, чи собаки вибігли на вулицю безпосередньо в той момент, коли діти проходили біля будинку. Суд першої інстанції не з`ясував обставин події та причини, з яких собаки могли вибігти на вулицю, чи не провокував хтось таку їх поведінку.

В оскаржуваній постанові суду першої інстанції зазначено, що «за матеріалами справи тварина, яка вкусила неповнолітню дитину». При цьому жоден документ та доказ в матеріалах справи не містить інформації саме про укус собак.

Висновок спеціаліста судово-медичного експерта № 3384 від 13.11.2024 свідчить лише про огляд та обстеження дитини, за підсумками яких зроблено висновок про виявлення тілесних ушкоджену у вигляді глибоких саден на лівій кисті, що спричинені від дії твердого тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею. Чи були зазначені ушкодження спричинені саме від нападу чи контакту з собакою - суд першої інстанції не з`ясував.

Також, в матеріалах справи не міститься інформація про звернення потерпілих до лікарні для отримання саме медичної допомоги та фіксування травми із зазначенням наслідків отримання такої травми, зокрема відсутні довідки лікарні щодо надання медичної допомоги потерпілій особі. І якщо дійсно був би укус собаками, то потерпілій особі було б проведено щеплення від сказу.

Крім цього ні працівниками поліції, ні судом першої інстанції не були допитані свідки події. В протоколі серії ВАД №647099 від 13.11.2024 взагалі відсутні відомості про свідків, не зважаючи на те, що у поясненнях та у заяві потерпілої сторони зазначено про наявність свідків і прохання до суду першої інстанції про їх виклик та опитування.

У постанові Верховного Суду від 04.09.2019 у справі № 285/1535/15-а міститься правовий висновок про те, що адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати ж адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Ані протокол, ані постанова суду не вказують, які саме норми було порушено особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, в наслідок яких могло бути заподіяно шкоду потерпілій. В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №647099 від 13.11.2024 зазначено «порушив правила утримання собак», але в чому саме полягали ці порушення, який тип порушень та яка кваліфікуюча ознака характерна цим порушенням у відповідності з ч.1 статті 154 КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення серії не зазначено. В оскаржуваній постанові також не зазначено за якою саме ознакою відповідно до частини першої ст.154 КУпАП характеризується склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП.

Зауважує, що спричинення шкоди здоров`ю або майну потерпілого собакою не є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просить постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23.01.2025 у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 154 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити.

В судовому засіданні апеляційного суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Леонова І.А. підтримали доводи поданої апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, просили апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 , оскільки за даним фактом щодо нього працівниками поліції було винесено постанову серії ГВА № 117495 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.154 КУпАП, та призначене стягнення у вигляді штрафу він сплатив ще 31.11.2024.

Додатково суду ОСОБА_1 пояснив, що своїх собак утримує в належних умовах. В той день собаки самі відчинили двері воріт та вибігли з двору. Припускає, що можливо він сам не прикрив ворота коли їхав зранку на роботу. За цими обставинами рішенням працівників поліції ВП №2 його було вже притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.154 КУпАП та він сплатив штраф. Сам факт того, що його собаки вибігли за двір не заперечує, але не розуміє, у чому факт заподіяної потерпілим шкоди.

Потерпіла ОСОБА_2 та її представник адвокат Федорченко А.А. до суду апеляційної інстнації не з`явилися, хоча належним чином неодноразово були повідомлені про дату та час судового розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомили, але їх неявка, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному розгляду.

Вислухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом не дотримано у повному обсязі виходячи з наступного.

Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в обґрунтування висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду докази, зокрема на: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 647099 від 13.11.2024; протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується; рапорт; пояснення; та висновок спеціаліста (судово-медичного експерта).

Вказані докази були перевірені та досліджені під час апеляційного перегляду справи.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АВД №647099 від 13.11.2024, складеного у відношенні ОСОБА_1 за ч.3 ст.154 КУпАП (а.с.1),13.11.2024 близько 16.00 годин ОСОБА_1 за адресою: м. Підгороднє, вул. Озерна, 8, порушив умови та правила утримання собак, що призвело до завдання шкоди майна людей, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 3 ст. 154 КУпАП.

Зазначено, що потерпілою є ОСОБА_2 .

У графі правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду вказано встановлюється.

У протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено, що вони надані на окремому аркуші.

Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, та повідомлено місце та час розгляду справи, що що у відповідній графі є власноручний підпис останнього.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 13.11.2024, потерпіла ОСОБА_2 просить прийняти міри до ОСОБА_1 , собаки якого напали на її дітей (а.с.2).

З рапорту інспектора СРПП ВП № 2 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області А. Мірошниченка убачається, що 13.11.2024 о 13.30 годин здійснювався виїзд за адресою: АДРЕСА_1 , де громадянка ОСОБА_2 звернулася із заявою про те, що на її дітей напали собаки з будинку № 8 по вищевказаній вулиці. В ході відпрацювання цього виклику поспілкуватись з власником собак не виявилось можливим, оскільки його не було вдома. Співмешканка від надання письмових заяв відмовилась (а.с.3).

За поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , о 12.35 годині 13.11.2024 їй зателефонувала донька та розповіла, що на неї та її сестру напали собаки біля будинку АДРЕСА_2 , коли діти йшли додому. Діти були налякані, почали втікати від собак, які за ними гнались, стрибати на дітей з агресивним лаєм. В результаті цього собаки порвали штани та куртку. Діти з переляку забралися на трансформаторну будку, чим наразили себе на ще більшу небезпеку. В результаті нападу собак діти отримали травми. В цей час на крики дітей вийшов сусід ОСОБА_3 , який проживає на адресою: АДРЕСА_3 , відігнав собак, посадив дітей в машину та відвіз додому. Собаки породи доберман, вони були на вулиці, за межами подвір`я на загальній території та без намордників. Також потерпіла повідомила, що це не перший випадок нападу цих собак на її дітей. Господаря собак ОСОБА_1 вдома не було. На місце події приїхала співмешканка господаря та забрала собак з вулиці. На теперішній час одяг дітей пошкоджений, старша донька жаліється на біль у ріці на нозі (а.с.4).

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у своїх поясненнях зазначив, що від сусідів йому стало відомо про те, що його собаки вибігли на вулицю. Оскільки на момент дзвінку його не було вдома, він попросив свою дружину ОСОБА_4 загнати собак. Потім від дружини йому стало відомо, що собаки кидалися на дітей. В подальшому зобов`язується слідкувати за тваринами (а.с.5).

Відповідно до висновку спеціаліста судово-медичного експерта № 3384 від 13.11.2024, у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді глибоких саден на лівій кісті, що спричинені від дії твердого тупого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо в термін, на який вказує обстежена. За своїм характером виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки (а.с.6-7).

Дослідивши докази, наявні в матеріалах провадження, апеляційний суд уважає, що з висновком суду першої інстанції про визнання вини ОСОБА_1 за ч.3 ст. 154 КУпАП не можна погодитись з огляду на наступне.

Відповідно до принципу юридичної відповідальності «non bis in idem» особа не може бути притягнута до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення. Цей принцип закріплений в ст. 61 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Крім того, ст. 4 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує, що нікого не може бути вдруге притягнуто до суду або покарано в порядку кримінального провадження під юрисдикцією однієї і тієї самої держави за правопорушення, за яке його вже було остаточно виправдано або засуджено відповідно до закону та кримінальної процедури цієї держави.

Вказаний принцип закріплений і на національному рівні, а саме положеннями ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема: п. 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту.

У ході апеляційного розгляду встановлено, що постановою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, і на нього накладене стягнення за те, що він 13.11.2024 приблизно о 12.30 годині порушив умови та правила утримання собак, що призвело до заподіяння шкоди майну людині (а.с.31).

Відповідно до долученої стороною захисту копії постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ГВА № 117495 від 13.11.2024, органом поліції ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено на нього адміністративне стягнення за те, що він 13.11.2024 за адресою: м. Підгороднє, вул. Озерна, 8, порушив правила утримання собак, чим заподіяно матеріальної шкоди ОСОБА_2 (а.с.51).

Враховуючи викладене, з метою з`ясування наявності умов, які не виключають (чи навпаки виключають) подвійне провадження, коли юридичні заходи та наслідки правового реагування на певну поведінку є непередбачуваними та непропорційними для такої особи і у подальшому не призведуть до притягнення цієї особи до відповідальності двічі за одне й те, підлягають зіставлянню фактичні обставини адміністративних правопорушень у справах за протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 647099 від 13.11.2024 та за постановою по справі про адміністративне правопорушення серії ГВА № 117495 від 13.11.2024.

Так, поняття «те саме правопорушення» елемент idem принципу ne bis in idem у ст. 4 Протоколу № 7 до Конвенції слід розуміти як заборону кримінального переслідування або судового розгляду у справі щодо другого «правопорушення», якщо вони витікають з ідентичних, або, по суті, одних і тих самих фактів (рішення у справі «Сергій Золотухін проти Росії», п. 82). В цьому рішенні ЄСПЛ встановив, що важливо було зосередитися на тих фактах справи, які складали сукупність конкретних фактичних обставин стосовно одного й того ж обвинуваченого, та були нерозривно пов`язані між собою у часі та просторі, наявність таких фактів мала бути доведена для засудження або порушення кримінальної справи (п. 84).

ЄСПЛ у своєму рішенні від 16.06.2016 в справі «Ігор Тарасов проти України» (Igor Tarasov v. Ukraine), заява № 44396/05) зазначив, що ст. 4 Протоколу № 7 необхідно розуміти як заборону кримінального переслідування або судового розгляду у справі щодо другого «правопорушення», якщо вони витікають з ідентичних, або по суті одних і тих самих фактів (одне й те саме місце, один і той самий час, та сама поведінка особи); констатував порушення ст. 4 Протоколу № 7 у зв`язку з притягненням особи до кримінальної відповідальності після накладення на неї адміністративного стягнення фактично за те саме діяння.

В даному випадку рішення про накладення на ОСОБА_1 стягнення за ч.3 ст.154 КУпАП, як у справі про адміністративне правопорушення за протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 647099 від 13.11.2024 (постанова Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23.01.2025), так і у справі за постановою по справі про адміністративне правопорушення серії ГВА №117495 від 13.11.2024 прийнято за одним і тим самим фактом порушення ОСОБА_1 умов та правил утримання собак, що призвело до заподіяння шкоди майну потерпілої ОСОБА_2 .

З огляду на викладене, щоб не відбулося забороненого подвійного накладення стягнення, апеляційний суд приходить до переконання, що провадження в цій справі відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 154 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 8 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП через наявність за тим самим фактом щодо нього постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ГВА № 117495 від 13.11.2024, у зв`язку з чим постанова судді суду першої інстанції підлягає скасуванню, а апеляційна скарга захисника задоволенню.

На підставі п.8 ч.1 ст.247 КУпАП, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити, постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2025 року стосовно ОСОБА_1 - скасувати, а провадження у справі відносно нього за ч. 3 ст. 154 КУпАП закрити на підставі п. 8 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП через наявність за тим самим фактом постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ГВА №117495 від 13.11.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 154 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО