Справа № 439/538/25 Головуючий у 1 інстанції: Рахімова О. В.
Провадження № 33/811/856/25 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його представника адвоката Лемехи Р.І., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Галушки В.В. на постанову Бродівського районного суду Львівської області від 23 травня 2025 року,

встановив:

постановою Бродівського районного суду Львівської області від 23 травня 2025 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та обрано стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в розмірі судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок на користь держави, одержувач коштів ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106, , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA 0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Відповідно до постанови, 22.02.2025 року о 07 год. 53 хв. ОСОБА_1 в с. Пеняки, Львівської області, по вул. Кутовій, керував транспортним засобом марки: «WOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номерний знак: НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому порядку чи продуву алкотестера «Драгер №6820» на місці зупинки транспортного засобу, відмовився, як і відмовився пройти медичний огляд в медичній установі, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись із оскаржуваною постановою адвокат Галушка В.В. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Бродівського районного суду Львівської області від 23 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП та закрити провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КупАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною та невмотивованою, а відтак підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі.

Наголошує, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, та поклав в основу обвинувачення ОСОБА_1 докази, отримані з порушенням процедури, визначеної чинним законодавством. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння всупереч вимог закону у двох примірниках не складався та ОСОБА_1 не вручався. Більше того, акт огляду від 22 лютого 2025 року не підписаний поліцейським Нагірним Д.Я., а відтак юридичної сили не набрав.

Заявляє, що ОСОБА_1 не було роз`яснено жодних прав, регламентованих ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, а відтак було порушено основоположне право на захист, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стверджує, що у матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що технічний засіб «Alcotest Drager 6820» є дозволеним до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Вважає, що ОСОБА_1 не вчинив будь-якого порушення ПДР у сфері забезпечення дорожнього руху, які б давали інспектору підстави здійснити зупинку транспортного засобу під його керуванням, а у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували факт виявлення поліцейським у ОСОБА_1 , ознак алкогольного сп`яніння.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі є будь-які фактичні дані, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта та інші.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції всупереч вимогам ст.ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тобто однобічно розглянув справу, без з`ясування фактичних обставин, що мають істотне значення для її розгляду, та не звернувши уваги на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що призвело до ухвалення рішення, яке підлягає скасуванню.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, однак апеляційний суд вважає, що докази, на які послався суддя місцевого суду в оскаржуваній ухвалі, не можна вважати належними, допустимими та такими, що доводять вину ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Так, положеннями статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок).

З відеозапису, який міститься в матеріалах справи (а.с.5) вбачається, що працівники поліції їхали за транспортним засобом марки: «WOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номерний знак: НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та зупинили такий засіб. Разом з тим, всупереч вимог закону, водію ОСОБА_1 не повідомили про причину зупинку транспортного засобу, яким він керував. Крім того, доказів порушення водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, які б давали підстави екіпажу патрульної поліції зупинити транспортний засіб марки: «WOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номерний знак: НОМЕР_1 не містять. Із відеозапису вбачається, що поліцейські не назвали ОСОБА_1 причину зупинки, одразу почали задавати питання: «куди ідете?», «а що у Львові маєте?».

Надалі відеозапис різко переривається і вже на наступному файлі, запис розпочинається аж через більше, ніж двадцять хвилин, наявні уже два екіпажі патрульної поліції та вбачається, як поліцейські пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Наслідків відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не повідомили, до медичного закладу не пропонували.

При апеляційному розгляді також встановлено, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, роз`яснення при складенні протоколу ОСОБА_1 його права і обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП,.

Апеляційному суду, ОСОБА_1 пояснив, що він поспішав до м.Львова у зв`язку із особистими справами, не перебував у стані алкогольного сп`яніння, не порушував жодних вимог ПДР, та не усвідомлював правових наслідків відмови від огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки не є юристом.

Матеріалами справи доводиться те, що працівниками патрульної поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 таких положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» дали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу.

Відеозаписом події також доводиться те, що ОСОБА_1 , не розумів правових наслідків відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки у його відсутні необхідні знання у сфері права, а скористатися правовою допомогою він не мав можливості, оскільки працівники поліції всупереч вимог закону не повідомили йому про це.

Більше того, працівники патрульної поліції усупереч вимог закону не пояснили ОСОБА_1 , які наслідки для нього матиме відмова від огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п.2 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18 грудня 2018 року, включення відео реєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відео реєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки».

Всупереч згаданих вимог нормативно-правового акту, із оглянутого апеляційним судом відеозапису вбачається, що такий, є уривчастий, не відтворює повністю обставини події, є не послідовним, не зрозумілим та не фіксує усіх обставини події у їх об`єктивному взаємозв`язку, а отже не може бути належним та допустимим доказом винуватості ОСОБА_1 у інкримінованому йому адміністративному правопорушення.

Крім того, при апеляційному розгляді встановлено, що працівниками поліції було порушено порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема п.10 розділу II Інструкції, який передбачає те, що складення акту огляду на стан алкогольного сп`яніння передує складенню протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та є фактично його підставою. Натоміть у порушення цього законодавчого припису, працівники поліції розпочали складати протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 823433 від 29 червня 2024 року перед складанням акту огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Із оглянутого апеляційним судом відеозапису, вбачається, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння не був складений та запропонований до вручення ОСОБА_1 . Така обставина дає обґрунтовану підставу вважати, що працівниками поліції порушено порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а тому протокол серії ЕПР1 № 253542 від 22 лютого 2025 року не може бути покладений в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчинені інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

При цьому слід звернути увагу, що як вбачається з акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проводився у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, серед яких зокрема тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Водночас з переглянутого відеозапису з нагрудних камер поліцейських не вбачається жодна з цих ознак.

Апеляційний суд враховує також той факт, що ОСОБА_1 офіційно працює водієм вантажного транспорту, що підтверджується копією трудового договору від 21 травня 2025 року та копією наказу №3 від 20 травня 2025 року, відтак керування транспортним засобом є основним джерелом його доходу, а позбавлення права керування створить несприятливі наслідки як для нього, так і для його сім`ї.

Враховуючи зазначені порушення, які суд першої інстанції не взяв до уваги в своєму рішенні, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена поза розумним сумнівом допустимими та достовірними доказами.

За таких обставин, провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:

апеляційну скаргу представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 представника адвоката Галушки Василя Васильовича задоволити.

Постанову Бродівського районного суду Львівської області від 23 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП скасувати та закрити провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Оксана МАЛІНОВСЬКА - МИКИЧ