Справа №486/65/25
Провадження № 33/812/289/25
Категорія: ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 липня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

за участі захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Гришаєвої Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Гришаєвої Яни Миколаївни на постанову, яку ухвалив суддя Південноукраїнського міського суду Миколаївської області Далматова Г.А. у приміщенні цього суду 04 червня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, а також закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, за закінченням строку накладення адміністративного стягнення,

у с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№202268, який складений 22 грудня 2024 року, водійка ОСОБА_1 22 грудня 2024 року о 00 год. 20 хв. керувала транспортним засобом «MAZDA», номерний знак НОМЕР_2 , по вулиці Миру, 12, у м. Південноукраїнську, Вознесенського району, Миколаївської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервонілі очі та обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер на місці події та у найближчому закладі, а саме в КЗ ЮМБЛ відмовилась, чим порушила п.2.5 Правил дорожнього руху.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№202288, який складений 22 грудня 2024 р., ОСОБА_1 22 грудня 2024 р. о 00:20 год. керувала автомобілем «MAZDA», державний номерний знак НОМЕР_2 , по вулиці Миру, 12, у м. Південноукраїнську, Вознесенського району, Миколаївської області, в порушення вимог п. 2.3б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, не вибрала безпечну швидкість руху, не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималась безпечного інтервалу, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем «Mercedes», державний номерний знак НОМЕР_3 , який був припаркований праворуч, у результаті зіткнення обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівником поліції за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, та ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна.

Вказані протоколи разом з іншими документами були скеровані органами поліції на розгляд до Південноукраїнського міського суду Миколаївської області.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася.

Захисник надала до суду клопотання, в якому просила закрити провадження у справі, оскільки в матеріалах справи відсутній доказ відеофіксації факту керуванням ОСОБА_1 автомобілем у стані сп`яніння. У судове засідання неодноразово не з`явилась, на зв`язок в режимі відеоконференції не виходила, неодноразово надсилала до суду клопотання про надання матеріалів справи для ознайомлення, в той час, як зазначені матеріали ще в березні 2025 року були прикріплені до справи в системі «Електронний суд».

Постановою Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 04 червня 2025 р. ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, закрито за закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Також стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 605 грн. 60 коп.

Не погоджуючись із постановою суду, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокат Гришаєва Я.М. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу захисник мотивувала тим, що суд розглянув справу без участі захисника Гришаєвої Я.М., тоді як судове засідання було призначено на 03 червня на 15 год. через ВКЗ, адвокат чекало на з`єднання із судом, яке не відбулося станом на 15 год. 40 хвил., після чого секретар суду на її дзвінок повідомила, що через зайнятість судді в інших справах, не відомо, чи відбудеться судове засідання щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності. Незважаючи на це, згодом з`ясувалося, що суд справу розглянув. Щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, захисник зазначила, що під час події ДТП 22 грудня 2024 р. не знаходилась за кермом належного їй на підставі права приватної власності ТЗ марки «Мазда 3», державний номерний знак НОМЕР_4 . Так, з доданого до матеріалів справи відеозапису, вбачається, що надані на запити суду носії інформації не містять жодних записів (файлів) безпосереднього керування ОСОБА_1 транспортним засобом автомобілем «Мазда 3», державний номерний знак НОМЕР_2 . Поліцейські не назвали водію декілька ознак алкогольного сп`яніння, при цьому не було зафіксовано порядок перевірки виявлених ознак сп`яніння, зокрема перевірки її зіниць очей на світло, огляд її рук. Керування автомобілем «MAZDA», з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме - різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, почервоніння обличчя з відеофіксації з нагрудних камер патрульних поліцейських не вбачається, патрульні не просять ОСОБА_1 рівно пройти, надати руки, щоб пересвідчитися у тремтінні та інше. Крім того, відеозапис, який долучений до матеріалів справи, переривається. Підтвердження ОСОБА_1 , що вона відремонтує пошкоджений автомобіль, не є визнанням особи своєї вини у керуванні автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. Також, у матеріалах справи відсутні покази свідків на підтвердження наведених у протоколі обставин. При цьому у ТЗ ОСОБА_1 дійсно перебував свідок, та на відео з останніми цифрами 0029 вказаний чоловік розмовляє із патрульними. При цьому патрульні поліцейські відмовилися прийняти у нього пояснення, інших свідків також не вказано, що свідчить про неповноту розгляду справи. При цьому з відео видно, що протоколи складаються без участі ОСОБА_1 , вона просто ставить на них підпис у подальшому. Адвокат Гришаєва Я.М. вказує також, що працівники поліції не долучили до матеріалів справи сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки, свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки та свідоцтво про державну реєстрацію приладу, яким мало б бути проведено огляд особи на стан алкогольного сп`яніння. Всупереч чинному законодавстві про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом.

Постанова суду першої інстанції в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за закінченням строку накладення адміністративного стягнення ОСОБА_2 не оскаржується, а тому в цій частині апеляційним судом постанова судді суду першої інстанції не переглядається.

Заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Гришаєву Я.М., яка підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги, вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом, мав ознаки алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що він ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин адміністративної справи, а також вимогах закону.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі Правила)).

Згідно із частиною 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Процедура направлення водіїв на огляд щодо встановлення стану сп`яніння і проведення такого огляду врегульовані також Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 (далі Порядок), та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ та Міністерства охорони здоров`я від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735).

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до частини 1 статті 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є, зокрема, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З оскаржуваної постанови суду вбачається, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції встановлені правильно, такі висновки ґрунтуються на доказах, які досліджені під час судового розгляду.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 статті 7 КУпАП).

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наведені положення КУпАП дотримані судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджена:

- змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№202268, який складений 22 грудня 2024 року, водійка ОСОБА_1 22 грудня 2024 року о 00 год. 20 хв., по вулиці Миру, 12, у м. Південноукраїнську, Вознесенського району, Миколаївської області, керувала транспортним засобом «MAZDA», номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервонілі очі та обличчя. Від проходження на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер на місці події та у найближчому закладі, а саме в КЗ ЮМБЛ водійка відмовилась. Протокол підписаний ОСОБА_1 без зауважень та застережень, в графі «пояснення» зазначено, що від пояснень відмовилась;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 , де зафіксована її відмова від такого огляду;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому також зазначено, що ОСОБА_1 відмовилась від його проходження в закладі охорони здоров`я;

- змістом відеозапису з місця події з нагрудних реєстраторів працівників поліції та відеореєстратора, які досліджувались у судових засіданнях першої та апеляційної інстанцій, і якими зафіксовані усі викладені в протоколі серії ЕПР1№202268, який складений 22 грудня 2024 року, обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Так, відеозапис починається з того, як поліцейські зупиняють свій автомобіль та повідомляють ОСОБА_1 про вчинене нею ДТП і вказують їй на пошкодження її автомобіля, на що водійка була здивована, не зрозуміла, що трапилось. Після чого, поліцейські запитують у водійки як трапилось ДТП, на що вона відповідає «випадково» та запитує яка була друга машина-учасник ДТП. Під час відведення поліцейським водійки на місце ДТП, ним запитано чи вживала водійка, на що ОСОБА_1 відповіла «трошки вжила». Після чого водійці запропоновано було пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки автомобілю або в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відповіла відмовою. Після чого поліцейський роз`яснює останній наслідки відмови від проходження огляду, її права та обов`язки. На запитання поліцейського чи є в неї документи на автомобіль, сказала, що є. В ході оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, пропонувала покрити шкоду іншому водію.

Підстав для сумнівів у достовірності зазначених доказів судом не встановлено.

Порушень вимог закону в діях поліцейських, що можуть мати наслідком недопустимість зібраних доказів, судом першої та апеляційної інстанцій також не встановлено.

Оцінивши досліджені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, суддя першої інстанції дійшов висновку, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 дійсно керувала транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№202268, який складений 22 грудня 2024 року, та відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності.

За такого суддя суду першої інстанції обґрунтовано зробив висновок про доведеність факту відмови водійки ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто про вчинення нею правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком та не приймає аргументи апеляційної скарги як безпідставні.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керувала, оскільки засобами відеозапису такий факт не зафіксовано.

Так, з відеозапису вбачається, що під час спілкування поліцейським з ОСОБА_1 з підстав вчиненої ДТП, вона поводила себе як водій та не заперечувала факту керування нею транспортним засобом, на те, що транспортним засобом керувала інша особа не посилалася, цю особу не називала, сідала на місце водія в автомобілі, пред`являла документи на транспортний засіб, тобто поводилася як водій транспортного засобу, а також підтвердила вживання алкогольних напоїв та керування автомобілем після цього. При цьому поліцейським було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 . Крім того, вона зазначала, що ніколи раніше не сідала за кермо у стані алкогольного сп`яніння та питала, скільки вона винна за скоєне нею ДТП.

Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з наступними змінами, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Апеляційний суд зауважує, що відеозйомка факту керування транспортним засобом особою безпосередньо перед зупинкою та вимогою працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння не є обов`язковим, а доведеність цих обставин встановлюється на підставі аналізу всіх доказів у їх сукупності.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№202288, який складений 22 грудня 2024 р., ОСОБА_1 22 грудня 2024 р. о 00:20 год. керувала автомобілем «MAZDA», державний номерний знак НОМЕР_2 , по вулиці Миру, 12, у м. Південноукраїнську, Вознесенського району, Миколаївської області, в порушення вимог п. 2.3б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, не вибрала безпечну швидкість руху, не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималась безпечного інтервалу, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем «Mercedes», державний номерний знак НОМЕР_3 , який був припаркований праворуч, у результаті зіткнення обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. ОСОБА_1 підписала вказаний протокол без зауважень та заперечень, як і схему ДТП, яка долучена до протоколу. Суд першої інстанції у постанові від 04 червня 2025 року визнав доведеним вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, остання постанову суду в цій частині не оскаржує.

Отже, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність наявними у справі доказами факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом «MAZDA», номерний знак НОМЕР_2 , 22 грудня 2025 року за обставин, зазначених у протоколі серії ЕПР1№202268.

Посилання у скарзі на те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керувала, спростовується вищеназваними доказами, а тому є непереконливим, і сприймається судом як намагання уникнути відповідальність.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на те, що відеозапис, долучений поліцейським до протоколу, не є безперервним.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст.40 Закону України «Про національну поліцію» №580-VIII від 02 липня 2015 року поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою виявлення або фіксування правопорушення.

Норми законодавства про адміністративні правопорушення (КУпАП) не містять вимог щодо порядку фіксації факту керування порушником транспортними засобами або наслідків відхилення від вимог внутрішньовідомчих інструкцій, а тому ця обставина має доводитись за загальними вимогами щодо доказів (стаття 251 КУпАП).

Відеозапис, який приєднаний до протоколу про адміністративне правопорушення у справі, сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації, тому відеозапис є належним та допустимим доказом.

Щодо відсутності у справі доказів перевірки поліцейським ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , такий аргумент не заслуговує на увагу, оскільки як Порядок, так і Інструкція № 1452/735 покладають саме на працівників поліції обов`язок виявлення та встановлення ознак алкогольного сп`яніння та не передбачають для цього спеціальної процедури або застосування будь-яких спеціальних досліджень, тобто виявлення ознак сп`яніння відбувається за зовнішнім виглядом і поведінкою водія саме поліцейським. Спростувати таку підозру поліцейського у вживанні алкогольних напоїв водій може, якщо пройде у встановленому законодавством порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, від чого ОСОБА_1 на власний розсуд відмовилася.

Щодо посилань захисника на те, що розгляд справи 03 червня 2025 року був здійснений судом у відсутність захисника Гришаєвої Я.М.

Як вбачається з матеріалів справи, судове засідання було призначено на 15 год 03 червня 2025 року, клопотання захисника Гришаєвої Я.М. про участь у ньому через систему відеозв`язку задоволено. Натомість згідно протоколу судового засідання від 03 червня 2025 року в режимі відеоконференції його було розпочато о 15 год 44 хвил., адвокат Гришаєва Я.М. офлайн. О 15 год 58 хвил. у зв`язку із неявкою учасників суд перейшов до дослідження доказів буз фіксування. Відповідно до довідки від 04 червня 2025 року, підписаної секретарем судового засідання Маляновою А.А., суд повернувся з нарадчої кімнати 0 8:39 04 червня 2025 року, оголосив судове засідання закритим, у зв`язку із неявкою учасників фіксування судового засідання за допомогою підсистеми відеокнференцзв`язку не здійснювалось. Також у справі є заява адвоката Гришаєвої Я.М., яка надійшла через підсистему електронний суд 03 червня 2025 року (без зазначення точного часу), в якій захисник просить у зв`язку із зайнятістю суду, про що повідомила телефоном секретар суду) та непідключенням її до ВКЗ призначити справу до розгляду з урахуванням необхідності підключення до ВКЗ, про що повідомити.

Наведене свідчить про те, що суд першої інстанції розпочав судове засідання із запізненням, до якого захисник Цюпи Г.В. не приєдналася.

Натомість право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути почутим судом та її право на надання правничої допомоги були забезпечені в суді апеляційної інстанції, де участь в судовому засіданні брав захисник Цюпи Г.В., виклавши позицію на захист останньої.

Зазначені вище обставини розгляду справи без участі сторони захисту відповідно до положень КУпАП не є самостійною підставою для скасування постанови судді за умови правильності викладених в ній висновків по суті справи, що і було встановлено у цій справі.

Апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, дотримано судом стандарт доведення висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у скоєнні передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП правопорушення поза розумним сумнівом. В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення. У цій справі належними та допустимими доказами доведено факти керування ОСОБА_1 транспортним засобом та її відмова від огляду на стан алкогольного сп`яніння, а доказів протилежного матеріали справи не містять.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд наголошує, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну, обґрунтовану постанову.

Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов законного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстав для скасування постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не знаходить, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Гришаєвої Яни Миколаївни залишити без задоволення, а постанову судді Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 04 червня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, закрито за закінченням строку накладення адміністративного стягнення, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського апеляційного суду Т.М. Базовкіна