Справа № 539/2801/25
Провадження № 3/539/769/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2025 року м.Лубни

Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Просіна Я.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановила:

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 02.06.2025 року серії ЕПР1 №349256, водій ОСОБА_1 07.05.2025 року о 20 год 00 хв в м.Лубни, майдан Володимирський, буд.8, керуючи мотоциклом spark sp150r-11 ДНЗ НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії (А), п.2.1 а Правил дорожнього руху, за що адміністративна відповідальність передбачена ч. 2 ст.126 КУпАП.

26.06.2025 року до суду надійшло клопотання від захисника Забари Ю.А., відповідно до якого ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП визнає повністю та щиро розкаюється. Батьками останнього проведено бесіду виховного характеру про недопустимість вчинення правопорушень в подальшому. Окрім того, зазначає, що ОСОБА_1 є неповнолітнім, щиро розкаюється у вчиненому правопорушенні, за місцем навчання та місцем проживання характеризується позитивно, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався. У зв`язку з чим просять застосувати до ОСОБА_1 заходи впливу у вигляді попередження.

Неповнолітній ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненому правопорушенні визнав.

Мати неповнолітнього ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримада клопотання захисника та зазначила, що в подальшому буде вживати усіх необхідних заходів аби її син не вчиняв будь-яких протиправних дій.

Захисник Забара Ю.А. в судовому засіданні підтримав клопотання, підтвердив, що її син ОСОБА_1 провину визнає, щиро розкаюється та просив застосувати до ОСОБА_1 заходи впливу у вигляді попередження.

Водночас, факт вчинення адміністративного правопорушення та вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП підтверджується матеріалам справи:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення від 02.06.2025 року серії ЕПР1 №349256;

- копією постанови про закриття кримінального провадження від 30.05.2025 року;

- копією витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань;

- рапортом старшого інспектора-чергового Лубенського РВП ГУПН в Полтавській області Міщенко І.О.;

- копією схеми;

- копією висновка експерта від 26.05.2025, відповідно до якого у дорожньо-транспортній ситуації, в діях водія мотоцикла SPARK SP150R-141 (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 будь-яких невідповідностей з вимогами Правил дорожнього руху, які б з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, не вбачається. У цій дорожньо-транспортній ситуації, водій мотоцикла SPARK SP150R-141 (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 , не мав технічної можливості уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 стосовно дорожньо-транспотної ситуації.

Суд, вислухавши учасників справи, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта тощо.

Частиною другою статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила дорожнього руху).

Пункт 2.1 а Правил дорожнього руху передбачає, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Винність неповнолітнього ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення доведена поза розумним сумнівом наявними в матеріалах справи доказами.

Під час складення протоколів інспекторами поліції повністю дотримано вимоги ст. 256 КУпАП, протоколи складено уповноваженими особами, їх форма та зміст повністю відповідають чинному законодавству.

Водночас, згідно зі ст. 13 КУпАП до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу. У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Тож, указана норма закріплює право суду, а не обов`язок, застосувати до неповнолітнього заходи впливу передбачені ст. 24-1 КУпАП.

Як уже було зазначено судом, згідно з ст. 1 КУпАП завданням Кодексу, окрім іншого, є зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Суд ураховує, що неповнолітній ОСОБА_1 перебуває у віці, коли в особи формується повага до закону, уявлення про відповідальність та невідворотність покарання за скоєні вчинки.

Суд не є каральним органом. Суд потрібен для відновлення справедливості та встановлення вини особи, яка вчинила правопорушення. У разі встановлення такої вини притягнення особи до відповідальності, з метою виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Водночас, особливості вікової психології неповнолітніх дають змогу обмежитися щодо таких осіб порівняно більш м`якими заходами, достатніми для забезпечення їх виправлення і перевиховання. Суспільство не має права висувати до неповнолітніх такі самі суворі вимоги, як до своїх дорослих членів.

Необхідність виокремлення спеціальних норм про адміністративну відповідальність неповнолітніх обумовлена принципами справедливості та гуманізму. Враховуючи біологічні, психологічні та соціальні характеристики неповнолітніх, закон передбачає особливості притягнення їх до адміністративної відповідальності, звільнення від відповідальності, призначення адміністративного стягнення та специфічні заходи впливу. Ця позиція базується на міжнародно-правових актах, зокрема Декларації прав дитини, у Преамбулі якої зазначається, що неповнолітні, у зв`язку з їх фізичною і розумовою незрілістю, потребують спеціальної охорони і захисту, зокрема, належний правовий захист. Особливості вікової психології неповнолітніх дають змогу обмежитися щодо таких осіб порівняно більш м`якими заходами, достатніми для забезпечення їх виправлення і перевиховання. Суспільство не має право висувати до неповнолітніх такі самі суворі вимоги, як до своїх дорослих членів. Тому часто щодо неповнолітніх достатніми є міри виховно-педагогічного, а не карального характеру.

Згідно ст. 23 КпАП України, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до положень ст. 33 КпАП України, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно ст. 17 КУпАП у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не закінчилися.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують відповідальність судом не встановлено.

Зважаючи на наведене, ураховуючи характер вчиненого правопорушення, особу неповнолітнього ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що до неповнолітнього ОСОБА_1 можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

За таких обставин, суд вважає, що дієвим запобіжником від вчинення неповнолітнім ОСОБА_1 адміністративних правопорушень в подальшому, буде застосування до нього заходу впливу, передбаченого ст. 24-1 КУпАП, у вигляді попередження.

Відповідно до вимог ст.40-1 КУпАП судовий збір стягується лише в разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Беручи до уваги те, що відповідно до ст.24-1 КУпАП захід впливу у виді попередження не є адміністративними стягненням, тому судовий збір не підлягає стягненню з неповнолітнього ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 13, 24-1 ч. 2 ст. 36, ст. 126, 251, 283, 284 КУпАП,

постановила:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Застосувати до ОСОБА_1 , заходи впливу передбачені п. 2 ст.24-1 КпАП України у вигляді попередження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у десятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя Я.В.Просіна