Справа № 453/393/25 Головуючий у 1 інстанції: Брона А. Л.
Провадження № 33/811/848/25 Доповідач: Галапац І. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 адвоката Задорожної Вікторії Олександрівни на постанову судді Сколівського районного суду Львівської області від 20 травня 2025 року,

з участю захисника правопорушника ОСОБА_1

адвоката Задорожної В.О.

в с т а н о в и в:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800, 00 грн. (сорок тисяч вісімсот) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 09 березня 2025 року о 15 год. 10 хв. в с. Тухля Стрийського району Львівської області по вул. Івана Франка, 87А, керував повторно протягом року транспортним засобом - автомобілем марки «Opel Vectra», н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керувати транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 126 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник правопорушника ОСОБА_1 адвокат Задорожна В.О. покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що місцевий суд неповно та однобічно з`ясував обставини справи. Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Звертає увагу на те, що матеріали справи не містять жодного доказу повторності вчинення адміністративного правопорушення, при цьому, фабула протоколу, не відповідає змісту диспозиції ч.5 ст. 126 КУпАП, а відповідає складу адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 124 КУпАП; не зазначено номер автомобіля, час керування транспортним засобом. Акцентує увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей що постанова, якою раніше було визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП, набрала законної сили. Апелянт також зазначає, що відеозапис події неповний, такий не містить факту керування та зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Просить оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі стосовно ОСОБА_2 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП.

Заслухавши виступ захисника правопорушника ОСОБА_1 адвоката Задорожну В.О. про задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення, окрім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, об`єктивно з`ясував та дослідив всі обставини справи і докази у ній та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП.

Такий висновок суду підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №266822 від 09 березня 2025 року; інформацією з ІП «Адмінпрактика», згідно якої постановою ВП №3 Стрийського РУП ГУ НА у Львівській області серії ЕНА №3498299 від 17 листопада 2024 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 грн.; відеозаписом події, яким суддя районного суду дав належну оцінку в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обгрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №266822 від 09 березня 2025 року, складений щодо ОСОБА_1 за своєю формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства, містить у собі усі необхідні дані щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та особи-порушника.

Апеляційний суд не приймає до уваги покликання апелянта на незаконність постанови місцевого суду та її скасування у зв`язку з тим, що у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 замість ч.2 ст. 126 КУпАП зазначено ч.2 ст. 124 КУпАП, та вважає таке технічною помилкою, яка не впливає на законність прийнятого судового рішення, з огляду на те, що в описі установлених даних вищезазначеного протоколу описано зміст ч.2 ст. 126 КУпАП, а саме те, що ОСОБА_1 17 листопада 2024 року притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом, не маючи такого права.

Посилання адвоката Задорожної В.О. на недопустимість відеозапису з нагрудних камер поліцейського, як на неналежний доказ у зв`язку з тим, що такий є неповний, не містять доказів факту керування ОСОБА_1 та зупинки транспортного засобу, не знаходять свого підтвердження та повністю спростовуються вищенаведеними доказами, у тому числі й відеозаписом із місця події.

Щодо незгоди апелянта із накладеним стягненням у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком, апеляційний суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ч.5 ст. 126 КУпАП повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою четвертою цієї статті тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Із аналізу вищевказаної норми закону вбачається, що санкція ч.5 ст. 126 КУпАП не є альтернативною, а передбачає адміністративне стягнення у виді штрафу, який обов`язково поєднаний із позбавленням права керування транспортними засобами.

При цьому, у даному випадку, загальні засади призначення адміністративного стягнення, визначені ч. 1 ст. 33 КУпАП, не наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки передбачено накладення стягнення у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При цьому, дана категорія правопорушень вчиняється водіями тільки навмисно, вчинене відноситься до грубого порушення, а водій не може не розуміти загрози для оточуючих внаслідок власної поведінки.

Водночас, відсутність у ОСОБА_1 посвідчення водія не виключає можливість застосування до нього такого стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами (Постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.09.2023 року у справі № 702/301/20).

Крім цього, з огляду на положення ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права, також вважаю за потрібне звернути увагу на наступне рішення.

Так, у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року ЄСПЛ у складі його Великої Палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, відомості про те, що у ОСОБА_2 відсутнє посвідчення водія не можуть слугувати підставою для задоволення апеляційних вимог з урахуванням встановленої законодавцем санкції, та суспільної небезпеки правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, твердження апелянта про те, що постанова суду є незаконною та необгрунтованою, не в повній мірі відповідає вимогам закону, матеріалам та обставинам справи, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу, накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 адвоката Задорожної В.О. - залишити без задоволення, а постанову судді Сколівського районного суду Львівської області від 20 травня 2025 року стосовно ОСОБА_1 - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.І.Галапац