Справа № 163/185/25 Провадження №33/802/298/25 Головуючий у 1 інстанції:Шеремета С. А.
Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

за участю

секретаря судового засідання Богдан Л.М.,

захисника ОСОБА_1 (SHIKHASHVILI LASHA) Педенка Д.В.,

представника Волинської митниці Федчишина Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за апеляційною скаргу захисника Педенка Дмитра Володимировича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 27 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Грузії, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , директора з розвитку "Нейрошок" ЛТД, РНОКПП НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.481 МК України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Любомльського районного суду Волинської області від 27.03.2025 року ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, і накладено на нього стягнення у виді конфіскації у власність держави автомобіля «Renault Laguna», номерний знак НОМЕР_2 , кузов номер НОМЕР_3 , вартістю 207 978 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) в користь Волинської митниці 52 443 (п`ятдесят дві тисячі чотириста сорок дві) гривні витрат за зберігання автомобіля на рахунок UA1160491 в Державній казначейській службі України, місто Київ (МФО 820172, , призначення платежу "за зберігання товарів").

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) в користь держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору на рахунок UA0003480 в Казначействі України (ЕАП) (отримувач ГУК у Волинській області/місто Любомль, , код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу "судовий збір").

ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 12.04.2023 року через митний пост "Устилуг" Волинської митниці увіз автомобіль марки "Renault Laguna", номерний знак НОМЕР_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , в режимі тимчасового ввезення в Україну на строк до 12.04.2024 року, перевищив строк тимчасового ввезення цього транспортного засобу особистого користування більше ніж на 30 діб, що виявлено 01.12.2024 року на митному посту "Устилуг" Волинської митниці, чим вчинив правопорушення, передбачене за ч.6 ст.481 МК України (а.с.67-68).

Не погоджуючись із постановою судді захисник Педенко Д.В. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ),подав апеляційну скаргу в якій вважає постанову суду незаконною, винесеною без врахування дійсних обставин справи та норм чинного законодавства та такою, що є по-суті передчасною і грунтується на неповному та необґрунтованому розгляді обставин справи.

Вказує на те, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) не мав прямого умислу порушити митні правила через об`єктивні обставини, не пов`язані із зловмисним наміром. Фактично він дійсно вивіз автомобіль невчасно через його поломку, тобто причина затримки була виключно технічного характеру, яка прямо не залежала від апелянта. Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст.484 МК України.

Вважає, що в даному випадку застосування конфіскації автомобіля до апелянта виглядає надмірним, оскільки він не мав злого наміру порушити митні правила і його порушення не призвело до серйозних наслідків для держави в цілому.

Окрім того, стягнення з апелянта витрат за зберігання автомобіля у розмір 52443 гривень є протиправним та не обґрунтованим з огляду на відсутність вини апелянта у необхідності зберігати автомобіль

Просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с.72-77).

В судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи не з`явився, клопотань про перенесення розгляду справи не подавав. Захисник та представник Волинської митниці не заперечували щодо продовження слухання справи у відсутності ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ). А тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за його відсутності, відповідно до вимог ст.268 КпАП України.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника, який підтримав апеляційну скаргу з мотивів, викладених в ній, та просив її задовольнити; представника Волинської митниці, який заперечив вимоги апеляційної скарги, просив постанову суду залишити без змін; приходжу до наступного висновку.

Згідно вимог ст.294 КпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно із ч.1 ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ст.280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) вказаних вимог закону дотримався.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) адміністративного правопорушення ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Згідно з ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.103 МК України митний режим тимчасового ввезення - це режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Відповідно до ч.2 ст.108 МК України строк тимчасового ввезення транспортних засобів комерційного призначення встановлюється митним органом з урахуванням того, що ці транспортні засоби повинні бути реекспортовані відразу ж після закінчення транспортних операцій, для яких вони були ввезені.

Стаття 380 МК України визначає особливості тимчасового ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування на митну територію України.

Так, ч.6 ст.481 МК України передбачає відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.

Аналіз вищевказаних норм митного законодавства України дає підстави для висновку, зокрема, що транспортні засоби особистого призначення, ввезені громадянами-резидентами, а також громадянами-нерезидентами в митному режимі тимчасове ввезення, використовуються виключно всередині країни тимчасово, тобто мають визначені проміжки часу, за порушення яких передбачені штрафи.

Протоколом про порушення митних правил 0517/20500/24 від 01.12.2024 року зафіксовано факт перевищення ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) більше, ніж на 30 діб, строку тимчасового ввезення на митну територію України автомобіля марки «Renault Laguna", номерний знак НОМЕР_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , який був ним 12.04.2023 року через митний пост «Устилуг» Волинської митниці тимчасово ввезений для особистого користування в режимі тимчасового ввезення в Україну на строк до 1 року, що також підтверджується іншими доказами.

Витягом з модуля "Диспетчер зони митного контролю та Пасажирського пункту пропуску" програмного комплексу АСМО "Інспектор" підтверджуються обставини оформлення зобов`язання про зворотнє вивезення зазначеного транспортного засобу. Письмовими поясненнями порушника стверджується визнання особою факту несвоєчасності його реекспорту.

Таким чином зазначені факти свідчать про порушення митних правил ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), відповідальність за яке встановлена у ч.6 ст. 481 МК України.

Як в суді першої, так і апеляційної інстанції захисник особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, вказував, що причиною невиконання ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) зобов`язання про зворотне вивезення транспортного засобу стало введення воєнного стану в країні та технічна поломка ТЗ, при цьому митницю про дану обставину не було проінформовано.

Отже обставин, що об`єктивно та відповідно до закону перешкоджали б виконати зобов`язання реекспорту транспортного засобу, адвокат належним чином не підтвердив.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про надмірну суворість накладеного адміністративного стягнення, то вони є необґрунтованими виходячи із наступного

Так відповідно до вимог ст.33 КпАП України при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень

Як встановлено апеляційним судом вказані вимоги закону судом першої інстанції при накладенні на ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) адміністративного стягнення були дотримані в повному обсязі.

Відповідно до ст.23 КпАП України адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Частиною 6 статті 481 МК України передбачена відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування. За вчинення правопорушення передбаченого ч.6 ст.481 МК України, передбачено адміністративне стягнення у виді накладення штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.

Як вбачається з постанови при накладенні стягнення суддя врахував характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), який вперше притягується до відповідальності за порушення митних правил, ступінь його вини та майновий стан та призначив стягнення у виді конфіскації транспортного засобу, який є безпосереднім предметом порушення митних правил, яке, на думку судді, відповідає меті виховання правопорушника та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Враховуючи зазначене суд першої інстанції, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), дотримався вимог ст.33 КпАП України, та призначив адміністративне стягнення з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції ч.6 ст.481 МК України, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст.280 КпАП України, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію її дій та обґрунтованості накладеного стягнення, підстав для скасування або зміни постанови судді не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КпАП України,ст.528 МК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Педенка Дмитра Володимировича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), залишити без задоволення.

Постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 27 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.481 МК України залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.