Справа №489/6076/24
Провадження № 33/812/255/25
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 липня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Базовкіної Т.М.,

із секретарями судових засідань Біляєвою В.М., Носіковим І.М.,

за участі захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Борсуківської К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову, яку ухвалив суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва (натепер Інгульського районного суду м. Миколаєва) Губницький Д.Г. у приміщенні цього суду 01 квітня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,,

у с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №107462 від 03 серпня 2024 р., водій ОСОБА_1 03 серпня 2024 р. о 23 год. 30 хв. в м. Миколаєві, пр. Центральний, 259, керував транспортним засобом Volvo 740, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, різка зміна забарвлення обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотесту Drager Alkotest та в закладі охорони здоров`я - КНП МОЦПЗ МОР відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівником поліції за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вказаний протокол разом з іншими документами був скерований органами поліції на розгляд до Ленінського районного суду м. Миколаєва.

В судове засідання суду першої інстанції ОСОБА_1 не з`явився.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва (натепер Інгульського районного суду м. Миколаєва) від 01 квітня 2025 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статтею 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік та стягнуто 605 грн. 60 коп. судового збору в дохід держави.

Не погоджуючись із постановою судді, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в порушення положень статей 7, 9 КУпАП суд допустив спрощений підхід при розгляді справи, не з`ясувавши всебічно обставин справи, розглянувши поверхнево, оскільки, на думку заявника, викладеними у постанові висновки про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не ґрунтується на доказах, що містять у справі, та не відповідають фактичним обставинам справи. Також апелянт зазначає, що не був ознайомлений з матеріалами даної справи, повний текст оскаржуваної постанови отримав 26 травня 2025 р. До того ж, ОСОБА_1 повідомляє, що після ознайомлення з матеріалами даної справи та ознайомлення з ними його захисника в найкоротший термін буде подана уточнена апеляційна скарга із викладенням мотивів та доказів незаконності, необґрунтованості, порушень норм матеріального та процесуального права, невідповідності фактичним обставинам справи оскаржуваній постанові.

Заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Борсуківську К.О., які підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги, вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи в межах доводів апеляційної скарги та додаткових пояснень сторони захисту в суді, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом, мав ознаки алкогольного сп`яніння та відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що він ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи про адміністративне правопорушення, а також вимогах закону.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі Правила)).

Згідно із частиною 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до частини 1 статті 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є, зокрема, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З оскаржуваної постанови суду вбачається, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції встановлені правильно, такі висновки ґрунтуються на доказах, які досліджені під час судового розгляду.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 статті 7 КУпАП).

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджена:

- змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №107462 від 03 серпня 2024 р., згідно якого водій ОСОБА_1 03 серпня 2024 р. о 23 год. 30 хв. в м. Миколаєві, пр. Центральний, 259, керував транспортним засобом Volvo 740, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, різка зміна забарвлення обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотесту Drager Alkotest та в закладі охорони здоров`я КНП МОЦПЗ МОР відмовився. Від підпису в протоколі ОСОБА_1 відмовився;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння під впливом лікарських препаратів, що понижують увагу та швидкість реакції від 03 серпня 2024 р., в якому також зазначені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, різка зміна забарвлення обличчя, а також те, що водій відмовився від такого огляду;

- долученими до протоколу поясненнями свідка ОСОБА_2 , в яких зазначено, що «03.08.24 приблизно о 23 год. 20 хв. я рухався в таксі зі сторони вул. Бузніка по пр. Центральному в бік пр. Богоявленський та помітив, що в попутному з моїм напрямком рухається ТЗ Volvo 740 червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який їде небезпечно та підрізає інших учасників дорожнього руху, після чого водій, який мене віз, зателефонував в поліцію, щоб вищевказаний тз Volvo 740 GL зупинили і перевірили, та за адресою пр. Центральний, 259 водій тз зупинився на узбіччі дороги та до нього під`їхав екіпаж патрульної поліції та я побачив, що водій знаходиться в сильному алкогольному сп`янінні»;

- долученими до протоколу поясненнями свідка ОСОБА_3 , в яких зазначено, що «03 серпня 2024 р. приблизно 23 год. 20 хв. я рухався по пр. Центральному зі сторони вул.. Бузніка в бік пр. Богоявленського та побачив т.з. Volvo 740 GL червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався дуже аварійно, підрізав інших учасників дорожнього руху, після чого я зробив виклик на лінію 102 стосовно даного ТЗ, щоб його зупинили та перевірили та за адресою пр. Центральний, 259 даний водій зупинився та до нього під`їхав екіпаж патрульної поліції, після чого я побачив, що водій знаходиться в сильному алкогольному сп`янінні», аналогічні пояснення сідок ОСОБА_3 надав в суді апеляційної інстанції;

