Номер провадження: 33/813/1221/25
Номер справи місцевого суду: 946/950/25
Головуючий у першій інстанції Присакар О. Я.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Чередник К.А.,

осіб, які взяли участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції:

- адвоката Александрова Д.О.,

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Александрова Дмитра Олександровича на постанову судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07 травня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №241255 від 07 лютого 2025 року, водій ОСОБА_1 07 лютого 2025 року о 18 год. 57 хв. в м. Ізмаїлі Одеської області, по вул. Придунайська, 232, керував транспортним засобом DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом KOLUMAN, державний номерний знак НОМЕР_2 не врахував безпечного інтервалу для здійснення маневру повороту праворуч та не врахував габарити свого транспортного засобу, внаслідок чого здійснив наїзд на припарковий транспортний засіб SCANIA, державний номерний знак НОМЕР_3 з напівпричепом ОМЕР, державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого завдав механічних пошкоджень, чим завдано матеріальної шкоди. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №241241 від 07 лютого 2025 року, водій ОСОБА_1 о 18 год. 57 хв. в м. Ізмаїлі Одеської області, по вул. Придунайська, 232, керував транспортним засобом DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом KOLUMAN, державний номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія, у встановленому законом порядку із застосуванням технічного приладу Драгер, тест № 817 від 07 лютого 2025 року, за результатами якого в ОСОБА_1 виявлено 1,03 ‰ проміле. Від проходження медичного огляду в медичному закладі відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07 травня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП застосувано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави в розмірі 605 грн. 60 коп., зарахувавши його до спеціального фонду державного бюджету України.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Александров Дмитро Олександрович подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07 травня 2025 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження у справі в цій частині на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована такими доводами: відсутність належного, допустимого та достатнього доказу керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння; ігнорування клопотання про виклик свідка грубе порушення принципів змагальності та права на захист; порушення обов`язку направлення особи на медичний огляд при наявності заперечення щодо результату огляду Drager; ігнорування судом добросовісної та правослухняної поведінки особи порушення принципу індивідуалізації відповідальності; відсутність прямого доказу зв`язку між станом сп`яніння та моментом керування ТЗ; системні порушення процесуальних норм та стандарту доказування підстава для скасування постанови.

Зважаючи на доводи апеляційної скарги, а також на те, що в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, захисник ОСОБА_1 адвокат Александров Дмитро Олександрович підтвердив, що постанова судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07 травня 2025 року оскаржується лише в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд переглядає вказану постанову тільки в цій частині.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника апелянта, який взяв участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приписи ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовуючи до нього адміністративне стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, з чим погоджується і апеляційний суд.

Слід зазначити, що відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі. Обставини, які зазначені посадовими особами у протоколі про адміністративне правопорушення, повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі.

За приписами ст. 251 КУпАП, тягар доказування доведеності вини особи у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення покладається на уповноважену службову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, тобто у даному конкретному випадку, на поліцейського.

Апеляційний суд виходить із того, що судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості тощо.

Для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом повторно досліджено докази, що зібранні по справі працівниками поліції.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №241241 від 07 лютого 2025 року, водій ОСОБА_1 о 18 год. 57 хв. в м. Ізмаїлі Одеської області, по вул. Придунайська, 232, керував транспортним засобом DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом KOLUMAN, державний номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія, у встановленому законом порядку із застосуванням технічного приладу Драгер, тест № 817 від 07 лютого 2025 року, за результатами якого в ОСОБА_1 виявлено 1,03 ‰ проміле. Від проходження медичного огляду в медичному закладі відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно роздруківки (чеку) тесту з газоаналізатора Драгер 7510, з якого встановлено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 поліцейськими проведений 07.02.2025 року о 20-43 год. з використанням спеціального технічного засобу, а саме газоаналізатора Драгер 7510. Тест № 817 показав, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, результат огляду: 1.03 ‰.

Як вбачається з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння поліцейськими проведений за допомогою газоаналізатора Драгер 7510, прилад № ARLМ-0390, у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота,порушення мови, порушення координації рухів. Результат огляду на стан сп`яніння склав 1.03 ‰.

До протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №241241 від 07 лютого 2025 року додано відеозаписи з портативних відеореєстраторів поліцейських №47925, 470616, дослідженням яких встановлено, що такі відеозаписи стосуються подій, що мали місце 07.02.2025 року за участі ОСОБА_1 . Даними відеозаписами зафіксовано, що працівники поліції приїхали на виклик з метою оформлення ДТП, Під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, та відібранням всіх необхідних документів, пояснень учасників події, у ОСОБА_1 працівники поліції виявили ознаки алкогольного сп`яніння, про що йому було проголошено вголос. Працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою пристрою Драгер, на що останній погодився. Працівник поліції роз`яснив процедуру проходження огляду, надав запакований мундштук, зробив контрольний забір повітря. ОСОБА_1 пройшов огляд, результат склав 1.03 ‰. Працівник поліції запитав, чи згоден ОСОБА_1 з отриманим результатом, на що відповів, що так згоден. Працівником поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, роз`яснено права передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КупАП, а також відсторонено ОСОБА_1 від права керування транспортним засобом.

При розгляді справи апеляційний суд виходить з наступного.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно п. 2.9а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З положень ст. 266 КУпАП вбачається, що особи, які керують, зокрема транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння. Огляд особи, яка керувала, зокрема транспортним засобом, на стан сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала, зокрема транспортним засобом, на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд осіб на стан сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд особи на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. У разі відсторонення особи від керування, зокрема транспортним засобом, можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.

Аналогічні положення, але з більш детальним врегулюванням дій поліцейського під час огляду водія на стан сп`яніння, містяться в Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 (далі Порядок № 1103) та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС України та Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція № 1452/735).

Зокрема, положення п. 2, 3, 5 Порядку № 1103 встановлюють, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Положенням п. 2, 3 розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

За приписами п. 3 - 5 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Згідно п. 7 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Частина 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 цього Закону віднесено застосування засобів відеозапису.

Підпунктом 1 п. 2 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026) передбачено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Оцінивши всі наявні в матеріалах справи докази, як кожний окремо, так і в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що зібрані в справі докази відображають обставини, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, узгоджуються між собою і не викликають суперечностей у їх відповідності фактичним обставинам справи, тобто є належними, допустимими і достатніми для підстав вважати, що 07.02.2025 року ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що відсутні належні, допустимі та достатні докази керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, спростовуються матеріалами справи, а саме постановою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07 травня 2025 року в не оскаржуваній частині за ст. 124 КУпАП, в якій встановлено обставини настання ДТП за участі ОСОБА_1 , а також не запереченням с боку останнього факту керування та визнання вини у скоєні ДТП, відеозаписом з портативних відеореєстраторів поліцейських №47925, 470616, на часі 20:39 інший учасник ДТП ОСОБА_2 повідомляє, що ОСОБА_1 був у стані алкогольного сп`яніння, а також відсутністю заперечень ОСОБА_1 протягом здійснення всієї процедури проходження огляду на стан сп`яніння, на те, що він не керував в стані сп`яніння.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції проігнорувано клопотання про виклик свідка, і це грубе порушення принципів змагальності та права на захист є не спроможне, оскільки вирішення судом першої інстанції під час розгляду справи у порядку провадження в справах про адміністративні правопорушення клопотань осіб, які беруть участь у справі знаходиться в межах дискреційних повноважень суду. Незгода особи, яка бере участь у справі із процесуальними рішеннями судді у питаннях, які знаходяться в межах дискреційних повноважень суду, не може бути підставою для скасування рішення суду.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що було порушення обов`язку направлення особи на медичний огляд при наявності заперечення щодо результату огляду Drager, спростовується відеозаписом приєднаним до матеріалів справи, де ОСОБА_1 на часі 20:44 погодився з отриманим результатом, а відтак оскільки заперечень з боку останнього з отриманим результатом не було, обов`язку у працівника поліції направляти ОСОБА_1 не виникло. Матеріали справи, в тому числі відеозапис, не містить заперечень ОСОБА_1 з отриманим результатом, про що свідчить підпис ОСОБА_1 на чеку Драгера, а також в акті огляду.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом 07 лютого 2025 року о 18 год. 57 хв. в м. Ізмаїлі Одеської області, по вул. Придунайська, 232 є неспроможними, оскільки судом визнано винним ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме, що водій ОСОБА_1 07 лютого 2025 року о 18 год. 57 хв. в м. Ізмаїлі Одеської області, по вул. Придунайська, 232, керував транспортним засобом DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом KOLUMAN, державний номерний знак НОМЕР_2 не врахував безпечного інтервалу для здійснення маневру повороту праворуч та не врахував габарити свого транспортного засобу, внаслідок чого здійснив наїзд на припарковий транспортний засіб SCANIA, державний номерний знак НОМЕР_3 з напівпричепом ОМЕР, державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого завдав механічних пошкоджень, чим завдано матеріальної шкоди. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Постанова районного суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні ДТП, ОСОБА_1 в апеляційному порядку не оскаржена, а отже факт керування транспортним засобом 07 лютого 2025 року о 18 год. 57 хв. в м. Ізмаїлі Одеської області, по вул. Придунайська, 232 у стані алкогольного сп`яніння, коли відбулося зіткнення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 з іншим транспортним засобом під керуванням ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 адвоката Александрова Дмитра Олександровича про те, що ОСОБА_1 вжив алкоголь після зіткнення транспортних засобів для того щоб зігрітись у прохолодну погоду, чекаючи поліцейських, які їхали до місця ДТП майже півтори години не можуть бути взятими до уваги, оскільки не підтверджуються встановленими у справі обставинами.

Крім того апеляційний суд звертає увагу, що обставини, які наведені адвокатом Александровим Д.О. на захист ОСОБА_1 , зокрема що останній вжив алкоголь після ДТП і до приїзду поліцейських, охоплюється диспозицією частини 4 статті 130 КУпАП, якою передбачено, що: «вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду» тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб.

У відповідності до ч. 5 ст. 38 КУпАП за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 КУпАП, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Тобто обставини, які наведені захисником в апеляційній скарзі в якості захисту особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, фактично свідчать про вчинення цією особою ще більше тяжкого правопорушення, в якому його не звинувачено і строк накладення стягнення за яким (07.02.2026 року) не сплинув.

Оскільки вжиття алкоголю після ДТП до приїзду поліцейських і оформлення матеріалів формально безумовно не свідчить, що особа не перебувала у стані алкогольного сп`яніння саме під час ДТП і після ДТП вжила алкоголь додатково, така ситуація може погіршити становище особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП тим, що ця особа може бути додатково притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 1309 КУПАП, яка є більш тяжкою ніж ч.1 ст. 130 КУпАП, дані доводи апеляційної скарги не приймаються апеляційним судом, як такі, що об`єктивно не підтверджуються встановленими у справі обставинами, а також і зв`язку з тим, що такі доводи можуть об`єктивно погіршити становище ОСОБА_1 як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом дослідження у суді першої інстанції, яким суд надав правильну та неупереджену оцінку, яка обґрунтовано викладена у мотивувальній частині судового рішення та не потребує додаткового правового аналізу.

Тобто, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд констатує, що при розгляді справи судом першої інстанції доказам по справі надано належну та об`єктивну оцінку, а твердження апелянта про те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, не знайшли свого підтвердження.

Отже, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за ст. 130 ч. 1 КУпАП, а тому висновок суду першої інстанції про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законним та обґрунтованим, тому немає підстав для скасування або зміни постанови суду.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням ним пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту від відповідальності за вчинене правопорушення.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.

Так, з постанови суду вбачається, що при визначенні розміру штрафу та строку позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, судом були враховані характер скоєного правопорушення, особа правопорушника, в зв`язку з чим судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у виді розміру штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, як єдиного адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов до висновку, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Александрова Дмитра Олександровича - залишити без задоволення.

Постанову судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07 травня 2025 року - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений: 03.07.2025 року.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе