КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 33/824/3552/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2025 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Слюсар Т.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Богдана Сергія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 01 травня 2025 року під головуванням судді Кратка Д.М., якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності, за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

У С Т А Н О В И Л А :

Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 01 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Судом встановлено, що 24 листопада 2024 року о 17 год 30 хв в місті Києві по вул. Кільцева Дорога, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом - автомобілем «Honda CR-V», номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, про що стало відомо після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою приладу «Alcotest 7510 ARMF-0249» результати якого показали позитивний результат - 2,48% проміле у видихаємому повітрі, тест № 1167. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги підпункту «а» пункту 2.9. Правил дорожнього руху (водієві забороняється - керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції), за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку із чим відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 181301.

Не погодившись з указаною постановою, 23 травня 2025 року адвокат Богдан С.В. в інтересах ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 01 травня 2025 року та ухвалити нову постанову, якою провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції дійшов висновку про невчинення скаржником правопорушення в інкримінований протоколі час, але вийшов за межі своєї компетенції, вважаючи дані про подію правопорушення несуттєвими складовими правопорушення.

Вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що діяння вчинено 24 листопада 2024 року о 17 год 30 хв. Проте, постановою Солом`янською районного суду міста Києва від 13 лютого 2025 року у справі №760/1939/25 установлено факт керування та скоєння ДТП ОСОБА_1 24 листопада 2024 року близько 16 год 40 хв, з чим погодився суд першої інстанції.

Посилається на те, що суд не вправі у своїй постанові за підсумками розгляду справи вказувати на ті ознаки, які не інкримінувалися у протоколі про адміністративне правопорушення, адже у цьому випадку він виходить за межі своєї компетенції.

Звертає увагу, що попри складання поліцейським направлення на медичний огляд до КНП «КННКЛ Соціотерапія», матеріали справи не містять висновку лікаря медичного закладу про позитивні результати огляду на стан сп`яніння.

Зазначено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння скаржника проведено не лікарем-наркологом в медичному закладі, а поліцейським на місці ДТП. Проведення огляду доручено інспектору лейтенанту ОСОБА_2 . Проте, лейтенант поліції ОСОБА_2 взагалі не приймав участь у проведенні огляду із застосуванням приладу Drager, про що свідчить відсутність в матеріалах відеозаписів з нагрудної камери. Огляд ОСОБА_1 був проведений іншим працівником поліції, а саме капралом поліції Миколенком Я.О.,який особисто виконує тестування та намагається роздрукувати чек тесту, що підтверджується відеозаписом з його нагрудної камери.

Вважає, що оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем ЗСУ та на час вчинення ДТП виконував обов`язки військової служби, мав бути підданий огляду тільки посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів відповідно до положень ч. 9 ст. 266-1 КУпАП.

Звертає увагу, що з огляду на недотримання порядку проведення тестування технічним приладом Drager Alcotest 7510 результати вимірювання даного приладу є необ`єктивними та недостовірними.

Окрім цього, поліцейські не роз`яснили процедуру проведення огляду на стан сп`яніння. Зокрема, право проведення такого огляду в медичному закладі як альтернативу огляду на місці зупинки транспортного засобу.

Долучені відеозаписи не відображають ані складання протоколу, ані ознайомлення та підписання його скаржником.

Посилається на те, що ОСОБА_1 вчинив дії в умовах крайньої необхідності, оскільки виконуючи обов`язки військовослужбовця, вимушено керував автомобілем HONDA CR-V, щоб терміново доставити свого сина ОСОБА_3 до госпіталю, який також є діючим військовослужбовцем та отримав тяжке поранення і в період з 08 листопада 2024 року по 26 листопада 2024 року проходив реабілітацію.

Крім того в апеляційній скарзі порушено питання про поновлення строку на апеляційне оскарження в якому адвокат Богдан С.В. в інтересах ОСОБА_1 , просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 01 травня 2025 року.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку вказав, копію повного тексту постанови скаржник та представник скаржника не отримували. Ознайомилися з текстом оскаржуваної постанови після забезпечення загального доступу в ЄДРСР 14 травня 2025 року. У зв`язку з чим просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови.

З метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити адвокату Богдану С.В. в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 01 травня 2025 року як такий, що пропущений з поважних причин.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Богдан С.В. підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі з мотивів та підстав, зазначених у ній.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції дотримано вказаних вимог закону.

Так, відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Згідно з п. 2.9 а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено наступне.

Згідно з даними чеку Drager Mobile Printer протестовано особу - ОСОБА_1 - результат тесту - 2,48 ‰.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 181301 від 24 листопада 2024 року, відповідно до якого 24 листопада 2024 року о 17 год 30 хв в місті Києві по вул. Кільцева Дорога, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом - автомобілем «Honda CR-V», номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, про що стало відомо після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою приладу «Alcotest 7510 ARMF-0249» результати якого показали позитивний результат - 2,48% проміле у видихаємому повітрі, тест № 1167. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги підпункту «а» пункту 2.9. Правил дорожнього руху (водієві забороняється - керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції), за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП (а.с. 2).

