Справа № 683/134/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року м. Старокостянтинів

Суддя Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області Кутасевич О.Г., за участі секретаря судового засідання Братенка В.В., розглянувши подання т.в.о. заступника начальника відділу поліції з превентивної діяльності ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області про звільнення від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із спливом давності виконання постанови, -

в с т а н о в и в:

05 червня 2025 року т.в.о. заступник начальника відділу поліції з превентивної діяльності ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області звернувся до суду із поданням, у якому просив звільнити ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення, накладеного постановою Старокостянтинівського районного суду від 05 лютого 2024 року, у зв`язку із спливом давності виконання постанови.

В обґрунтування подання зазначав, що вказаною постановою у справі №683/134/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч.4.ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 15 діб, яка набрала законної сили 16 лютого 2024 року та була звернута до виконання.

Однак виконати постанову суду не убачається за можливе, оскільки ОСОБА_1 засуджений вироком Старокостянтинівського районного суду від 02 жовтня 2023 року за ч.2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років та відбував покарання у місцях позбавлення волі, в подальшому відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15 січня 2024 року тимчасово прикомандирований до 2 механізованого батальйону з 15 січня 2024 року.

Зазначав, що відповідно до вимог ст.303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. Проте КУпАП не врегульоване питання щодо строків виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, та з приводу фактичної «безстроковості» виконання рішень неодноразово висловлювався ЄСПЛ в контексті порушення принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права, в тому числі з урахуванням якості національного законодавства.

Тому уважав, що необхідно застосувати аналогію зі змістом ст.80 КК України, якою передбачено звільнення від відбування покарання у разі, якщо обвинувальний вирок не було виконано у строк 2 роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі, та з огляду на те, що постанова суду від 05 лютого 2024 року про накладення адміністративне стягнення на ОСОБА_1 не була виконана, просив звільнити його від відбування адміністративного стягнення, у зв`язку зі спливом строків давності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є: обов`язковість судового рішення.

Згідно ст.304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Визначений у ч.1 ст.303 КУпАП строк давності виконання постанов про накладення адміністративних стягнень загальний і не залежить від виду стягнення, яке було призначено правопорушнику. Сутність строку давності виконання відповідних постанов полягає в тому, що він є граничним періодом у часі, протягом якого мають бути вчинені всі необхідні дії, спрямовані на виконання стягнення.

Відповідно до ст. 302 КУпАП за наявності обставин, зазначених у пунктах 5, 6 і 9 статті 247 цього Кодексу, орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання.

Відповідно до п.5,6,9 ст.247 КУпАП передбачено наступні обставини: видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Отже, законодавцем чітко визначено підстави, за яких постанова про накладення адміністративного стягнення не підлягає виконанню.

Як вбачається зі змісту подання в якості підстави для звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення т.в.о заступник начальника відділу поліції з превентивної діяльності ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області посилається на необхідність застосування аналогії закону та просить звільнити ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення, у зв`язку з давністю виконання судового рішення про адміністративне стягнення на підставі ч.1ст. 80 КК України.

При цьому, не враховано положення ч.4 ст.3 КК України, згідно з яким застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено, а тому суд не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення саме з цих підстав.

Водночас норми КУпАП не передбачають звільнення особи від відбування адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, накладеного постановою суду, в зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення.

Крім того, як убачається зі змісту постанови Старокостянтинівського районного суду від 05 лютого 2024 року убачається, що за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.4 ст. 130, ч.5 ст. 126 КУпАП з урахуванням ч.2 ст. 36 КУпАП на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 15 діб з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Тобто строк відбування додаткового стягнення у виді позбавлення спеціального права ще не сплив, однак у поданні ставиться питання про звільнення від відбування адміністративного стягнення як основного, так і додаткового.

Більш того, суд звертає увагу, що адміністративні правопорушення, передбачені ч.4 ст. 130 КУпАП та ч.5 ст.126 КУпАП у вчиненні яких визнано винним ОСОБА_1 є особливо небезпечними, свідчать про особливу зухвалість особи правопорушника, тому звільнення його від відбування стягнення за спливу строку меншого ніж 2 роки суперечитиме завданню КУпАП, яким є, зокрема запобігання правопорушенням та виховання громадян у дусі точного та неухильного додержання Конституції і законів України.

Тому, суд приходить до переконання, що в задоволенні подання про звільнення від відбування адміністративного стягнення за постановою суду, у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення необхідно відмовити.

Що стосується оскарження даної постанови суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч. 2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Постанова судді про відмову у задоволенні подання про визнання постанови суду такою, що не підлягає виконанню у зв`язку із закінченням строків давності виконання судового рішення та звільнення від відбування адміністративного стягнення до зазначеного переліку не входить, а тому на думку суду, окремому оскарженню, відповідно до ст. 294 КУпАП, не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.294,303,304 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні подання т.в.о. заступника начальника відділу поліції з превентивної діяльності ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення, призначеного постановою Старокостянтинівського районного суду від 05 лютого 2024 року, у зв`язку із спливом давності виконання постанови - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: