Справа № 598/1088/25
провадження № 3/598/524/2025
ПОСТАНОВА

іменем України

"16" червня 2025 р. Суддя Збаразького районного суду Тернопільської області Гудима І.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Збаражі матеріали, які надійшли з відділення поліції №4 (м.Збараж) Тернопільського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

за ч.1 ст. 130 КпАП України,

в с т а н о в и в :

27 травня 2025 року о 19 годині 14 хвилини ОСОБА_1 в с.Гніздичне на вул.Зарови Тернопільського району Тернопільської області, керуючи електроскутером марки «ФОРТЕ», відмовився на вимогу поліцейського від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився з невідомих суду причин, однак подав до суду письмове заперечення, у якому він не визнає вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, посилаючись на відсутність складу правопорушення у його діях. В обґрунтування заперечення зазначає, що 27 травня 2025 року близько 19 год. у селі Гніздичне Тернопільського району він керував не транспортним засобом у розумінні ПДР, а електровелосипедом марки FORTE FR 500, потужність електродвигуна якого не перевищує 500 Вт (0,5 кВт). Посилається на п.1.10 ПДР України та відповідні положення постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 23.12.2005 року, вказуючи, що електровелосипеди потужністю до 3 кВт не належать до механічних транспортних засобів, а тому особа, яка ними керує, не є водієм у розумінні ч.1 ст.130 КУпАП, та не зобов`язана проходити медичний огляд чи мати посвідчення водія. Враховуючи вищевказане просить провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши письмові матеріали справи, дослідивши відеоматеріали, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст.245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КпАП України, орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відмова або ухилення водієм від вищевказаного обов`язку ПДР України тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1ст.130 КпАП України.

Правилами ч.1 ст.130 КпАП України унормовано відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виходячи з аналізу вказаної норми Закону, вбачається, що об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, містить декілька кваліфікуючих ознак, за наявності якої/яких, особі може бути інкриміновано вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України. Так, згідно з диспозицією ч.1 ст.130 КпАП України відповідальність за вказаною нормою Закону може наступати за:

1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;

2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів;

3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тому, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення вимог п. 2.5 ПДР України, передбаченої ч. 1 ст. 130 КпАП України, матеріали справи мають містити належні та допустимі докази сукупності наступних обставин:

- керування особою транспортним засобом у конкретний час і місці;

- вимоги поліцейського до такої особи пройти відповідно до встановленого порядку медичний огляд на стан наявності чи відсутності стану алкогольного сп`яніння;

- наявність категоричної відмови особи пройти відповідно до встановленого порядку медичного огляду на стан такого сп`яніння.

Відповідно до ч.12 ст.121 КпАП України під транспортними засобами у статтях 121-126, 127-1- 128-1, частинах першій і другій статті 129, статтях 132-1, 133-1, 133-2, 139 і 140 слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.

Таким чином, визначення транспортного засобу для цілей застосування ст.130 КУпАП, вказаний нормативний акт не містить, а тому для вказаних цілей слід керуватися нормами спеціального законодавства та Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правила).

Відповідно до п.1.10 Правил, транспортний засіб це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Таким чином, під загальне визначення транспортного засобу підпадають усі без винятку пристрої призначені для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, зокрема велосипеди, гужові транспортні засоби, візки, самокати, тощо. Даний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування.

Також, пунктом 1 статті 1 Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» №2956-IX від 24.02.2023,який набрав чинності 23.03.2023 р., визначено, що електричний колісний транспортний засіб це дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.

Отже, електроскутери, електросамокати, гіброскутери та інша подібна техніка офіційно визнаються транспортними засобами. Їх фактично поділили на дві категорії, а саме:

- легкий персональний електричний транспортний засіб - це колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину;

- низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб - це колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.

За положеннями частин 1, 2, 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Водночас, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 15.03.2023 у справі№ 127/5920/22, використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 зазначається, що будь-яка особа, яка володіє чи керує транспортним засобом, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання транспортних засобів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти ними та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Тлумачення «джерело підвищеної небезпеки» та «транспортний засіб» не є тотожними, в той же час саме критерій наявності у електровелосипеда можливості приведення в рух за допомогою двигуна відрізняє його від звичайного велосипеда та є визначальним при вирішенні питань, чи відноситься він як до «транспортних засобів» так і до «джерел підвищеної небезпеки».

Наявність можливості приведення електровелосипеда в рух мускульною силою велосипедиста не позбавляє його наявності електродвигуна та можливості руху на транспортному засобі із застосуванням виключно електродвигуна без застосування мускульної сили.

За таких, обставин внаслідок внесення змін в законодавство та прийняття Закону №2956-IX-електричні колісні транспортні засоби прирівняні до транспортних засобів про, що прямо вказано у Законі №2956-IX і такі не підпадають під жодну іншу категорію учасників дорожнього руху, що визначені у ст.14 Закону України «Про дорожній рух», а тому особи, що керують такими транспортними засобами є водіями і зобов`язані дотримуватися правил дорожнього руху та ЗУ «Про дорожній рух».

Таким чином, суд дійшов висновку, що електровелосипед відноситься до транспортних засобів, а особа, яка ним керує, є водієм у розумінні ст. 130 КупАП.

А тому, посилання ОСОБА_1 на те, що він, як особа, яка керувала електровелосипедом, не є водієм транспортного засобу в розумінні ст.130 КпАП України, суд не приймає до уваги.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказана норма Правил дорожнього руху є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність.

Порядок проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння передбачений ст. 266 КУпАП України, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року (далі за змістом Інструкція №1452/735).

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення від 27.05.2025 року серії ЕПР1 №343511 (а.с.1), рапортом працівника поліції від 27.05.2024 року (а.с.2), копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4831753 від 27.05.2025 року (а.с.3), копією направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27.05.2025 року (а.с.6), копією акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.7), відеофіксацією правопорушення, яке знаходиться на DVD-носії (диску) (а.с.12).

Із відеозапису, зафіксованого автомобільним поліцейським відеореєстратором, вбачається, що ОСОБА_1 керував електроскутером, який було зупинено службовим автомобілем поліції. Із відеозапису, здійсненого за допомогою нагрудної камери працівника поліції, встановлено, що 27 травня 2025 року о 19:14 год. працівники поліції зупинили електроскутер марки «FORTE», яким керував ОСОБА_1 , та повідомили останньому причину зупинки керування транспортним засобом без захисного шолома. Під час спілкування працівник поліції повідомив водія про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук. ОСОБА_1 не заперечував факту вживання алкоголю та перебування в стані сп`яніння. Із відеозапису також вбачається, що водію у встановленому законом порядку було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із використанням технічного засобу «Драгер», від проходження якого він відмовився. Крім того, водію було запропоновано пройти огляд у закладі охорони здоров`я у лікаря-нарколога, проте він також відмовився, повідомивши, що визнає факт вживання алкоголю, а тому, на його думку, проведення огляду є недоцільним. ОСОБА_1 не заперечував факт перебування в стані алкогольного сп`яніння та неодноразово повідомляв про це працівникам поліції, пояснюючи, що проживає за 100 метрів від місця зупинки, та просив його відпустити. У подальшому працівники поліції розпочали оформлення адміністративних матеріалів стосовно ОСОБА_1 ..

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, працівники поліції, керуючись ч.1 ст.130 КпАП України та п.2.5 Правил дорожнього руху України мали процесуальні підстави для складання відповідного протоколу, в якому зафіксовано факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та в закладі охорони здоров`я.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, зокрема: що ОСОБА_1 фактично керував електроскутером, який, згідно з чинним законодавством, визнається електричним колісним транспортним засобом; що такий засіб належить до категорії транспортних засобів, а особа, яка ним керує, - є водієм у розумінні вимог ПДР України та положень ч.1 ст. 130 КУпАП; що на законну вимогу поліцейських пройти медичний огляд з метою виявлення стану сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, як від проходження огляду на місці із застосуванням технічного засобу, так і в закладі охорони здоров`я у лікаря-нарколога, при цьому не заперечував факту вживання алкоголю та перебування у стані сп`яніння, суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, як за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При обранні міри адміністративного стягнення враховується ступінь та характер суспільної небезпечності вчиненого правопорушення, особа правопорушника, а тому його слід піддати адміністративному штрафу в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01(один) рік.

На підставі наведеного та керуючись ч.1 ст.130 КпАП України, статтями 9, 33-35, 40-1, 245, 251, 280, 283-285, 287-289 КпАП України, ст.4 Закону України «Про судовий збір» суддя,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, і піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

На дану постанову може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення із ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень в дохід держави.

СУДДЯ Ігор ГУДИМА