Миколаївський апеляційний суд
Провадження № 33/812/257/25 Головуючий суду І інстанції
Категорія: ч. 1 ст. 172-6 КУпАП суддя Вжещ С. І.
Суддя апеляційного суду
Чебанова-Губарєва Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року м. Миколаїв

Суддя судової палати у кримінальних справах Миколаївського апеляційного суду Чебанова-Губарєва Н.В.,

за участю секретаря Кушнікова К. Е. А.

захисника Гончарова Д. Ю.

прокурора Шевченко В. П.

розглянула, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 Гончарова Д. Ю. на постанову судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 22 травня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженки с. Дмитрівка, Казанківського району, Миколаївської області , працює головним спеціалістом Подільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), зареєстрована в Миколаївській області смт. Казанка, вул. Енергетиків 27, мешкає в АДРЕСА_1 ,

визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. на користь держави.

За постановою судді, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , після звільнення 11.05.2023 р. з посади провідного спеціаліста Новобузького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївській області, будучи суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, відповідно до пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», без поважних причин, маючи всі необхідні можливості, несвоєчасно, а саме 01.03.2024 р. подала декларацію типу «при звільненні», за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Гончаров Д. Ю. просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову судді та закрити провадження у справі. Вважає, що судове рішення не відповідає вимогам законодавства, суд не повно з`ясував усіх фактичних обставин, не дослідив належним чином та не наддав об`єктивної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, підійшов формально до вивчення справи і, як наслідок, прийняв необґрунтоване рішення про наявність провини ОСОБА_1 .

Суд порушив процесуальні норми КУпАП, не застосувавши вимог ст. 247 КУпАП, а саме не закрив провадження по справі. Зокрема, під час закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не встановлюється вина особи.

По суті складеного протоколу апелянт зауважує, що в січні 2024 року ОСОБА_1 сформовано та подано декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі декларація) типу «при звільненні» Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноваження на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі Реєстр), проте в подальшому, під час подачі щорічної декларації за 2023 рік, що мало місце 28.02.2024 р., ОСОБА_1 виявлено, що в Реєстрі відсутня декларація «при звільненні», а тому 01.03.2024 р. відповідну декларацію нею подано повторно.

Вказане порушення допущено у зв`язку з поганим інтернет з`єднанням при подачі відповідної декларації в січні 2024 року (відсутність електропостачання та інтернету у зв`язку з руйнацією електричних підстанцій та воєнними діями). На момент повідомлення Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції НАЗК про факт неподання (несвоєчасного подання) ОСОБА_1 декларації, яке зареєстровано 01.03.2024 р. о 10.26 год., відповідну декларацію нею вже було подано 01.03.2024 р. о 09.11 год.

При цьому, на момент подачі декларації типу «при звільненні» 01.03.2024 р. нею 28.02.2024 р. вже подано щорічну декларацію за 2023 рік, тобто, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями вже був охоплений поданою щорічною декларацією за 2023 рік.

Адвокат зазначає, що матеріалами протоколу про адміністративне правопорушення та доданими документами не доведено наявності умислу у ОСОБА_1 на несвоєчасне подання декларації та корисливої мети таких дій.

Також в апеляційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку на оскарження постанови. Вказане клопотання обґрунтовано тим, що повний текст виготовлено та надано до нього доступ сторонам лише 28.05.2025 р.

Заслухавши пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд доходить наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що 22.05.2025 р. суддею Новобузького районного суду Миколаївської області оголошено резолютивну частину постанови про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оголошення повного тексту постанови відбулося 26.05.2025 р., копію постанови ОСОБА_1 отримала 28.05.2025 р.

Апеляційна скарга на постанову судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 22.05.2025 р. відносно ОСОБА_1 захисником подана 03.06.2025 р. Враховуючи наведене, вважаю причину пропуску строку незначною, а тому, за можливе поновити захиснику строк на апеляційне оскарження постанови.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Положеннями статті 252 КУпАП України, визначено, що орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інше.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суддею місцевого суду зазначені вимоги закону в цілому дотримані.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про державну службу», державний службовець це громадянин України, який обіймає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Згідно ст. 1 Закону, державний орган орган державної влади, в тому числі колегіальний державний орган, інший суб`єкт публічного права, незалежно від наявності статусу юридичної особи, якому згідно із законодавством надані повноваження здійснювати від імені держави владні управлінські функції, юрисдикція якого поширюється на всю територію України або на окрему адміністративно-територіальну одиницю.

Відповідно до абзацу другого п. 3 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про державну службу», інші посади державної служби, не віднесені до категорій «А» і «Б», віднесено до посад категорії «В» державної служби. Відповідно до підпункту «В», п. 1, ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, особами, на яких поширюються дія цього Закону, є державні службовці.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» (надалі Закон), правопорушення, пов`язане з корупцією це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону особи, зазначені у п. 1, пп. «а», «в»-«ґ» п. 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до підпункту 2-7 п. 2 розділу XIII Закону, особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.

Закон України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», опублікований в офіційному виданні Верховної Ради України «Голос України» 11.10.2023 р. та набрав чинності 12.10.2023 р.

Крім того, згідно п. 15 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з питань запобігання корупції на виконання п. 3 розділу ІІ Закону України від 20.09.2023 р. № 3384-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування в умовах воєнного стану» підготувало роз`яснення від 1311.2023 р. № 4 щодо типів існування декларацій, коли їх слід подавати та який звітний період вони охоплюють.

Під час розгляду справи в місцевому суді, ОСОБА_1 вину у правопорушенні не визнала, посилаючись в письмових поясненнях, наданих нею до суду на те, що в січні 2024 року нею формувалось та подавалось декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі декларація) типу «при звільненні», в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі Реєстр) Проте в подальшому, під час подачі щорічної декларації за 2023 рік, що мало місце 28.02.2024 р., нею було виявлено, що в Реєстрі відсутня декларація «при звільненні», а тому 01.03.2024 р. відповідну декларацію подано повторно. Вказане порушення допущено у зв`язку з поганим інтернет з`єднанням при подачі відповідної декларації у січні 2024 року. На момент подачі повідомлення Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції до НАЗК про факт неподання (несвоєчасного подання) ОСОБА_1 декларації, яке зареєстровано 01.03.2024 р. о 10.26 год., відповідну декларацію вже було подано 01.03.2024 р. 09.11 год. При цьому, на момент подачі декларації типу «при звільненні» 01.03.2024 р., вже подано щорічну декларацію за 2023 рік 28.02.2024 р., тобто період, не охоплений раніше поданими деклараціями, за який подано декларацію «при звільненні», вже був охоплений поданою щорічною декларацією за 2023 рік.

Вважає, що досудова перевірка по справі проведена не уповноваженим органом, що дає підстави визнати недопустимими всі докази по справі, та є підставою для закриття провадження по справі.

Незважаючи на невизнання провини ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, її вина підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Відповідно копії наказу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 24.04.2023 № 2816-к ОСОБА_1 призначено на посаду провідного спеціаліста Новобузького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області.

З копії ознайомлення з обмеженнями, встановленим Законом України «Про запобігання корупції», пов`язаними з призначенням на посаду державної служби, її проходженням та припиненням, вбачається, що є підпис, прізвище, ініціали ОСОБА_1 , датоване 28.04.2023 р.

Відповідно копії наказу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 10.05.2023 р. № 3769-к, ОСОБА_1 звільнено з посади провідного спеціаліста Новобузького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївській області.

За повідомленням Департаменту інформаційних систем, аналітичної роботи та захисту інформації Національного агентства з питань запобігання корупції № 70-09/27860-24 від 22.04.2024 р., технічних несправностей та перебоїв у роботі Реєстру, які б завадили поданню ОСОБА_1 декларації до Реєстру, не встановлено.

Згідно з послідовністю дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинила ОСОБА_1 , остання роботу з реєстром розпочала 18.12.2023 р. здійснила вхід до системи, змінила адресу електронної скриньки та здійснила вихід. Подальшу роботу продовжила 21.12.2023 р. та о 15.29 год. подала декларацію «кандидата на посаду» за 2022 рік. Наступний вхід до системи ОСОБА_1 здійснила 28.02.2024 р. та цього ж дня о 09.53 год. подала декларацію типу «щорічна» за 2023 рік. Подальшу роботу з реєстром ОСОБА_1 продовжила 01.03.2024 р., заповнила всі необхідні розділи декларації та о 09.11 год. успішно подала декларацію типу «при звільненні», що підтвердила шляхом накладання електронного цифрового підпису.

Отже, враховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що суддя місцевого суду, перевіривши усі обставини та дослідивши матеріали справи, вірно встановила той факт, що ОСОБА_1 подано декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме типу «при звільненні» за 2023 рік поза межами строку, встановленого законом для її подання та про відсутність поважних причин несвоєчасності, а відтак, про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, з чим погоджується апеляційний суд.

Посилання апелянта на відсутність умислу на несвоєчасне подання декларації є безпідставним, оскільки адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є правопорушенням з формальним складом, для констатації наявності якого встановлення суспільно-небезпечних наслідків не вимагається, i суб`єктивна сторона якого може виявлятися як в умисній так i в необережній формі вини.

ОСОБА_1 вважає, що перевірка по справі проведена не уповноваженим органом, що дає підстави визнати недопустимими всі докази по справі, та є підставою для закриття провадження по справі.

Відповідно до п. 1 .ч. 1 ст. 255 КУпАП, складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 172-6 КУпАП, мають право уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції (за винятком правопорушень, вчинених службовими особами, які займають особливо відповідальне становище).

Протокол № 181 від 12.04.2025 р. про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП складений начальником першого сектору (протидії корупції) Управління стратегічних розслідувань і Миколаївській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.

Повноваження особи, яка склала зазначений протокол, підтверджені копіями наказу Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України № 358о/с від 31.05.2024 р. та довідки, складеною начальником 8 відділу (забезпечення діяльності) управління стратегічних розслідувань в Миколаївській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.

Отже суддя місцевого суду дійшов обґрунтованого висновку про те, що складання протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, складено посадовою особою органу внутрішніх справ (Національної поліції), уповноваженою на складання протоколу, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП.

З приводу доводів захисника про закінчення строків накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, апеляційний суд доходить наступного.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що за наказом Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 3769-к від 10.05.2023 р., ОСОБА_1 звільнено з посади провідного спеціаліста Новобузького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївській області.

01.03.2024 р. начальником відділу з питань запобігання і виявлення корупції Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до Національного агентства з питань запобігання корупції направлено повідомлення про факт неподання ОСОБА_1 декларації при звільненні, яка працювала на посаді головного спеціаліста Казанківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області і Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

12.03.2025 р. до Управління стратегічних розслідувань у Миколаївській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України за запитом надійшли матеріали від Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Після з`ясування відомостей в Єдиному Державному Реєстрі Декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування з офіційного сайту НАЗК України, зверненнями від 12.04.2025 р. з відповідними рапортами, 12.04.2025 р. складено протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Із системного аналізу законодавства у сфері запобігання та протидії корупції, вбачається, що моментом виявлення порушення, пов`язаного з корупцією є момент отримання суб`єктами уповноваженими на складання протоколів про адміністративні корупційні правопорушення інформації про таке порушення. При цьому, складання адміністративного протоколу про вчинення порушення, пов`язаного з корупцією є окремою процесуальною дією, вчиненою на підставі виявленого факту такого порушення.

12.04.2025 р. складено протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, тобто з цього моменту починається обчислення строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Отже суддею місцевого суду строки накладення адміністративного стягнення не порушені.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, які, на думку сторони захисту, є підставами для скасування оскаржуваної постанови, апеляційний суд ураховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану у рішеннях «Салов проти України» від 06.09.2005 р., «Проніна проти України» від 18.07.2006 р. та «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 р., відповідно до якої, принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Суд апеляційної інстанції також враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що п. 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (справи «Бюрг та інші проти Франції» та «Гору проти Греції № 2»).

Отже, твердження апелянта про процесуальні порушення, неправильне застосування матеріального права, відсутність вини, а також сплив строків притягнення до адміністративної відповідальності належно перевірені судом першої інстанції, як у їхньому фактичному, так і юридичному аспекті. Всім цим доводам надано обґрунтовану оцінку, що повністю відповідає вимогам чинного законодавства. Висновки судді місцевого суду, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Водночас, відповідно до ч. ч. 7, 8 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд не в повній мірі дотримався вимог ст. 33 КУпАП, в силу якої, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

За змістом ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому зазначена норма закону не містить будь-якого переліку умов або обставин, наявність яких дозволила би судити про малозначність правопорушення, а також застережень щодо неможливості її застосування до окремих складів адміністративних правопорушень, окрім як до тих, що визначенні в примітці до ст. 22 КУпАП (Положення цієї статті не застосовується до правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 121, частиною п`ятою статті 122, статтями 122-2, 122-4, частиною третьою статті 123, частинами другою - четвертою статті 126 та статтею 130 цього Кодексу).

Тобто законодавець не ввів заборону на застосування ст. 22 КУпАП у справах, передбачених ст. 172-6 КУпАП.

Оцінюючи в сукупності дії, наслідки та ставлення ОСОБА_1 до вказаних дій, відсутності суспільної шкоди її діяння, з урахуванням даних про особу ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає можливим застосувати до неї положення ст. 22 КУпАП та звільнити останню від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, й можливістю обмежитися усним зауваженням.

На переконання апеляційного суду, застосування такого заходу, як усне зауваження, буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 284 КУпАП, при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі положень ст. 22, ч. 2 ст. 284 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 22, 284, 293, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

клопотання захисника Гончарова Д. Ю. задовільнити поновити строк на апеляційне оскарження судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 22 травня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника Гончарова Д. Ю. задовольнити частково.

Постанову судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 22 травня 2025 року якою ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП скасувати.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, за малозначністю та оголосити їй усне зауваження.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, закрити.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Н.В. Чебанова-Губарєва