Наявні у справі докази узгоджуються між собою та у своїй сукупності свідчать про порушення ОСОБА_1 положень п. 2.9 (а) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому їх правильно покладено судом першої інстанції в обґрунтування висновків про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1 30 КУпАП за встановлених обставин.

З відеозапису нагрудних камер працівників поліції убачається, що ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти тест за допомогою газоаналізатора «Алкотест Драгер № 7510», на що останній погодився (а.с. 13).

Було проведено тест за допомогою газоаналізатора Драгер, який показав 2,48 ‰.

При цьому, апеляційний суд відхиляє доводи скарги, які стосуються того, що оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем ЗСУ та на час вчинення ДТП виконував обов`язки військової служби, мав бути підданий огляду тільки посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів відповідно до положень ч. 9 ст. 266-1 КУпАП.

Відповідно до статті 15 КУпАП передбачено відповідальність військовослужбовців та інших осіб, на яких поширюється дія дисциплінарних статутів, за вчинення адміністративних правопорушень. Військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також особи начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, служби цивільного захисту, Державного бюро розслідувань, поліцейські несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, санітарних норм, правил полювання, рибальства та охорони рибних запасів, митних правил, вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування у разі винесення термінового заборонного припису, порушення тиші в громадських місцях, неправомірне використання державного майна, незаконне зберігання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, невжиття заходів щодо окремої ухвали суду, ухилення від виконання законних вимог прокурора, порушення законодавства про державну таємницю, порушення порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, зазначені особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. До зазначених осіб не може бути застосовано громадські роботи, виправні роботи, адміністративний арешт. У разі притягнення таких осіб до відповідальності за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі направлення особи, яка вчинила таке насильство, на проходження програми для осіб, які вчинили домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, здійснюється на загальних підставах. Інші, крім зазначених у частині 1 цієї статті, особи, на яких поширюється дія дисциплінарних статутів або спеціальних положень про дисципліну, у випадках, прямо передбачених ними, несуть за вчинення адміністративних правопорушень дисциплінарну відповідальність, а в інших випадках - адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Згідно з частинами 2, 3 статті 266-1 КУпАП, передбачено, що огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Тобто ст. 266-1 КУпАП на яку посилається скаржник застосовується до військовослужбовців Збройних Сил України, які виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.

Критично оцінюються й доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в умовах крайньої необхідності, оскільки відвозив того дня свого сина - ОСОБА_4 до госпіталю з причин погіршення його здоровя, оскільки перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, водій ОСОБА_1 піддавав підвищеній небезпеці і загрозі життю і здоров`ю не лише свого сина а й інших громадя : водіїв та пішоходів, керуючи автомобілем на одній з найбільш завантаженій дорозі в місті Києві, і при цьому скоїв ДТП.

Крім того, на переконання суду, найбільш доцільним в даній ситуацію було саме здійснення, у випадку необхідності, виклику швидкої медичної допомоги для надання медичної допомоги сину порушника.

Доводи апеляційної скарги про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проведено з порушенням норм КУпАП, некомпетентність працівників поліції, які проводили огляд на стан сп`яніння із застосуванням приладу Drager , спростовуються долученим до справи відеозаписом з бодікамери, на якому відображені події, що відбувалися 24 листопада 2024 року за участю ОСОБА_1 .

Відеозапис є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. На відео, що міститься в матеріалах справи, зафіксовані подія правопорушення. Цей відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_5 не висловлював своєї незгоди з діями працівників поліції чи результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. На запитання поліцейського чи згоден ОСОБА_1 з результатами огляду, останній відповів: «як скажете» (час 0:30:00).

Окрім цього, не вказав будь-яких заперечень щодо вказаної обставини. Дії працівників поліції установленому законом порядку не оскаржив.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують самого факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його вина підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

При фіксуванні факту перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння працівниками поліції дотримані законодавчі вимоги щодо проведення відповідного огляду, передбачені Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.

Відтак наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Водій ОСОБА_1 реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що районний суд правильно оцінив наявні в даній справі докази, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП та дійшов до правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.9А Правил дорожнього руху, а також, що його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з виявлення алкогольного сп`яніння.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Більш того Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено, як не встановлено істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції.

Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції про встановлення вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначене в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, у відповідності до положень ст. 33 КУпАП.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова районного суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання адвоката Богдана Сергія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити адвокату Богдану Сергію Володимировичу в інтересах ОСОБА_1 строк на оскарження постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 01 травня 2025 року.

Апеляційну скаргу адвоката Богдана Сергія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 01 травня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.А. Слюсар