Справа №: 302/819/25 3/302/326/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.06.2025 селище Міжгір`я

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області Кривка В.П.,

з участю особи, стосовно якої складено протокол, - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 204-1 ч.2 КУпАП, за протоколом серія ЗхРУ № 354880 від 11.06.2025 року, який складений інспектором ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 прикордонного загону ОСОБА_2 , стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , гр.України, уродженця с.Олександрівка Новоград-Волинський район Житомирська область, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , паспорт громадянами України № НОМЕР_2 від 28.09.2022 року, виданий органом ДМС 5610, РНОКПП НОМЕР_3 , працюючого, неодруженого, раніше не судимого, протягом року до адміністративної відповідальності не притягався, номер телефону: НОМЕР_4 ,-

В С Т А Н О В И В:

11.06.2025 року о 15 год 30 хв прикордонним нарядом «Контрольний пост» спільно з офіцерами прикордонного оперативно-розшукового відділу з м.д.н.п. Яблунівка в межах контрольованого району Закарпатської області було виявлено гр.України ОСОБА_1 , який здійснив спробу незаконного перетину державного кордону з України в Румунію поза пунктами пропуску через державний кордон з фіксацією порушення ст.ст.9,12 Закону України «Про державний кордон України».

Ці дії ОСОБА_1 працівник прикордонної служби кваліфікував за ст.204-1 ч.2 КУпАП.

У залі судового засідання ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.204-1 ч.2 КУпАП, не визнав, просив закрити провадження у справі, обґрунтувавши свою позицію таким. У день зазначений у протоколі він разом з своїми друзями їхали двома автомобілями в с.Синевир у гості до ОСОБА_3 (колега по роботі), яка теж їхала разом з ними. Перший автомобіль з ОСОБА_4 номерами проїхав без перешкод, а автомобіль, де знаходився ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з Тернопільськими номерами зупинили невідомі йому особи у військовій формі. Ці особи не представились, спитали ОСОБА_1 , чи наявний в нього закордонний паспорт, який він показав через застосунок «Дія». Після цього невідомі особи попросили товаришів зачекати в автомобілі. Пізніше у ОСОБА_1 особи у військовій формі попросили документи, що посвідчують особу, коли він їх надав, з них було здійснено копії. Після чого товаришам було запропоновано підписати протоколи про адміністративне правопорушення за ст.204-1 ч.2 КУпАП, а у разі відмови запропоновано повернутися в Івано-Франківськ. ОСОБА_1 відмовився від підписання протоколу та з товаришами повернулися в м.Івано-Франківськ.

Оцінивши зміст протоколу і подані в справу матеріали, суддя дійшов такого висновку.

Стаття 204-1 ч.2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за таке : перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з вищенаведених порушень.

Постановою КМУ № 1194 від 03.08.1998 із змінами і доповненнями передбачено, що Хустський район Закарпатської області є контрольованим прикордонним районом.

Згідно з Положенням про прикордонний режим, затв. пост. КМУ № 1147 від 27.07.1998 (із змін. і доп.) передбачено порядок в`їзду, перебування, проживання, пересування громадян України та інших осіб у прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районі. Цим же положенням передбачено, що прикордонна смуга це ділянка місцевості завширшки 5 км.

Судом установлено такі обставини за доказами, поданими посадовою особою, яка склала протокол.

Працівниками прикордонної служби надані такі докази у справу як:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 354880 від 11.06.2025 року, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від підписання протоколу у присутності двох свідків та від дачі особистих пояснень;

- пояснення на адресу голови Міжгірського районного суду Закарпатської області інспектора ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_6 від 14.06.2025 року, згідно яких 11 червня 2025 року близько 15 год. 30 хв. виконуючи обов`язки молодшого прикордонного наряду «Контрольний пост» в межах контрольованого прикордонного району на ок.н.п. Міжгір`я (територія Міжгірської селищної громади Хустського району Закарпатської області) було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який спільно з ОСОБА_7 здійснили спробу незаконного перетину державного кордону з України в Румунію поза пунктами пропуску через державний кордон у складі групи осіб, чим порушив вимоги ст.ст 9, 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 204-1 КУпАП. У ході проведення перевірочних заходів особи помітно нервували, не могли чітко пояснити мету прибуття в контрольований прикордонний район та не мали чіткого пояснення куди вони прямують та до кого. У подальшому на даних осіб було складено протоколи про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 204-1 КУпАП;

- довідку про результати затримання 2-х громадян України на ділянці впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 11.06.2025 року, яка складена старшим офіцером ПОРВ ОСОБА_8 та погоджена начальником ПОРВ ГОРВ ОСОБА_9 , де зазначено таке. У ході опитування гр.України ОСОБА_10 пояснив, що разом зі своїм товаришем ОСОБА_7 у зв`язку із сімейними проблемами, скрутним фінансовим становищем та небажанням надалі проживати в Україні, близько тижня тому вирішили шукати спосіб незаконного перетину державного кордону України (не організовано, хотів потрапити в Німеччину). Під час проведення фільтраційно перевірочних заходів, ОСОБА_10 пояснив, що протягом тривалого часу разом із ОСОБА_7 підшукували варіанти щодо здійснення незаконного перетину державного кордону. Через обмежені фінансові можливості вони вирішили самостійно прокласти маршрут до Румунії за допомогою мобільного додатку «Google Maps». 11.06.2025 громадянин ОСОБА_10 разом із ОСОБА_11 близько 10.00 прибули поїздом на залізничний вокзал до м.Львів, де скориставшись послугами «BlaBlaCar» вирушили у напрямку м.Хуст. Під час перевірки транспортного засобу ДПСУ на контрольному посту, який знаходиться у н.п. Міжгір`я, було виявлено, затримано та доставлено до підрозділу Держприкордонслужби останнього, з метою проведення фільтраційно-перевірочних заходів та складання адміністративно процесуальних документів.

Оцінивши зміст протоколу, додані до нього матеріали, докази сторони захисту, суддя дійшов висновку, що справа підлягає закриттю з огляду на таке обґрунтування.

У залі судового засідання свідок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , надав наступні пояснення. У день зазначений у протоколі він разом з друзями їхали до ОСОБА_3 , яка є його колегою по роботі, у с.Синевир, уродженкою якого вона є. На околиці селища Міжгір`я працівники прикордонної служби, не представившись, попросили зупинити його автомобіль марки Апель Астра з д.н.з. НОМЕР_5 на узбіччі. Після чого останні спитали напрямок поїздки, перевірили автомобіль та речі, а потім наказали зачекати. Після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було запропоновано підписати протоколи за ст.204-1 КУпАП, на що вони відмовилися.

У залі судового засідання свідок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , надала такі пояснення. Вона уродженка с.Синевир Закарпатської області, де і має зареєстроване місце проживання в будинку АДРЕСА_3 . Наразі вона проживає в м.Івано-Франківськ. У день зазначений в протоколі вона з друзями та її нареченим їхали до неї додому в с.Синевир двома автомобілями на одну добу. Вона їхала разом з своїм нареченим на ОСОБА_4 номерах, тому їх пропустили працівники ДПС України, натомість її друзів ( ОСОБА_5 і ОСОБА_1 ), які їхали в іншому автомобілі зупинили на околиці селища Міжгір`я, про що вона дізналася, коли їй зателефонували товариші. ОСОБА_3 намагалася повідомити працівникам прикордонної служби, що вона уродженка с.Синевир і що ОСОБА_5 і ОСОБА_1 її друзі, які на добу їдуть до неї в с.Синевир, однак її ніхто не слухав, натомість працівниками прикордонної служби було запропоновано їй замовкнути. Після чого, з документів ОСОБА_5 і ОСОБА_1 було здійснено копії, а їм запропоновано або підписати протоколи, або повертатися в м.Івано-Франківськ, на що хлопці відмовилися від підписання протоколу та вся компанія повернулася в м.Івано-Франківськ.

Із змісту матеріалів справи видно, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не доведені жодним належним та допустимим доказами, адже посадовою особою не додано до матеріалів справи ні письмові пояснення свідків, ні відео-, аудіозаписи обставин вчинення правопорушення.

У такому випадку суд хотів би навести ситуацію, яка була на розгляді в Європейському Суді з прав людини у справі «Старков та Тищенко проти Росії» (рішення від 17 грудня 2019 року). Зокрема в пункті 26 Страсбурзький суд звернув увагу на те, що в цій справі єдиними доказами, на які посилалися суди при визнанні заявників винними, були протокол про адміністративне правопорушення та заяви співробітників поліції. Він вважає, що нездатність національних судових органів отримати свідчення незалежних спостерігачів за оспорюваним подій підірвала загальну справедливість судового розгляду.

Натомість ОСОБА_1 від підпису протоколу відмовився, працівники прикордонної служби не вилучили від ОСОБА_1 жодних речей чи документів, які б могли були бути знаряддями чи засобами вчинення правопорушення. З обставин справи видно, що ОСОБА_1 перебував у контрольованому прикордонному районі з належними документами (мав при собі електронний паспорт громадянина України для виїзду за кордон). Таке відповідає пункту 8 Положення про прикордонний режим. Посадовою особою не зазначено у протоколі, які саме положення законодавства, яке регулює прикордонний режим порушив ОСОБА_1 .

Крім того, працівник прикордонної служби кваліфікував дії ОСОБА_1 за ст.204-1 ч.2 КУпАП об`єктивна сторона якої полягає у : перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з вищенаведених порушень. Однак працівниками прикордонної служби не зазначено у протоколі обов`язкову ознаку об`єктивної сторони ст.204-1 ч.2 КУпАП, а саме вчинення вищенаведеного діяння групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з вищенаведених порушень.

Отже, суд не встановив обставин реального здійснення порушення правил прикордонного режиму. Адже фіксації ознак адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 204-1 КУпАП, не здійснено в установленому законом порядку. У справу не подано належних, достовірних і допустимих доказів для ствердження вини особи за ознаками правопорушення, передбаченого статтею 204-1 ч.2 КУпАП, відповідно до положень статті 251 КУпАП. Ця норма передбачає, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП. Натомість сторона захисту спростувала всі доводи працівників прикордонної служби, пояснили мету перебування в Закарпатській області, що в свою чергу в залі судового засідання підтвердили свідки сторони заходу.

Окрім цього, суд констатує, що ок.н.п. Міжгір`я знаходиться на відстані приблизно 80 км від кордону України з Румунією і на території Міжгірської селищної громади та колишнього Міжгірського району Закарпатської області не має пропускних пунктів прикордонного режиму.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не можу бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Суд не має повноважень збирати докази винуватості особи відповідно до практики ЄСПЛ, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» ("Malofeyevav. Russia", рішення від 30.05.2013 р., заява N 36673/04) та «Карелін проти Росії» ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

З огляду на встановлені обставини, викладене обґрунтування, суддя дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 не доведена засадою поза розумним сумнівом (застосування принципу в рішенні ЄСПЛ «Кобець проти України»).

Цей висновок суду дає підстави застосувати положення статті 247 п.1 КУпАП, тобто закрити провадження в справі.

Керуючись статтями 280, 283-285, 247 п.1 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 204-1 ч.2 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу на постанову судді може бути подано в Закарпатський апеляційний суд через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом 10 днів з дня винесення постанови в порядку, передбаченому КУпАП.

Постанова набирає законної сили згідно з ст.294 КУпАП після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова складена 01.07.2025.

Суддя: В. П. Кривка