Справа №587/3621/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Гончаренко Л. М.
Номер провадження 33/816/430/25 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у залі суду в місті Суми, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Стегнія А.М. на постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 09 грудня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , головного механіка ТОВ «Сумська паляниця»,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавлення права керування транспортним засобом на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Сумського районного суду Сумської області від 09 грудня 2024 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавлення права керування транспортним засобом на строк 1 рік за те, що 22 вересня 2024 року о 14 год. 40 хв. по трасі 01915 12 км, керував транспортним засобом «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатора «Алкотест Драгер 7510», проба позитивна 0,29 проміле, водій з результатом був згодний, чим порушив п. 2.9а ПДР України.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Стегній А.М. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 09 грудня 2024 року скасувати, а провадження у даній справі закрити, за відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що при прийнятті оскаржуваного рішення поза увагою судді суду першої інстанції залишилось те, що зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 була здійснена працівниками поліції незаконно, свідки ними залучені не були і при складанні адміністративного матеріалу останньому не були роз`яснені його права.

Також, як вказує апелянт, суддею не було враховано і те, що відеозапис, долучений до матеріалів справи, є недопустимим доказом, оскільки, в порушення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані у не в автоматичному режимі №1395, не оформлений у протоколі належним чином, без зазначення відомості про технічний засіб, яким здійснювалося фіксування та ким саме із присутніх на місці події поліцейських. Матеріали на оптичному диску, доданому до справи, підпадають під визначення електронного доказу, а тому, копія даного відеозапису має бути засвідчена електронним цифровим підписом або має бути надана суду в оригіналі, що також передбачає наявність на ньому ознак цифрового підпису автора. В той же час, на відеозаписі відсутній цифровий підпис як його автора, так і особи, уповноваженої на виготовлення даних копій. Крім того, зазначений відеозапис не відтворює повністю всіх обставин справи, а саме, що відбувалися від початку складання протоколу і до завершення оформлення матеріалів, даний доказ не охоплює, що є порушенням Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису №1026.

Крім того, як зазначає апелянт, суддею суду першої інстанції не було надано належної оцінки тому, що працівниками поліції було порушено ч. 3 ст. 266 КУпАП, а також тим обставинам, що у них взагалі не було підстав для витребування у ОСОБА_1 документів про право власності на автомобіль та водійського посвідчення, з огляду на те, що жодних порушень ПДР з його боку не було, на підтвердження чого свідчить відсутність складених поліцейськими щодо останнього постанов.

При цьому, як зазначає апелянт, співробітниками поліції до матеріалів справи не було долучено свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, чинне на час проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, а тому, дійти висновку, що огляд водія на стан сп`яніння проведено приладом, який відповідно до закону пройшов необхідну повірку, не можливо, як і не можливо вважати правильними і його показання.

За таких обставин, як зазначає апелянт, оскільки вищезазначене суддею суду першої інстанції враховано не було, вважати законною постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підстави відсутні.

Про призначення даної справи до апеляційного розгляду особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Стегній А.М. були повідомлені завчасно у передбачений Законом спосіб, і на задоволення клопотання останнього, було постановлено рішення про здійснення судового засідання за його участі у режимі відеоконференції.

Проте, у визначений день та час, на відеоконференцзв`язок захисник Стегній А.М. не вийшов і причин, які стали для того підставою, не повідомив.

За таких обставин, враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, з метою розгляду даної справи у розумні строки, апеляційний суд не вбачає підстав для її відкладення та вважає за можливе здійснити розгляд поданої захисником особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокатом Стегній А.М. апеляційної скарги на постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 09 грудня 2024 року у відсутність останніх, і у даному випадку їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

А тому, перевіривши матеріали даної справи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіряючи законність оскаржуваного судового рішення в межах поданої захисником апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що у судовому засіданні ОСОБА_1 пояснював, що 22 вересня 2024 року він керував транспортним засобом ВАЗ та був зупинений на блокпосту перед с. Старе Село Сумського району. Йому повідомили, що від нього чути запах алкоголю і після цього приїхав наряд поліції з приладом Драгер», однак, в цей день він спиртне не вживав. Він на місці пройшов огляд, результат склав 0,29 проміле, з яким він погодився, і оскільки у салоні автомобіля була дитина, яка почала плакати, у медичний заклад для проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння він не поїхав.

У свою чергу, захисник Стегній А.М. просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з тих підстав, що ОСОБА_1 ніяких вимог ПДР не порушував та відносно нього не було складено протоколів про адміністративне правопорушення, а тому його зупинка була незаконною; не надано підтверджуючих документів щодо належного стану технічного засобу газоаналізатору «Алкотест Драгер 7510», а долучений до матеріалів справи диск з відеозаписом фіксації правопорушення є недопустимим та неналежним доказом, оскільки відсутній його цифровий підпис.

Проте, незважаючи на таку позицію захисника Стегнія А.М. та особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , винуватість останнього за ч. 1 ст. 130 КУпАП була встановлена суддею з врахуванням зібраних у справі доказів, зокрема, протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №134597 від 22 вересня 2024 року, роздруківки тестування «Алкотест Драгер 7510» тест №276 від 22 вересня 2024 року - результат 0,29 проміле, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому в графі «з результатом згоден» ОСОБА_1 поставив свій підпис, розписки ОСОБА_2 про зобов`язання не допускати ОСОБА_1 до керування транспортним засобом та відеозапису, долученого поліцейськими до складеного адміністративного матеріалу.

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку і обставин, за яких можливо було б дійти висновку про їх неналежність чи недопустимість, не встановлено.

При цьому, відеозапис, який було враховано суддею суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови, було проглянуто і апеляційним судом в порядку підготовки даної справи до апеляційного розгляду.

Саме його даними, підтверджується зупинка транспортного засобу «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 на блокпосту та те, що під час спілкування з водієм, як було встановлено ОСОБА_1 , від нього відчувався запах спиртного, у зв`язку з чим останньому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер, на що він погодився, результат виявився позитивним 0,29 проміле, при допустимій нормі 0,20 проміле.

Водій пояснював, що вживав алкоголь напередодні, з показником газоаналізатора був згоден і в лікарню їхати для проходження огляду на стан сп`яніння не бажав, що і стало підставою для складання відносно нього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зі змістом якого останній був згоден і підписав його особисто.

Що стосується доводів апелянта про те, що відеозапис, який було враховано суддею при прийнятті оскаржуваного рішення не можна вважати належним та допустимим доказом, з посиланням на те, що він не засвідчений електронним підписом та не оформлений належним чином, то апеляційний суд зауважує, що КУпАП не містить норм, які передбачають обов`язок подання відповідних доказів, зокрема, отриманих за допомогою технічних засобів відеозапису, з використанням електронного цифрового підпису.

При цьому, на спростовування доводів апелянта, апеляційний суд звертає увагу на те, що під час перегляду вищезазначеного відеозапису, жодних порушень з боку поліцейських встановлено не було, після складання протоколу, ОСОБА_1 було оголошено його зміст, роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, повідомлено про час, день та місце розгляду справи, запропоновано останньому підписати вказаний протокол та скласти в ньому свої пояснення чи заперечення. ОСОБА_1 підписав вказаний протокол, жодних заперечень щодо зазначених в ньому обставин, не склав а лише вказав, що пояснення надасть у суді.

Крім того, на спростування доводів апелянта, апеляційний суд зауважує, що на даний час в Україні існує дві законні підстави для зупинки транспортного засобу - згідно ст. 35 Закону Про національну поліцію за наявності порушень ПДР та згідно постанов КМУ від 29 грудня 2021 року №1455 та 29 грудня 2021 №1456 без наявності порушень ПДР.

Порядком встановлення особливого режиму в`їзду та виїзду, обмеження свободи пересування громадян, а також руху транспортних засобів, затвердженим Постановою КМУ №1455 від 29 грудня 2021 року, встановлено, що блокпост посилений контрольно-пропускний пункт, що за рішенням військового командування тимчасово встановлюється на в`їзді або виїзді з території, де облаштовуються місця для перевірки осіб, транспортних засобів, багажу і вантажів, тощо.

При цьому, п. 20 вказаного Порядку №1455 визначено, що заходи з контролю в`їзду-виїзду на блокпостах включають, зокрема, перевірку документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України або спеціальний статус особи, перевірку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу (документів на транспортний засіб, документів на вантаж, подорожнього листа тощо), проведення огляду транспортного засобу.

У свою чергу, п. 10 Порядку перевірки документів у осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу і вантажів, під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою КМУ від 29 грудня 2021 року №1456, встановлено, що уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби у разі, зокрема, проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.

З огляду на те, що автомобіль «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 здійснював свій рух через блокпост та був зупинений з метою перевірки документів особи, яка вказаним транспортним засобом керувала, вважати таку зупинкою незаконною у апеляційного суду підстави відсутні.

Крім того, апеляційний суд зауважує на безпідставність доводів захисника про відсутність документів, що підтверджують належний стан газоаналізатору «Алкотест Драгер 7510», за допомогою якого було здійснено огляд ОСОБА_1 , оскільки на підтвердження обставин того, що вказаний прилад використовувався без дотримання умов експлуатації, технічного обслуговування, калібрування та повірки, як встановлено Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», доказів надано не було.

При цьому, з дослідженого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 жодних вимог про надання сертифікату на прилад чи свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки не заявляв і сумніву в об`єктивності результату, який було встановлено за його допомогою, не висловлював, що було вірно враховано суддею суду першої інстанції та знайшло своє відображення в оскаржуваній постанові.

Інших доводів, за яких висновки судді щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення можливо було визнати помилковими, апелянтом не наведено і підстав для закриття даного провадження за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, під час апеляційного перегляду, не встановлено.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що вину ОСОБА_1 у керуванні автомобілем у стані алкогольного сп`яніння було встановлено суддею суду першої інстанції за результатом повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з врахуванням належних та допустимих доказів, з наданням їм вірної правової оцінки.

За таких обставин, всупереч доводів апелянта, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, постанову судді суду першої інстанції слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294, 295 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Сумського районного суду Сумської області від 09 грудня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Стегній А.М. на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.