Справа №583/193/25 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Ярошенко Т. О.
Номер провадження 33/816/558/25 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю cекретаря судового засідання Авраменко Д.А., захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Яценка А.О., розглянувши у залі суду в місті Суми, у режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Яценка А.О. на постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 лютого 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , військовослужбовця,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 лютого 2025 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 13 січня 2025 року о 00 год. 40 хв. в м. Охтирка, по вул.Батюка,47 керував автомобілем ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, млява мова, нестійка хода, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Своїми діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Яценко А.О. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 лютого 2025 року, а провадження у справі закрити.

Вимоги поданої апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що при розгляді даної справи судом першої інстанції не було прийнято до уваги те, що зупинка працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 була незаконною, підстави, за яких відбулась така зупинка, поліцейські водієві не озвучили і не задокументували та не довели належними доказами факт порушення останнім ПДР України, у зв`язку з чим усі їх подальші вимоги він виконувати не повинен був, а тому, складені відносно нього адміністративні документи не можуть бути належними та допустимими доказами. При цьому, за наявності з боку водія порушень ПДР, поліцейські, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, мали б такого водія затримати та скласти про це протокол, згідно ст. 261 КУпАП, однак, такі вимоги працівниками поліції було проігноровано.

Крім того, як вказує апелянт, при зупинці транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , працівник поліції не надав останньому для огляду свого посвідчення, не вказав номеру жетону, і при цьому, здійснив незаконну вимогу до останнього надати для перевірки його документи. Також, поліцейський одразу почав роз`яснювати ОСОБА_1 ст. 63 Конституції України, однак не в повному обсязі та з додаванням інших прав, які вказаною статтею не передбачені, а ті права, що передбачені, не роз`яснив, що призвело до того, що останній, будучи неосвіченою в галузі права особою, не зміг реалізувати та скористатись належним чином своїми правами.

Також, апелянт вказує, що наявний в матеріалах справи відеозапис не є безперервним, його даними підтверджується те, що ОСОБА_1 просив надати йому адвоката для захисту його прав та свобод, вимога про що була працівниками поліції проігнорована, що є порушенням ст. 268 КУпАП, що суддею при розгляді даної справи враховано не було, як і не враховано пояснень свідка ОСОБА_2 , яка була пасажиром в автомобілі та пояснила, що перебувала на святкуванні у своєї подруги, звідки її забрав її наречений, і оскільки вона не вживає алкоголю, то не фіксувала алкогольного сп`яніння наявного у ОСОБА_1 .

Крім того, апелянт зауважує, що відеозаписом підтверджується те, що поліцейський у бік ОСОБА_1 допускав непристойні вирази, що є порушенням правил етичної поведінки поліцейського та заслуговує на притягнення до адміністративної відповідальності, однак, за браком часу, вказаний відеоматеріал в суді першої інстанції в повному обсязі проглянуто не було.

При цьому, як зазначає апелянт, в матеріалах даної справи міститься направлення на огляд ОСОБА_1 з виправленою датою, разом з тим, на відеозаписі не зафіксовано момент складання вказаного направлення поліцейським, крім того, враховуючи що останній є військовослужбовцем, таке направлення мало бути складено відповідними органами управління, в тому числі, ВСП, з наданням його копії особі.

Також, як вказує апелянт, судом першої інстанції не було враховано і того, що відеозаписом підтверджується те, що на місці зупинки були присутні якісь особи, які не зафіксовані нагрудною камерою інспектора при складанні відносно ОСОБА_1 протоколу та не зазначені в ньому, як свідки. При цьому, ці особи у військові формі, допомагають іншому інспектору роз`яснити ОСОБА_1 норми закону, здійснюють тиск на останнього, вимагають у нього надати військовий квиток та посвідчення водія, намагаються вихопити ці документи з його рук, фотографують ці документи на особистий телефон, однак, хто вони, звідки прибули та зміст їх повноважень, не з`ясовано і ці особи у протоколі не відображені. В той же час, якщо уявити, що ці особи є працівниками ВСП, то відеозаписом підтверджується, що пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі вони ОСОБА_1 не пропонували.

