ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1599/25 Справа № 175/9191/24 Суддя у 1-й інстанції - Дараган Л. В. Суддя у 2-й інстанції - Свіягіна І. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Свіягіна І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу захисника адвоката Шадріна О.С., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків не відомий,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн., -

в с т а н о в и л а :

постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 25 квітня 2024 року, приблизно о 01 годині 40 хвилин, біля будинку № 1-А по вул. Олекси Тихого в м. Краматорську Донецької області керував автомобілем «VOLKSWAGEN GOLF», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

На зазначену постанову захисник адвокат Шадрін О.С., діючий в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та провадження закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. На обґрунтування своїх вимог вказує, що суд не врахував порушення працівників поліції процедури огляду. Оскільки огляд військовослужбовця проводиться відповідно до вимог ст. 266-1 КУпАП, а тому вся процедура огляду є недійсною.

Наголошує, що відеозапис поліцейських не містить моменту правопорушення, чи навіть керування транспортним засобом, а тому використовувати цей запис як доказ неможливо.

Зазначає, що порушень ПДР України ОСОБА_1 не вчиняв. Вчинення правопорушення має бути доведено доказами, а винуватість ОСОБА_1 не доведена належними доказами, відеозапис, на який послався суд, не доводить поза розумним сумнівом винуватість, адже не містить моменту правопорушення.

Вказує, що до суду подавалось клопотання про зупинення та відкладення судового розгляду у зв`язку із перебуванням ОСОБА_1 на військовій службі, однак суд розглянув справу за відсутності особи.

ОСОБА_1 та захисник адвокат Шандрін О.С., діючий в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судове засідання апеляційної інстанції не прибули, при цьому належним чином повідомлені про день, час і місце апеляційного розгляду справи, однак причин неявки не повідомили, клопотань про відкладення розгляду не заявляли.

Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що протягом усього періоду розгляду справи у суді першої інстанції, який тривав близько року, захисник Шандрін О.С. жодного разу не з`явився у судові засідання, не дивлячись на належне повідомлення про їх проведення. Натомість неодноразово надсилав клопотання про відкладення судових засідань у зв`язку із зайнятістю в інших судових процесах, хоча йому було запропоновано взяти участь у розгляді в режимі відеоконференції.

Такі дії свідчать про систематичне зловживання процесуальними правами, спрямоване на затягування розгляду справи. Крім того, у ході апеляційного провадження адвокатом також подавались аналогічні клопотання про відкладення судових засідань. Незважаючи на те, що дата розгляду справи 26 червня 2025 року була узгоджена, сторони повторно не з`явилися у судове засідання, при цьому жодних заяв чи клопотань до апеляційного суду не надходило.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 294 КУпАП України, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

До цього ж, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 року ЄСПЛ у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 зазначеної Конвеції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року в справі "Смірнова проти України").

Частиною 6 ст. 294 КУпАП встановлено, що неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи.

За таких обстави, керуючись ст. 268 КУпАП України, суд апеляційної інстанції вважає можливим розглянути цю справу за відсутністю ОСОБА_1 , та його захисника адвоката Шадріна О.С. на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскарженої постанови судді місцевого суду та доводів захисту, викладених ним у апеляційній скарзі, вивчивши, перевіривши та оцінивши матеріали адміністративної справи, обміркувавши наведені доводи, - суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно припису ст. 8 КУпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.

Згідно положень ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року за №3477-ІV рішення ЄСПЛ - є джерелом права в Україні.

Відповідно до положення частини 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Бендерський проти України" (заява №22150/02, параграф 2), у якому відображений принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.

Вищенаведених норм закону суд першої інстанції при розгляді справи дотримався.

Як вбачається з матеріалівсправи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за ознакою відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДД України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд першої інстанції, як на доведеність вини ОСОБА_1 у скоєні інкримінованого адміністративного правопорушення послався на протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис поліцейських.

На думку апеляційного суду, вказаний відеозапис поліцейських, відповідає критеріям допустимих доказів, має логічний та послідовний перебіг подій, відповідно до якого можливо відтворити фактичні обставини за участю ОСОБА_1 . У апеляційного суду відсутні сумніви щодо належності вказаного відеозапису. На вказаному відеозаписі поліцейських послідовно, логічно та зрозуміло зафіксовані усі фактичні обставини, яких достатньо для встановлення істини у справі.

Досліджені матеріали справи є належними та допустимими доказами, якими беззаперечно підтверджено наявність обов`язкових ознак інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема факт керування транспортним засобом та факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Отже, факт керування транспортним засобом, підтверджується відеозаписом поліцейських, відповідно до якого автомобіль патрульної поліції із увімкненими проблисковими маячками слідує за автомобілем «VOLKSWAGEN GOLF», після зупинки автомобіля, поліцейські підійшли до водійського місця, де перебував ОСОБА_1 , в подальшому під час спілкування із поліцейськими останній повідомив, що він прямував до м.Слов`янськ. На вимогу поліцейських не надав належних документів. Крім того, у останнього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд, як на місці зупинки транспортного засобу так і у медичному закладі. За весь час спілкування із поліцейськими ОСОБА_1 не зазначив, що він не керував транспортним засобом та на чисельні пропозиції поліцейського пройти відповідний огляд на стан сп`яніння ухилявся від відповіді, при цьому поліцейським роз`яснено, що за відмову від проходження огляду передбачена відповідальність.

Отже, наведеними даними поза розумним сумнівом встановлено, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, що є обов`язковою ознакою складу ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, поведінка водія ОСОБА_1 , яка виразилась у ненаданні відповідних документів, ігнорування чисельних вимог поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння беззаперечно вказує на відмову останнього від проходження відповідного огляду на стан алкогольного сп`яніння, що в сукупності із встановленим фактом керування транспортним засобом утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження захисника, що на відеозаписі поліцейських не зафіксований факт правопорушення є хибними, оскільки норми КУпАП та Інструкції не вимагають саме фіксування керування транспортним засобом на відеокамеру поліцейських, вказаний факт може бути доведений сукупністю інших доказів, що в даному випадку знайшло своє підтвердження при досліджені матеріалів справи та не заперечується самим ОСОБА_1 та його захисником. Крім того, інша складова адміністративного правопорушення, зафіксована на боді-камери поліцейських, а саме дії водія ОСОБА_1 направлені на ухилення від проходження огляду на стан сп`яніння, що фактично є відмовою від такого проходження.

Отже, вказаними доказами доведений, як факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом так і факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, що відповідає правовій кваліфікації за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з цим, доводи захисника, що у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, то огляд на стан сп`яніння повинен проводитися відповідно до порядку, передбаченого ст. 266-1 КУпАП, є хибними.

Так, відповідно до ст. 266КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 3 ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Статтею 172-20 КУпАП передбачена відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння -

Виходячи з аналізу вказаних норм, огляд на стан сп`яніння в порядку, передбаченому ст. 266-1 КУпАП, проводиться щодо тих військовослужбовців, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у заборонених місцях у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, огляд саме водія, який керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння проводиться на підставі ст. 266 КУпАП не залежно від його статусу та місця роботи, оскільки суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є саме водій.

Факт перебування ОСОБА_1 у якості військовослужбовця не впливає на кваліфікацію правопорушення та необхідності проведення огляду в особливому порядку. Отже, в даному випадку ОСОБА_1 , як суб`єкт правопорушення є саме водієм, а тому огляд на стан сп`яніння обґрунтовано проведений відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та відповідно протокол складено саме за ст. 130 КУпАП, як водія, який керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

На підставі викладеного, апеляційним судом не встановлено порушень порядку проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відповідно до ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року.

Водночас апеляційний суд зауважує, що не вбачає процесуальних поршень розгляду справи, зокрема за відсутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Так, місцевим судом задля забезпечення права особи бути присутнім у судовому засіданні та надавати пояснення, низку разів відкладалось судове засідання за клопотанням сторони захисту, зокрема впродовж періоду з 31 липня 2024 року по 17 квітня 2025 року, стороною захисту надсилались клопотання про відкладення судового засідання за різних підстав. Апеляційний суд зауважує, що така поведінка сторони захисту є беззаперечним зловживанням своїми процесуальними правами з метою затягування розгляду справи задля подальшого уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та як наслідок адміністративного стягнення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» (Osman v. Тhe United Kingdom) та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголосив, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

В рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання, та добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

На осіб, які беруть участь у справі, також покладається обов`язок не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, посилання сторони захисту на не вирішення судом питання щодо зупинення розгляду справи через перебування ОСОБА_1 на військовій службі, на думку апеляційного суду не ґрунтується на вимогах закону, оскільки положення Кодексу України про адміністративні правопорушення не регулюють порядок зупинення провадження у справі, за виключенням справ про адміністративні правопорушення, які пов`язані з корупцією відповідно до ст. 277 КУпАП.

За таких обставин та, оскільки у КУпАП міститься норма, яка регулює питання щодо зупинення провадження в окремій категорії справ, а отже в даному випадку до застосування аналогія закону із ст. 335 КПК України, яка регулює зупинення судового провадження, не підлягає.

Відповідно до положень частини 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, будь яких інших доводів щодо відсутності вини ОСОБА_1 вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, апеляційному суду не надано.

Переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, які є безумовною підставою для його скасування, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції постанови винесена з дотримання вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись статтями 293, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу адвоката Шадріна О.С., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2025 року щодо ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення,передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Ірина СВІЯГІНА