СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/7889/25
пр. № 3/759/3431/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду міста Києва Мордвінов А.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в місті Києві про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №284337 від 28.03.2025, ОСОБА_1 28 березня 2025 о 17 год. 07 хв., пр-т Берестейський, 106 у м. Києві, керував електросамокатом, з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, підвищена жвавість. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та у лікарні відмовився на нагрудні БК: 477640, 470776, 477739, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав та пояснив, що 28 березня 2025 залишив свій транспортний засіб на роботі та повертався додому пішки, мав при собі дитячий електросамокат, яким не керував, в той день дійсно вживав алкоголь. Перебуваючи недалеко від свого місця проживання, здійснив виклик на лінію «102» у зв`язку із систематичним перебуванням біля аптеки підозрілих осіб, схожих на тих, які вживають наркотичні засоби. У зв`язку із зазначеним викликом вступив у конфліктний діалог із працівником поліції. В ході спілкування з працівником поліції на ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він перебував у стані алкогольного сп`яніння та нібито керував електросамокатом. При цьому ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а наполягав на використанні приладу «Драгер», однак хотів пересвідчитися, що вказаний прилад справний та має всі необхідні документи. Працівники поліції розцінили дії ОСОБА_1 як затягування часу, тому склали протокол про адміністративне правопорушення, не ознайомивши його з правами та самим протоколом.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Ковальчук А.С. просила закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, оскільки електросамокат не є транспортним засобом у розумінні п. 1.10 ПДР України, інформація про марку та модель самоката в матеріалах справи відсутня. Крім того, відеозапис не містить даних про керування ОСОБА_1 електросамокатом, стан електросамоката, факту зупинки для перевірки ОСОБА_1 на стан сп`яніння. Крім того, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер». Крім того, у направленні на огляд вказано, що о 17 год. 16 хв. ОСОБА_1 доставлено до медичного закладу для проходження огляду, що не відповідає дійсності.

Крім того, судом було задоволено клопотання захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - Ковальчук А.С. про виклик для допиту як свідків інспекторів УПП в м.Києві ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Однак, працівники поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на розгляд справи не з`явилися, причини неявки суду невідомі, у зв`язку із чим Ковальчук А.С. не наполягала на їх подальшому виклику та допиті.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, оглянувши відеозаписи з бодікамер патрульних поліцейських, суд дійшов таких висновків.

У відповідності до ст. 7 та ст. 245 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, завданням якого є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Нормами ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд відкридає твердження захисника про те, що електричний самокат не є транспортним засобом, оскільки згідно з положеннями Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 30.06.2023 даний електросамокат є легким персональним електричним транспортним засобом, тобто колісним транспортним засобом, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину.

Разом з тим, суд погоджується з доводами сторони захисту про те, що з відеозапису нагрудних камер поліцейських, які приєднані до матеріалів справи та оглянуті судом, не вбачається, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, керувала транспортним засобом. Відеозапис починається з моменту, коли працівники поліції спілкуються з ОСОБА_1 , який стоїть на тротуарі та тримає у руках електросамокат. Крім того, на відеозаписі зафіксовано, як ОСОБА_1 кілька разів каже, що не керував електросамокатом, а вів його в руках. Факт керування електросамокатом міг бути підтверджений у судовому засіданні показаннями працівників поліції, якими складено адміністративний матеріал, однак останні на виклик суду не з`явилися, про поважні причини неявки суд не повідомили, тобто не скористались своїм правом на підтвердження обставин, викладених ними в протоколі. Інших доказів про керування ОСОБА_1 транспортним засобом (електросамокатом) матеріали справи не містять.

Виходячи із положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.44-3 КУпАП України, суд у цій справі, як і у кримінальному провадженні, має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 8, ст. 62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на зазначене, суд позбавлений змоги самостійно витребовувати докази та документи на підтвердження вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вказаний обов`язок покладений на орган або особу, яка складає відповідний протокол. Це повністю узгоджується з приписами ч. 2 ст. 251 КУпАП, відповідно до яких обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене неможливо дійти беззаперечного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1

ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 130, 247, 283, 284, 285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва.

Суддя Андрій МОРДВІНОВ