- змістом відеозапису з місця події з нагрудних реєстраторів працівників поліції, які досліджувались у судових засіданнях першої та апеляційної інстанцій, і якими зафіксовані усі викладені в протоколі серії ЕПР1 №107462 від 03 серпня 2024 р. обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Так, на ньому зафіксовано, як поліцейські підходять до транспортним засобом Volvo 740, державний номерний знак НОМЕР_1 , який не рухається і в якому чоловік перебуває на задньому сидінні. Поряд з автомобілем перебувають інші люди, які розповіли поліцейським, що водій цього автомобілю перед зупинкою керував транспортним засобом, підрізаючи інші автомобілі,створюючи небезпеку на дорозі. Поліцейські розмовляють з громадянином, який сидить в транспортному засобі, роз`яснюють йому, що на нього надійшов виклик до служби 102, у зв`язку з тим, що той створював аварійну ситуацію на дорозі. Також поліцейські говорять йому, що бачили як він після зупинки пересів на заднє сидіння свого автомобілю та просять свідків, які викликали поліцію, написати пояснення у зв`язку з цим. Поліція встановлює особу водія, яким виявився ОСОБА_1 , та після виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння пропонують йому пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі, на що водій відмовився, зазначаючи що не керував транспортним засобом. ОСОБА_1 також на запитання поліцейських підтверджував вживання алкогольних напоїв.

За такого висновок суду про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та всебічно перевірених судом доказах, які отримали відповідну оцінку в постанові.

Встановлені судом фактичні обставини не спростовуються апелянтом.

Твердження апелянта про те, що він не погоджуються із постановою судді мають узагальнений характер, будь-яких доводів щодо необґрунтованості висновків суду в апеляційній скарзі не наведено. При цьому апеляційна скарга не містить жодних доводів, щодо незаконності складених протоколів про адміністративні правопорушення чи оскаржуваної постанови суду, окрім неотримання оскаржуваної постанови та неознайомлення з матеріалами справи і текстом постанови.

Стосовно додаткових аргументів щодо скасування постанови судді, наведених захисником в суді апеляційної інстанції, апеляційний суд зауважує, що відповідно до частини 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Натомість апеляційний суд вважає за необхідне щодо додаткових аргументів сторони захисту в суді апеляційної інстанції зазначити наступне.

Щодо порушення поліцейськими порядку при встановленні особи ОСОБА_1 .

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №107462 від 03 серпня 2024 р. особу водія транспортного засобу Volvo 740, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 встановлено на підставі посвідчення водія НОМЕР_2 . Відсутність у протоколі дати видачі посвідчення та непред`явлення ОСОБА_1 його поліцейським не спростовують той факт, що особа водія була встановлена правильно як і не спростовують доведеність вчинення ним адміністративного правопорушення.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №107462.

Такі заперечення факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом спростовуються наступним.

Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з наступними змінами, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Згідно долученого до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №107462 відеозапису вбачається, що поліцейський прибули за викликом щодо створення водієм автомобілю Volvo 740, державний номерний знак НОМЕР_1 , аварійної ситуації. Факт керування ОСОБА_1 цим транспортним засобом пояснювали свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 які надали поліцейським також письмові пояснення, а свідок ОСОБА_3 підтвердив вказані обставини в суді апеляційної інстанції.

Відеозйомка керування транспортним засобом особою безпосередньо перед зупинкою та вимогою працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння не є обов`язковою відповідно до положень КУпАП, а доведеність цих обставин встановлюється на підставі аналізу всіх доказів у їх сукупності.

Посилання скаржника на те, що автомобілем ОСОБА_1 не керував, спростовується вищеназваними доказами, а тому є непереконливим.

Зокрема зазначення адвокатом, що на водійському місці, коли підійшли поліцейські, перебував ОСОБА_4 жодним наявним у справі доказом не підтверджена.

Отже, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність наявними у справі доказами факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №107462.

Щодо відсутності у справі доказів порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, через що поліцейські незаконно зупинили автомобіль, то апеляційний суд зауважує, що причини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не є предметом дослідження у справі, яка переглядається, і не спростовує доведеність вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. До того ж докази визнання незаконними дій поліцейських у справі відсутні.

У справі, яка переглядається, не встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при ухваленні оскаржуваної постанови, натомість апеляційний суд вважає за необхідне зауважити про неприйнятність викладених у клопотанні доводів.

Апеляційний суд наголошує, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, дотримано судом стандарт доведення висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у вчиненні передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП правопорушення поза розумним сумнівом. В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення. Так, у цій справі належними та допустимими доказами доведено факт керування ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння та його відмова від огляду на стан такого сп`яніння, а доказів протилежного матеріали справи не містять.

Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов законного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстав для скасування постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не знаходить, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва (натепер Інгульський районний суд м. Миколаєва) від 01 квітня 2025 року, якою ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського апеляційного суду Т.М. Базовкіна