ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1835/25 Справа № 207/2639/25 Суддя у 1-й інстанції - Скиба С. А. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційну скаргу захисника Бажана Владислава Павловича, який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Південного районного суду міста Кам`янського від 03 червня 2025 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Південного районного суду міста Кам`янського від 03 червня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням його права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Згідно з постановою суду першої інстанції, 03 травня 2025 року о 18.17 годині по проспекту Свободи в м. Кам`янське ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mazda 6» державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк апеляційного оскарження та скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити.

В поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження захисник вказує, що справа була розглянута без участі ОСОБА_1 , а захисник подала апеляційну скаргу в межах десятиденного строку оскарження після ознайомлення з матеріалами справи.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що постанова винесена судом з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Зазначає, що ОСОБА_1 було зупинено без законних підстав, що ставить під сумнів всю подальшу процедуру складання протоколу і тягне за собою подальше визнання всіх доказів по справі недопустимим. Також зазначає, що акт огляду під час оформлення матеріалів співробітниками поліції не складався. ОСОБА_1 не мав ознак алкогольного сп`яніння, тому вимоги співробітників поліції пройти огляд були незаконні та пред`явленні за відсутності на те підстав. Співробітники поліції не роз`яснили йому право пройти огляд у медичному закладі, направлення на огляд у медичному закладі йому не вручалося, а у тому, що наявний у матеріалах справи зазначений не існуючий медичний заклад. Також, під час оформлення матеріалів, співробітники поліції не роз`яснили йому права, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема скористатися правовою допомогою адвоката. Наведені обставини виключають можливість притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП

Позиції учасників апеляційного процесу.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися, про час та дату судового засідання повідомлені належним чином, заяв про відкладення розгляду справи до суду не подавали.

Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб (ч. 6 ст. 294 КУпАП).

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування

практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Скорик проти України» Європейський суд з прав людини нагадав, що відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачені ст. 6 Конвенції. Мають бути враховані особливості провадження, що розглядається, та сукупність проваджень, що здійснювались у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них.

Розглянувши клопотання захисника про поновлення строку апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає обґрунтованими його доводи, оскільки ОСОБА_1 не брав участь в суді першої інстанції, захисник звернувся з апеляційною скаргою після ознайомлення з матеріалами справи. Враховуючи вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, апеляційний суд вважає, що для забезпечення його права особи на апеляційне оскарження рішення суду, необхідно задовольнити клопотання та поновити строк апеляційного оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, які зводяться до відсутності доказів керування транспортного засобу, апеляційний суд, доходить наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи.

Приймаючи рішення про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції правильно поклав в основу судового рішення відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 319203 від 03.05.2025, акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленні на огляд водія транспортного засобу з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння та відеозаписі.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису...

На відеозаписі з нагрудної камери співробітника поліції зафіксовано момент зупинки ОСОБА_1 під керуванням автомобіля Mazda 6. При цьому, останній з самого початку спілкування визнав свою вину та зазначив, що керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» або у медичному закладі відмовився. На незаконній зупинці не наполягав, зазначив, що жодних претензій до дій співробітників поліції не має. Жодних скарг та заперечень під час складання протоколу від нього не надходило.

Отже, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на вимогу співробітника поліції зафіксовано на відеозаписі з нагрудної камери.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає в тому числі і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За порушення водієм обов`язку, передбаченого п. 2.5 ПДР, за таку відмову настає відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто правові наслідки у виді складення протоколу, оскільки, як вже було зазначено вище, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП охоплює відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду відповідно до встановленого порядку на стан алкогольного сп`яніння і за такі дії настає адміністративна відповідальність.

Згідно з п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення..., що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Доводи захисника про те, що в порушення вимог ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» патрульними не було зазначено підстави для зупинки транспортного засобу, а також не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм таких положень ПДР, є безпідставними, оскільки причина зупинки транспортного засобу працівниками поліції не впливає на обставини, які складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не можуть свідчити про безпідставність складання протоколу про адміністративне правопорушення за вказаною статтею.

Після зупинки транспортного засобу у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а тому водій згідно з вимогами п. 2.5 ПДР України зобов`язаний був виконувати вказівки працівника поліції та пройти в установленому порядку медичний огляд.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоров`я, всі складені процесуальні документи відносно нього є належними та допустимими доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання захисника на практику Європейського суду з прав людини та твердження про те, що всі здобуті поліцейськими у цій справі докази є недопустимими доказами в силу правового принципу «плодів отруєного дерева» є неспроможним, оскільки надані поліцейськими докази стосуються обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та зібрані з дотримання вимог процесуального закону, отже є належними і допустимими.

Наявність ознак у ОСОБА_1 алкогольного сп`яніння також підтверджується відеозаписом, де він сам зазначає, що вживав алкоголь і керував у стані сп`яніння.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено право пройти огляд у медичному закладі, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

За змістом ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Вищезазначені положення статті 266 КУпАП, кореспондуються з положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду» (далі Порядок), зокрема у пунктах 3 та 6, зазначено, що огляд проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

- лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Аналогічні правила зазначені і в пунктах 6, 7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1 452/735 від 09 листопада 2015 року (далі Інструкція).

З вищевикладеного слідує, що законом передбачені два порядки проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння: поліцейським з використанням технічних засобів і лікарем в закладі охорони здоров`я.

Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться в закладах охорони здоров`я в двох випадках, а саме: 1) у разі незгоди водія на проведення огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів; 2) у разі незгоди водія з його результатами, тобто результатами огляду, проведеного поліцейським.

Вищевикладеними матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу із використанням поліцейських спеціальних технічних засобів, так і медичний огляд в закладі охорони здоров`я, від проходження яких він відмовився.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимога ст. 256 КУпАП і містить всі відомості які узгоджуються з диспозицією інкримінованих ОСОБА_1 порушень Правил дорожнього руху України та статті КУпАП.

Також, в матеріалах справи міститься Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3), у якому зазначено, що ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився, що спростовує твердження захисника про його відсутність.

Стосовно доводів захисника про відсутність письмового направлення для проведення огляду у закладі охорони здоров`я, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння... поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

З вище викладеного слідує, що законом передбачені два порядки проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння: поліцейським з використанням технічних засобів і лікарем в закладі охорони здоров`я.

Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться в закладах охорони здоров`я в двох випадках, а саме: 1) у разі незгоди водія на проведення огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів; 2) у разі незгоди водія з його результатами, тобто результатами огляду, проведеного поліцейським.

Отже, направлення на проходження огляду водія на стан сп`яніння в медичному закладі складається поліцейським у випадку, коли водій не погоджується з результатами такого огляду на місці зупинки транспортного засобу та виявив бажання пройти саме медичний огляд у закладі охорони здоров`я або відмовився від огляду на місці та виявив бажання пройти медичний огляд.

Направлення водія на проведення медичного огляду, яке складає поліцейський є підставою для лікаря провести відповідний медичний огляд і, відповідно, таке направлення складається у випадку коли водій погоджується пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я або не погоджується з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу. Водночас, у цій справі ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у будь-якому порядку, тому у поліцейського були відсутні підстави для направлення його до медичного закладу.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його прав, передбачених ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України, спростовуються даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 319203 від 03 травня 2025 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 власним підписом підтвердив, що йому було роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Отже, при розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог статей 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено, а доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до незгоди з прийнятим судовим рішенням, власної оцінки доказів справи та положень КУпАП, які апелянт тлумачить на свою користь, ігноруючи їх сукупність та об`єктивність відеозапису.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, а оскаржену постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника Бажана Владислава Павловича про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити та поновити йому строк апеляційного оскарження постанови Південного районного суду міста Кам`янського від 03 червня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника Бажана Владислава Павловича, який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Південного районного суду міста Кам`янського від 03 червня 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун