ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1588/25 Справа № 243/5646/24 Суддя у 1-й інстанції - Сидоренко І. О. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за участю:

секретаря судового засідання Шевченко В.В.,

захисника особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності адвоката Савюк К.О.,

апеляційну скаргу з доповненням адвоката Савюк К.О., яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09 квітня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09 квітня 2025 року встановлено, що 04 липня 2024 року, о 10 години 20 хвилин, ОСОБА_1 , в смт. Черкаське Краматорського району Донецької області, по вул. Шевченко, біля буд. № 46, керував транспортним засобом AUDI А6, державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу Alkotest DRAGER або в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України і скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі з доповнення захисник Савюк К.О., яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09.04.2025 по справі № 243/5646/25, визнавши причину пропуску поважною. Задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі, скасувати постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09.04.2025 по справі №243/5646/25 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку зазначає, що постанову ні ОСОБА_1 , ні вона як його захисник, не отримувалили. Постанова була оприлюднена в загальному доступі на сайті судової влади лише 17.04.2025 року. Повідомлення про судове засідання ОСОБА_1 не отримував. А тому вважає, що вищезазначені обставини є поважною причиною для поновлення процесуального строку оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що вказана постанова є незаконною та необґрунтованою, такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального права та не відповідає фактичним обставинам справи.

Вважає, що суд першої інстанції у порушення вимог ст. ст. 7, 9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП, всебічно не з`ясувавши всіх обставин події у справі про адміністративне правопорушення, оскільки суддею не було встановлено фактичні обставини правопорушення, а суддя послався лише на обставини, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та обґрунтував вину лише на формально перелічених документах, тобто не виконав свої безпосередні функції щодо повного, всебічного, і об`єктивного з`ясування обставин справи, що є неприпустимим.

Зазначає, суд порушив право на захист ОСОБА_1 , оскільки нею, захисником було направлено клопотання про відкладення розгляду в зв`язку зайнятістю в іншій справі, яка була призначена значно раніше. Однак суд проігнорував дане клопотання.

Також, судом першої інстанції не було взято до уваги, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому має відповідно спеціальний статус, на якого поширюються норми статті 266-1 КУпАП.

Просить визнати відеозапис з мобільного телефону недопустимим доказом, оскільки не містить ані дати, ані часу, тобто не має жодних ознак об`єктивної ідентифікації. На ньому не видно моменту нібито зупинки транспортного засобу, не зафіксовано процедуру відсторонення від керування чи огляду. Відео є фрагментованим та обмеженим за змістом, і саме тому не може вважатися допустимим доказом, як того вимагає ст. 251 КУпАП.

Зауважує, що відео з телефону зняте вже після розмови з поліцейським. Зазначає, що це свідчить про те, що поліцейські, попри начебто наявну підозру на стан сп`яніння, не здійснили належних дій для відсторонення ОСОБА_1 від керування, як цього вимагає ст. 266 КУпАП та Інструкція.

Наголошує, що в даному конкретному випадку, ОСОБА_1 не мав обов`язку проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, так як не керував транспортним засобом, про що повідомляв працівникам поліції, а також даний факт підтверджувався свідками присутніми в транспортному засобі. Якщо працівники поліції зупиняють транспортний засіб незаконно, то вони також не мають законних підстав вимагати в особи надати документи чи, наприклад вимагати пройти огляд на стан сп`яніння.

У додаткових клопотаннях, що надійшли до суду, просить визнати долучені до матеріалів справи відеозаписи недопустимими доказами у справі.

Позиції сторін в суді :

Захисник Савюк К.О., яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , в судовому засіданні просила її апеляційну скаргу з доповненнями задовольнити з підстав, наведених в ній. Не заперечувала проти розгляду справи за відсутності належним чином повідомленого ОСОБА_1 .

Висновки суду:

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги з клопотанням про поновлення строку для звернення до суду з апеляційною скаргою, вислухавши пояснення захисника, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 09 квітня 2025 року. З матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга була подана через суд першої інстанції через підсистему «Електронний суд» 24 квітня 2025 року та зареєстрована судом 25 квітня 2025 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Справу в суді 1-ї інстанції було розглянуто без участі ОСОБА_1 та його захисника. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази про отримання ОСОБА_1 або його захисником копії оскарженої постанови суду 09 квітня 2025 року. Тож, ураховуючи вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання захисника Савюк К.О. та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такого, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні.

На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він керував транспортним засобом з явниким ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу Alkotest DRAGER або в медичному закладі відмовився, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Аналіз диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вказує на те, що до відповідальності може бути притягнуто водія транспортного засобу у якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, і який відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до п. 2 р. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд 1-ї інстанції при її розгляді дотримався зазначених вимог закону та вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а його вина у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується дослідженими судом 1-ї інстанції доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 981922 від 04 липня 2025 року, відповідно до якого 04 липня 2024 року, о 10 години 20 хвилин, ОСОБА_1 , в смт. Черкаське Краматорського району Донецької області, по вул. Шевченко, біля буд. № 46, керував транспортним засобом AUDI А6, державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу Alkotest DRAGER або в медичному закладі відмовився;

- рапортом інспектора Батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції капітана поліції Калашникова М.Ю. від 04.07.2024 року, відповідно до якого, перебуваючи на чергуванні у смт. Черкаське Краматорського району Донецької області, 04 липня 2024 року, о 10 години 20 хвилин, ним було зупинено автомобіль AUDI А6, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , при спілкуванні з водієм у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Водію було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, на що водій відповів відмовою;

- диском з відеозаписом, на якому зафіксований факт вчинення адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, акту та відеозапису подій, що мали місце 04 липня 2024 року за участю ОСОБА_1 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.

В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).

Апеляційний суд вважає недоведеними доводи сторони захисту про те, що матеріали адміністративної справи не містять доказів на підтвердження факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , оскільки такі спростовуються дослідженим відеозаписом, створеним працівників поліції.

Так, відповідно до відеозапису, долученому до матеріалів справи, вбачається, що саме ОСОБА_1 керує транспортним засобом та зупиняється перед воротами житлового будинку (відеозапис...41, починаючи з 0:00:01). На звернення працівника поліції до ОСОБА_1 як «пане водію, підійдіть до мене, будь ласка», саме ОСОБА_1 підходить до працівника поліції (відеозапис «export», починаючи з 0:01:40). Протягом всього часу спілкування з працівниками поліції не заперечує факт керування ним транспортним засобом за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, будь-яких доказів на спростування вказаним обставинам, стороною захисту під час апеляційного розгляду надано не було.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується з доводами сторони захисту про те, що матеріали справи не містять фіксації факту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Проте такий факт не може свідчити про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Апеляційний суд звертає увагу, що закон вимагає відеофіксації обставин проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння або відмови від проходження такого огляду, а не фіксування факту керування особою транспортним засобом, що може бути встановлено за допомогою інших доказів.

Включення камери, якою було зафіксовано відмову водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відбулося з моменту початку виконання поліцейськими службових обов`язків, і піддавати сумніву зміст даного відеозапису з наведених захисником підстав у суду немає. Переривання відеозапису на час складання протоколу також не є достатньою підставою для висновку про відсутність у діях водія, який відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. З урахуванням наведеного, доводи сторони захисту щодо фабрикації відеозапису або маніпулятивного використання (відео без часу та дати), апеляційний суд вважає необґрунтованим.

Апеляційний суд звертає увагу, що не лише відсутність заперечень з боку ОСОБА_1 щодо вчинення ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а і сукупність цієї обставини з іншими доказами у даній справі підтверджує вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Будь-яких доказів оскарження дій співробітників поліції відносно ОСОБА_1 при складанні адміністративного матеріалу за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суду надано не було. На відеозаписі ОСОБА_1 претензій співробітникам поліції, а також усних чи письмових зауважень до протоколу не надавав. В установленому порядку водій ОСОБА_1 або його захисник дії працівників поліції не оскаржували. Під час апеляційного розгляду апелянтом доказів на підтвердження оскарження дій чи рішень працівників поліції за вказаних вище обставин також не надано.

Апеляційний суд звертає увагу, що відсутність відеозапису про відсторонення ОСОБА_1 від подальшого керування транспортним засобом ні в якому разі не спростовує вчинення ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає такими, що не підтверджуються матеріалами справи апеляційні доводи про визнання недопустимими, недостовірними та неналежними доказів у даній справі.

Отже, законність вимоги працівників поліції до ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку обумовлена виявленням у цього водія транспортного засобу ознак алкогольного сп`яніння, що прямо передбачено ст. 266 КУпАП та вимогами п. 2.5 ПДР, які було оголошено ОСОБА_1 .

Доводи сторони захисту, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 складений неуповноваженою особою, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки ст. 15 КУпАП встановлено, що за порушення, зокрема, правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Таким чином, під час судового розгляду достовірно встановлено, що поліцейський виконав всі вимоги чинного законодавства і вжив всі можливі дії в межах закону, порушень з його боку встановлено не було, у свою чергу водій ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок, передбачений п. 2.5 ПДР не пройшов на вимогу поліцейського в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищенаведені докази у їх сукупності, судом встановлено, що дослідженні під час судового розгляду докази повністю підтверджують ті обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які викладені в адміністративному протоколі, складеному стосовно нього, і є безсумнівними доказами порушення ним п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи сторони захисту про порушення права на захист ОСОБА_1 , оскільки справу було розглянуто за відсутності особи, стосовно якої вирішувалось питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника, апеляційний суд вважає необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з оскарженої постанови суду 1-ї інстанції та матеріалів справи, розгляд судом 1-ї інстанції було здійснено за відсутності ОСОБА_1 . Судом враховано, що ОСОБА_1 був обізнаний про те, що відносно нього співробітниками поліції був складений адміністративний протокол. Крім того, враховано, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП посягає на безпеку дорожнього руху, та, в даному випадку публічний інтерес привалює над приватним. У зв`язку з наведеним, суддя місцевого суду дійшов до висновку про можливість розгляду даної справи про адміністративне правопорушення без з`ясування думки ОСОБА_1 щодо його ставлення до вчиненого та без його пояснень по даній справі.

Окрім того, з матеріалів даної справи під час апеляційного розгляду встановлено, що з моменту надходження матеріалів до суду та їх розподілу між суддями, тобто з 16 липня 2024 року, до дня розгляду справи по суті 09 квітня 2025 року, сплинув значний проміжок часу протягом якого захисники Зайцева О.В. неодноразово з тих, чи інших підстав клопотала про відкладення розгляду у справі.

Апеляційний суд не вбачає порушення судом першої інстанції права на захист ОСОБА_1 , оскільки його інтереси мали можливість представляти його захисники, якими було надано клопотання про закриття провадження у справі з наведенням обґрунтування, а також про визнання доказів в справі неналежними та недостовірними тощо.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 на 09.04.2025 року, тобто на день розгляду справи по суті, був повідомлений належним чином через смс-повідомлення на номер мобільного телефону, зазначеного ним у відповідній заяві (а.с. 7, 61). Клопотань про відкладення розгляду справи саме від нього на адресу суду не надходило. Враховуючи положення ст. 268 КУпАП, якою не встановлено обов`язкової участі в судовому засіданні особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції правомірно розглянув справу за відсутності такої особи.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн., що є еквівалентом однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.

Постанова суду 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника та скасування постанови суду 1-ї інстанції, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику Савюк К.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу адвоката Савюк К.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09 квітня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин