Провадження № 3/734/1592/25 Справа № 734/2456/25
ПОСТАНОВА

іменем України

04 липня 2025 року селище Козелець

Суддя Козелецького районного суду Чернігівської області Іванюк Т.І., у прсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України. жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №331760 від 15.05.2025, водій ОСОБА_1 15.05.2025 о 23:33 год. на 97 кілометрі автодороги М01 с.Кіпті Чернігівського району Чернігівської області керував автомобілем марки Great Wall д.н.з. НОМЕР_2 , при цьому не мав права керування таким т/з. Правопорушення вчинене повторно протягом року, що підтверджується постановою ЕНА 4028328 за ч.2 ст.126 КУпАП від 07.02.2025, чим порушив вимоги п.2.1 ПДР (керування т/з особою, яка не має права керування таким т/з).

У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення не визнав, та пояснив, що є діючим військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 . 15 травня 2025 вимушено керував службовим автомобілем, оскільки виконував невідкладне службове розпорядження командування з метою недопущення зриву виконання бойового наказу. Дійсно за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення обставинах був зупинений працівниками поліції в с.Кіпті. Він пояснював останнім, що вимушено керує транспортним засобом, оскільки виконує невідкладне службове розпорядження. Однак на нього було складено протокол за ч.5 ст.125 КУпАП. Також пояснив, що має навички керування транспортним засобом.

На підтвердження свої доводів, ОСОБА_1 надав суду довідку №1125 від 03 липня 2025 року заступника командира військової частини НОМЕР_1 , відповідно до якої військовослужбовець ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді головного сержанта безпілотних систем та 15 травня 2025 виконував бойовий наказ командира батальйону безпілотних систем на бойові дії №18дск. Враховуючи, що водії підрозділу знаходилися на виконанні інших бойових завдань, з метою недопущення зриву виконання зазначеного бойового наказу, було прийнято рішення залучити до керування транспортного засобу молодшого сержанта ОСОБА_1 , який має навики з водіння автомобілем. Відтак дії даного військовослужбовця були необхідними для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації про України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Вищевказані у протоколі про адміністративне правопорушення дії, вчинені ОСОБА_1 під час воєнного стану в Україні, введеного на Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2023р. №64/2023, затвердженого відповідним Законом України від 24.02.2023р. №2102-ІХ, який продовжений до теперішнього часу.

Положеннями пункту 2 вищезазначеного Указу Президента України було зобов`язано військове командування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Як вбачається з правових норм статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок, до якого входить, у тому числі, проходження військової служб, полягає у захисті Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України. І це є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ч.1 ст.2 цього Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Приписами пункту 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України встановлено обов`язок військовослужбовця виконати наказ командира сумлінно, точно та у встановлений строк. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні встановлено, що військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді головного сержанта безпілотних систем та 15 травня 2025 виконував бойовий наказ командира батальйону безпілотних систем на бойові дії №18дск. Враховуючи, що водії підрозділу знаходилися на виконанні інших бойових завдань, з метою недопущення зриву виконання зазначеного бойового наказу, було прийнято рішення залучити до керування транспортного засобу молодшого сержанта ОСОБА_1 , який має навики з водіння автомобілем. Відтак дії даного військовослужбовця були необхідними для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації про України.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Вищевказані дії вчинені ОСОБА_1 під час воєнного стану в Україні, введеного на Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2023 №64/2023, затвердженого відповідним Законом України від 24.02.2023 №2102-ІХ, який продовжений до теперішнього часу.

Положеннями пункту 2 вищезазначеного Указу Президента України було зобов`язано військове командування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Як вбачається з правових норм статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок, до якого входить, у тому числі, проходження військової служб, полягає у захисті Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України. І це є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 цього Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Приписами пункту 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України встановлено обов`язок військовослужбовця виконати наказ командира сумлінно, точно та у встановлений строк. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

Отже, отримавши наказ командування про виконання службових обов`язків, пов`язаних з захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, ОСОБА_1 як військовослужбовець повинен був сумлінно та своєчасно виконати цей наказ. І з огляду на наявні можливості та відповідну обстановку, ним було прийняте рішення про виконання наказу командира саме у той спосіб, який в подальшому став підставою для складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Такі дії вчинені ОСОБА_1 з метою забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації про України. При цьому заподіяна шкода (порушення Правил дорожнього руху) є менш значною, ніж відвернена шкода. Матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження того, що небезпека вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, могла бути усунута іншими засобами, враховуючи обстановку воєнного часу та суворий обов`язок військовослужбовців дотримуватися приписів Дисциплінарного Статуту ЗСУ та виконувати накази командиру, які пов`язані з обороною України.

Відповідно до ст. 18 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно з п. 4 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

Таким чином, проаналізувавши усі встановлені під час розгляду справи обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав, передбачених п. 4 ст. 247 КУпАП, для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 125 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , оскільки дії вчинені ним у стані крайньої необхідності.

Керуючись ст. ст. 17,18, 126, 247, 283, 284, 287, 288 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст.125 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити відповідно до п. 4 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із вчиненням даного адміністративного правопорушення в стані крайньої необхідності.

Постанова може бути оскаржена протягом 10-денного строку до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Суддя