Провадження № 3/761/4801/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Антонюк Марина Станіславівна, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов із Шевченківського УП ГУНП в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Кравченки, громадянку України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 51 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

03 квітня 2025 року о 22 год. 30 хв. за адресою: м. Київ, вул. Паково-Сирецька, 1, ОСОБА_1 , здійснила крадіжку товару з магазину «Фора» на загальну суму 1359, 18 грн. без ПДВ. Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 вчинила дрібне викрадення чужого майна, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 51 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про дату і час судового розгляду, не з`явився. Разом з тим, до початку судового розгляду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій остання просить проводити судовий розгляд без її участі, свою вину визнає.

Так, суддя звертає увагу, що Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (справа «Каракуця проти України»). Однак, ОСОБА_1 до суду не прибула, розглядом справи не цікавилася, своїм правом взяти участь у судовому розгляді не скористалася.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_1 повідомлялася про час та дату розгляду справи завчасно та належним чином, жодних клопотань до суду не направляла, з метою дотримання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, суддя вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Суддя, ретельно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшла таких висновків.

Адміністративним правопорушенням (проступком) ч. 1 ст. 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, ст. 280 КУпАП закріплює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Згідно з положеннями ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2025 року становить 3028 грн.

Так, ч. 2 ст. 51 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

У свою чергу, згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 51 КУпАП, підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення в їх сукупності, а саме: даними протоколу серії ВАВ №626255 від 21.04.2025, складеним стосовно ОСОБА_1 , рапортом ДОП Шевченківського УП ГУНП в м. Києві від 21.04.2025; даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 07.04.2025; письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 від 07.04.2025; Довідкою про вартість викраденого товару вих №1 від 07.04.2025 р; Письмовими пояснення самої ОСОБА_1 від 21.04.2025.

Таким чином, встановлені судом обставини в їх сукупності свідчать про те, що ОСОБА_1 є винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 51 КУпАП, а тому, вона підлягає адміністративній відповідальності за вчинення зазначеного адміністративного правопорушення.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суддею враховується характер вчиненого правопорушення та його наслідки, особу правопорушниці, її відношення до скоєного, яке, як вбачається з матеріалів справи, фактично полягає у визнанні вини ОСОБА_1 у скоєному, майновий стан останньої.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 суддею не встановлено.

Таким чином, враховуючи наведене приходжу до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу.

В порядку, визначеному ст. 401 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суддя вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 401, ч.1 ст. 51, 245, 280, 283-285, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 51 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп., на користь держави.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення їй постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушницею штрафу в вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням її майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушниці стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Зобов`язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя Шевченківського

районного суду міста Києва М.С. Антонюк