Крім того, апелянт наголошує, ним було подано клопотання про долучення до матеріалів справи певних доказів, разом з документами, які підтверджують проходження ОСОБА_1 служби на посаді водія, що є критично важливим не тільки для нього, а й для Країни в цілому, з врахуванням того що місце служби останнього знаходиться на лінії бойового зіткнення на Запорізькому напрямку, де саме спеціальною технікою відвертаються напади ворога. З огляду на зазначене, ОСОБА_1 не зміг бути присутнім у судовому засіданні, і ним, як захисником, було подано клопотання про відкладення судового розгляду на іншу дату, однак, суд цього не врахував та прийняв рішення за відсутності останнього, чим порушив його право на захист.

Таким чином, на думку захисника, неврахування суддею суду першої інстанції вищевказаних обставин призвело до прийняття рішення, яке вважати законним та обґрунтованим підстави відсутні.

Доповівши зміст оскаржуваного судового рішення та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Яценка А.О. на підтримку апеляційних доводів та вимог, перевіривши матеріали даної справи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіряючи законність оскаржуваного судового рішення в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що факт вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення, суддею суду першої інстанції було встановлено з врахуванням наявних у матеріалах справи доказів, а саме, протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 219598 від 13 січня 2025 року, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та відеозапису, який було долучено працівниками поліції до складених матеріалів.

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку і обставин, за яких можливо було б дійти висновку про їх неналежність чи недопустимість, апеляційним судом не встановлено.

При цьому, відеозапис, який було враховано суддею суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови, було проглянуто і апеляційним судом.

Саме його даними підтверджується те, що водій автомобіля ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснював рух у комендантську годину, що в умовах воєнного стану, який діє на даний час, заборонено, а тому, зупинка даного автомобіля працівниками поліції за вказаних обставин, була обумовлена перевіркою документів та встановлення особи, яка цим автомобілем керувала, що є законним. Після зупинки даного транспортного засобу, про свої повноваження поліцейський повідомив ОСОБА_1 , назвав номер свого жетону, роз`яснив його права, передбачені як ст. 63 Конституції України, так і ст. 268 КУпАП, і останній взагалі не вказував на те, що бажає залучення адвоката з метою захисту своїх прав. При цьому, працівник поліції запитав у водія, чому він їхав по зустрічній полосі руху, на що останній повідомив, що через погодні умови не може визначити свою полосу для руху. Під час спілкування з водієм, яким, як було встановлено, виявився ОСОБА_1 , та який відмовлявся надати для огляду свої документи, у поліцейських виникла підозра, що він перебуває у стані сп`яніння і на їх запитання останній відповів, що «сьогодні спиртне не вживав, а вживав вчора ввечері». Поліцейські запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер, на що останній відмовився та вказував на те, що він продовжить рух, та що їм залишилось доїхати незначну відстань. При цьому, пасажиром у вказаному автомобілі була жінка, яка пояснювала, що є нареченою ОСОБА_1 , що вони повертаються з «гостей» та випадково проїхали свій поворот через погані погодні умови.

Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що за любих обставин, подальший рух йому заборонено, ще раз запропонував пройти огляд за допомогою приладу Драгер на місці зупинки транспортного засобу чи у медичному закладі, роз`яснив наслідки відмови від такого проходження, на що ОСОБА_1 відповів, що обізнаний про складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП і пройти огляд у категоричній формі не бажав. З врахуванням такої позиції водія, працівник поліції повідомив, що відносно нього буде складено протокол та попросив у ОСОБА_1 надати документи для складання адміністративного матеріалу, на що останній відповів, що документів не надасть, поводив себе зухвало, застосував нецензурну лексику, вказував, щоб поліцейські телефонували до ВСП з посиланням на те, що лише її представникам надасть свої документи і лише з ними буде спілкуватись. Поліцейський зателефонував до ВСП, повідомив про обставини, за яких був зупинений ОСОБА_1 , а коли представники цієї служби прибули на місце, у їх розмову не втручався, а оформляв у службовому автомобілі протокол про адміністративне правопорушення відносно останнього, з врахуванням інформації, яка була встановлена через базу даних.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що на вказаному відеозаписі зафіксовано, що і представникам ВСП ОСОБА_1 відмовлявся надавати документи, на що отримав відповідь, що, у такому разі, він буде доставлений до ВСП і вже там з ним буде відбуватись певна розмова. Після цього, ОСОБА_1 , без жодного сумніву щодо їх повноважень, надав для огляду свій військовий квиток, який представник ВСП оглядав та фотографував.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що представники ВСП у даній ситуації свідками події не були, а тому, вказувати їх у протоколі у такому статусі підстав не було.

Після складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівник поліції ознайомив з його змістом ОСОБА_1 , запропонував його підписати та скласти свої пояснення, від чого останній відмовився.

При цьому, на спростовування доводів захисника, апеляційний суд зауважує, що вказаний відеозапис хоча і складається з декількох фрагментів, проте за своєю суттю є безперервним, достатньо інформативним та фіксує повну картину розвитку подій. Крім того, кожний наступний фрагмент відеозапису є логічним продовженням попереднього без будь-яких розривів у часі, і будь яких порушень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС від 07 листопада 2015 року №1395 чи Наказу №1026 МВС України від 18 грудня 2018 року «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» з боку працівників поліції, апеляційним судом встановлено не було.

Також, на спростування доводів захисника, апеляційний суд зауважує, що оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що час зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби, за підозри, що останній керує транспортним засобом у стані сп`яніння, пропозиція саме працівників поліції пройти огляд на визначення такого стану була правомірною, а тому, посилання захисника на те, що огляд мав відбуватись тільки посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, є такими, що не заслуговують на увагу.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що для визнання винуватості ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП ключовим є те, що згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху він, як водій, був зобов`язаний, а не мав право, на пропозицію поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння, однак, відмовився від цього, що свідчить про наявність в його діях ознак вказаного адміністративного правопорушення, що було вірно встановлено суддею суду першої інстанції.

Що стосується доводів захисника стосовно того, що ОСОБА_1 проходить службу на посаді водія, що є критично важливим не тільки для нього, а й для Країни в цілому, то апеляційний суд зауважує, що на даний час до діючого законодавства України не внесено змін, за яких військовослужбовців, які виконують певні завдання, було б звільнено від адміністративної відповідальності за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та не піддано адміністративному стягненню за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інших доводів, за яких можливо було б дійти висновку про безпідставність складання відносно ОСОБА_1 протоколу та незаконність притягнення останнього до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, апелянтом не наведено і під час апеляційного перегляду даної справи таких обставин встановлено не було.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП було встановлено суддею суду першої інстанції за результатом повного, всебічно та об`єктивно розгляду справи, з врахуванням належних та допустимих доказів, з наданням їм правової оцінки, і обставин, за яких справа підлягала б закриттю за відсутністю в діях останнього складу вказаного адміністративного правопорушення, не встановлено.

Що стосується посилань апелянта на те, що розглянувши дану справу у відсутність ОСОБА_1 суддя суду першої інстанції порушив право останнього на захист, то апеляційний суд не вбачає підстав для такого висновку, з огляду на те, що зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що у судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про розгляд справи був повідомлений в установленому законом порядку, про що в матеріалах справи мається довідка про вручення судової повістки, а будь-яких заяв від нього не надійшло. В той же час, у судовому засіданні був присутній захисник Яценко А.О., який є фахівцем у галузі права, діє виключно в інтересах свого підзахисного, надавав в суді свої пояснення, яким була надана належна правова оцінка, що знайшло своє відображення у прийнятому судовому рішенні.

За таких обставин, всупереч доводів апелянта, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, постанову судді суду першої інстанції слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294, 295 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 лютого 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Яценка А.О. на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.