Провадження № 3/161/3834/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Луцьк 26 червня 2025 року

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Філюк Т.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1

- за ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И Л А:

До Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 435725 від 27 травня 2025 року вбачається, що 27.03.2025 року, близько 17:10 год., за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно матері гр. ОСОБА_2 , а саме, нецензурно лаявся, принижував, погрожував, шарпав та штовхав, внаслідок чого була завдана шкода фізичномута психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 .

Такі дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковано за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що того дня дійсно мала місце сварка з матір`ю ОСОБА_2 , з якою в нього виник побутовий конфлікт. Вказує, що конфлікти відбуваються постійно з приводу квартири, яка залишилася після смерті батька, адже матір зняла його із зареєстрованого місця проживання без його згоди.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суддя дійшла до наступного висновку.

За змістом положень ст.173-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого (ч.1). Діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи (ч.2). Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню (ч.3).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Приписами ч.2 ст.3 даного Закону визначено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.1 даного Закону особа, яка постраждала від домашнього насильства - це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Відповідно до п. 14,17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» , психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Досліджені документи, долучені до матеріалів адміністративної справи, складені відносно ОСОБА_1 свідчать про те, що підставою складення адміністративних матеріалів відносно останнього фактично стала лише відповідні пояснення ОСОБА_2 . При цьому матеріали справи не містять відомостей про перевірку працівниками поліції тих обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення (можливих свідків події, фото,відео фіксації вчинення правопорушення).З пояснень ОСОБА_1 в судовому засіданні слідує, що конфліктні ситуації, які існують між ними стосуються порядку користування житловим приміщенням, та вживання алкогольних напоїв, конфліктні ситуації виникають часто. Натомість доказів вчинення домашнього насильства психологічного та фізичного характеру матеріали справи не містять.

У матеріалах справи відсутні докази про те, що ОСОБА_1 діяв з умислом спричинити потерпілій ОСОБА_2 емоційну невпевненість, завдати шкоди її психічному здоров`ю. Також, матеріали справи не містять доказів, що останній заподіяні тілесні ушкодження.

Сам лише факт існування конфліктної ситуації між сторонами, які проживають спільно, не може свідчити про вчинення психологічного та фізичного насильства у розумінні вимог ч. 1 ст. 173-2 КпАП України.

Вищевказані обставини справи свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до вимог п. 1) ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Наведене дає підстави для висновку, що підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КпАП України - немає, а тому справа відносно нього підлягає закриттю.

Керуючись ст. 36, 40-1, 283, 284, 287 КУпАП, на підставі ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Т. М. Філюк