Справа №: 398/220/25
провадження №: 3/398/323/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

"30" червня 2025 р. м.Олександрія

Суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Петренко С.Ю., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності, яка надійшла від Олександрійського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградської області, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

09.01.2025 року о 08 год. 32 хв., в м. Олександрії, Кіровоградської області, по вул. Діброви, 47, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Skoda Octavia, н/з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (млява мова, різкий запах з порожнини роту, почервоніння обличчя). ОСОБА_1 пройшов освідування на стан визначення алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу працівниками поліції за допомогою спеціального технічного пристрою Alcotest Drager (Драгер) 6820, ARLJ 0492. Результат 1,35 проміле. Від керування відсторонений, чим порушив вимоги п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху України.

Відповідальність за дане адміністративне правопорушення, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Клострейх О.В. просила визнати процедуру огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, а сам огляд та його результати недійсними. В обґрунтування вказувала, що під час зупинки ОСОБА_1 поліцейськими було порушено абзац 2 п. 5 Порядку № 1103. Поліцейськими не було отримано згоди від ОСОБА_1 щодо огляду на стан алкогольного сп`яніння і така згода в матеріалах справи не міститься. Зазначила, що не зафіксовано на відеозаписі, що ОСОБА_1 було запропоновано проїхати в медичний заклад, а тому вважала, що огляд проведений з порушенням ч. 5 статті 266 КУпАП, який просила визнати недійсним. Захисник просила закрити провадження у справі, з огляду на наступне: незаконної зупинки транспортного засобу, відсутність в матеріалах справи направлення в медичний заклад, а тому вважала, що справу необхідно закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Окрім того, вказувала, що у разі визнання ОСОБА_1 винним, не призначати йому додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом на один рік, так як він довгий час займається волонтерством, допомагає цивільним, внутрішньо переміщеним особам, підтримує військовослужбовців, відвідує деокуповані міста.

ОСОБА_1 у судовому засіданні винним себе визнав та пояснив, що вживав алкоголь напередодні ввечері, і щиро розкаюється. Просив не позбавляти його права керування транспортним засобом так, як не зможе займатися волонтерством.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 вона знає як волонтера, останній допоміг їй та її родині покинути місце проживання, де ведуться активні бойові дії. Вказувала, що ОСОБА_1 дуже добрий та ввічливий, вона дуже вдячна йому за їх порятунок.

Заслухавши захисника - адвоката Клострейх О.В., ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозицією частини 1 статті 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п.п. 6, 7 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС, МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, п.п. 4, 6 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 (зі змінами), огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу із використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, або лікарем закладу охорони здоров`я.

Згідно з ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння підлягають оглядові на стан алкогольного сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд осіб на стан алкогольного сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Системний аналіз зазначених норм законодавства дає підстави зробити висновок, що у випадку встановлення ознак алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу, поліцейський повинен запропонувати такому водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, поліцейський зобов`язаний запропонувати такому водієві пройти огляд в закладах охорони здоров`я. У випадку відмови водія від проходження огляду у закладі охорони здоров`я, поліцейським складається відповідний протокол про адміністративне правопорушення.

Суддею встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений поліцейськими. Останній керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Зазначені обставини підтверджуються відеозаписом, відповідно до якого, водію ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в зв`язку з виявленням у нього відповідних ознак. Огляд на стан алкогольного сп`яніння був проведений працівниками поліції на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу - газоаналізатора Alcotest Drager (Драгер) 6820, ARLJ 0492. Результат 1,35 проміле, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 216239 від 09.01.2025 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результат 1,35 проміле.

За таких обставин, суддя приходить до висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо невручення ОСОБА_1 направлення на медичний огляд та незапропонування працівниками поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, суд зазначає наступне.

Як вбачається із відеозапису подій, що мали місце 09.01.2025, яке було досліджено у судовому засіданні, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів або проїхати до найближчого медичного закладу.

Відповідно до ч.3 ст.266 КУпАП огляд проводиться в закладах охорони здоров`я лише у разі незгоди водія з результатами проведеного поліцейськими огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Суд зауважує, що ОСОБА_1 після отримання результату огляду на стан алкогольного сп`яніння не висував вимог щодо незгоди із результатами тестування і проходження огляду у медичному закладі. Крім того, в акті огляду та у протоколі тестування №1305 наявний його підпис, що дає змогу суду дійти висновку про згоду ОСОБА_1 з результатами тестування, а тому у поліцейського були відсутні підстави для вручення направлення на медичний огляд та доставлення останнього до найближчого закладу охорони здоров`я.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Окремо судом відзначається, що у ході судового розгляду та при вивченні матеріалів справи таких суттєвих процесуальних порушень, які б об`єктивно перешкоджали суду постановити законне та обґрунтоване рішення - встановлено не було.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення.

Частина 1 статті 61 Конституції України гарантує кожному, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. А частина 1 статті 8 Конституції України передбачає, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

І тому, надаючи тлумачення верховенству права Конституційний Суд України у своєму рішенні від 02 листопада 2004 року у справі №15-рп/2004 зазначив, що "Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність ... . Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим ... . Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню (абзаци другий, третій підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини).

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання та звільнення від нього тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є волонтером Благодійної організації «Душа Харкова Роксолана та команда». Відповідно до характеристики від 22.04.2025 р., наданої Благодійною організацією «Душа Харкова Роксолана та команда», ОСОБА_1 довгий час займається Волонтерством, що є актуальним і важливим у всьому світі з різних причин. Він допомагає цивільним, підтримує військовослужбовців, відвідує деокуповані міста працює заради Перемоги. ОСОБА_1 , як волонтер для сучасної України обумовлюється також і життєво важливою потребою у боротьбі із агресією російською федерації, із щоденною допомогою Збройним силам України, а також внутрішньо переміщеним особам.

На підставі статті 8 і 61 Конституції України, з урахуванням статті 23 КУпАП (якою визначена мета адміністративного стягнення) і статті 25 КУпАП (щодо аргументів суду про основне і додаткове покарання), та враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, щире каяття, а також те, що він здійснює волонтерську діяльність, суд вважає, що позбавлення права керування транспортним засобом буде непропорційним стягненням, враховуючи обставини скоєного правопорушення, відтак ОСОБА_1 слід призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП без позбавлення права керування, що буде необхідним і достатнім для досягнення, визначеної ст. 23 КУпАП, мети - виховного впливу та запобіганню вчинення останнім нових правопорушень та пропорційним вчиненому адміністративному правопорушенню.

Тож застосовуючи вказані норми Конституції України, як норми прямої дії і вищої юридичної сили суд вважає, що у цій справі необхідно застосувати принцип пропорційності юридичної відповідальності, зважаючи на заслуги ОСОБА_1 перед суспільством.

Згідно з ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімум для працездатних осіб, що становить 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст. 130 ч.1, ст. ст. 283, 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Реквізити для сплати штрафу Назва платежу: Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху; Рахунок: UA0011001; ГУК у Кіров.обл./Кіров.обл./21081300, код за ; банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); код класифікації доходів бюджету: 21081300; Призначення платежу: *; 121; код платника; ПІБ адмінштраф.

Реквізити для сплати судового збору Назва платежу: Сплата судового збору за рішенням суду про стягнення судового збору на користь держави; № рахунку: UA0026001; Назва одержувача коштів: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області.

Постанова набирає чинності після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи апеляційним судом, якщо постанову не скасовано.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом 3-х місяців.

Суддя С.Ю. ПЕТРЕНКО