Справа № 135/852/25
Провадження № 3/135/333/25
ПОСТАНОВА

іменем України

17.06.2025 м. Ладижин Вінницька область

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Волошина Т.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 неналежно виконала свої опікунські обов`язки, щодо виховання своєї неповнолітньої онуки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка скоїла правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 154 КУпАП, а саме: 30.05.2025 близько 19 год 00 хв, перебуваючи на пляжі по вулиці Повулок Береговий в м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області з собакою небезпечної породи без намордника, що призвело до спричинення вказаною собакою шкоди здоров`ю ОСОБА_3 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 визнала свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення в повному обсязі, з викладеними у матеріалах справи обставинами погодилася. Пояснила, що неналежно проконтролювала поведінку своєї неповнолітньої онуки, яка самостійно вивела на прогулянку собаку без передбачених засобів безпеки, зокрема без намордника.

Зі слів ОСОБА_1 , вона не усвідомлювала реальний ступінь потенційної небезпеки, яку становить вигулювання великої собаки без відповідного контролю, однак розуміє, що як опікун зобов`язана забезпечувати належне виховання дитини, здійснювати постійний нагляд за її поведінкою, особливо в публічних місцях.

Щиро розкаялася у вчиненому, висловила готовність вжити всіх необхідних заходів для недопущення подібних ситуацій у майбутньому, пообіцяла посилити контроль за онукою та просила суд врахувати її щире каяття і не застосовувати суворого покарання.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Частиною третьою статті 184 КУпАП відповідальність батьків або осіб, які їх замінюють, передбачена за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу.

У матеріалах справи наявні належні та допустимі докази, які в сукупності підтверджують факт вчинення неповнолітньою ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 154 КУпАП, а саме: вигулювання собаки небезпечної породи без намордника, що призвело до заподіяння шкоди здоров`ю іншій особі ОСОБА_3 .

Внаслідок цього встановлено факт неналежного виконання опікунських обов`язків ОСОБА_1 , яка є законним представником зазначеної неповнолітньої особи.

Окрім пояснень самої ОСОБА_1 , її вина у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю письмових доказів, досліджених у судовому засіданні, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 672611 від 08 червня 2025 року, який складено уповноваженою особою з дотриманням вимог статті 256 КУпАП. У зазначеному протоколі викладено обставини вчинення правопорушення, наведено персональні дані особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також зазначено правову кваліфікацію діяння за частиною третьою статті 184 КУпАП. ОСОБА_1 з протоколом ознайомлена, підписала його без зауважень, що свідчить про його належність і допустимість як доказу.

рапортом працівника поліції від 02.06.2025, у якому зафіксовано факт надходження заяви громадянина ОСОБА_3 про укус його собакою, яка вигулювалася без намордника. У рапорті відображено місце, час та учасників події. Документ оформлений у встановленому порядку, складений в межах повноважень посадової особи, а відтак є належним і допустимим доказом у справі.

протоколом прийняття заяви про правопорушення, у якому зафіксовано звернення ОСОБА_3 до органу поліції із заявою про нанесення йому тілесних ушкоджень собакою. У цьому документі наявне попередження заявника про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення, що свідчить про добросовісність і усвідомленість поданої інформації. Зазначений доказ є належним, допустимим та підтверджує факт ініціювання відповідного провадження.

письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_3 , які викладені логічно, послідовно й узгоджуються з іншими матеріалами справи. З пояснень вбачається, що під час перебування на міському пляжі він зробив зауваження двом дівчатам, які вигулювали собаку породи «німецька вівчарка» без намордника, після чого тварина напала на нього та вкусила за ліву ногу. Суд вважає зазначені пояснення достовірними й такими, що заслуговують на довіру.

поясненнями ОСОБА_1 , наданими у письмовій формі, які підтверджують, що її неповнолітня онука перебувала на пляжі разом із собакою без намордника. ОСОБА_1 визнала, що не здійснила належного нагляду, щиро розкаялася, що свідчить про усвідомлення нею неправомірності своїх дій. Це зізнання є добровільним, наданим без будь-якого примусу, у зв`язку з чим суд визнає його належним і допустимим доказом.

поясненнями неповнолітньої ОСОБА_2 , у яких підтверджується її перебування на місці події з собакою без намордника. Ці пояснення узгоджуються з іншими матеріалами справи зокрема, з поясненнями потерпілого та рапортом працівника поліції. З урахуванням віку особи, пояснення отримано з дотриманням процесуальних гарантій, за участю законного представника, що дає підстави вважати їх допустимими та достовірними.

Усі надані матеріали справи є внутрішньо узгодженими, не містять суперечностей, доповнюють одне одного та в сукупності дозволяють дійти обґрунтованого висновку про вчинення неповнолітньою особою адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 154 КУпАП, та про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 184 КУпАП.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд враховує вимоги статті 33 КУпАП, відповідно до якої при призначенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь її вини, майновий стан, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність.

До обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , суд відносить щире розкаяння у вчиненому правопорушенні, визнання вини та обіцянку посилити контроль за неповнолітньою онукою з метою недопущення подібних випадків у майбутньому.

Обставин, що обтяжують відповідальність, судом не встановлено.

Відповідно до зібраних матеріалів, особа правопорушника раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, на обліку в правоохоронних органах не перебуває, даних, що характеризують її негативно, не виявлено. Враховуючи також матеріальне становище ОСОБА_1 , яка є непрацюючою, суд вважає, що застосування до неї адміністративного стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією частини третьої статті 184 КУпАП, буде достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення виховання в дусі поваги до закону та запобігання вчиненню нею нових правопорушень.

Згідно з вимогами статті 40-1 КУпАП та пунктом 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір. З урахуванням категорії справи та розміру ставки, передбаченої законом, сума судового збору становить 605 гривень 60 копійок.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 33, 40-1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.184 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн 60 коп. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати штрафу у строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя