ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1717/25 Справа № 177/601/25 Суддя у 1-й інстанції - Геря О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Свіягіна І. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Свіягіна І.М.,

при секретарі судового засідання Примак Н.М,

за участю захисника адвоката Янковського В.А.,

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу захисника адвоката Янковського В.А., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Широківського районного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючу оператором ліній ПП "Восход", зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн, стягнуто судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп, -

в с т а н о в и л а :

постановою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 21 травня2025 року ОСОБА_1 визнаний винною у тому, що вона 23.02.2025 року о 16.05 ОСОБА_1 в с. Шестірня по вул. Центральна біля буд. 8 керувала транспортним засобом "Opel Vectra", д.н.з. НОМЕР_1 , при виконанні обгону не переконалась в безпечності та скоїла зіткнення з автомобілем "ВАЗ 2101", д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попутно і здійснював розворот ліворуч. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Таким чином ОСОБА_1 порушила п. 14.6 ПДР.

На зазначену постанову захисник адвокат Янковський В.А., діючий в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в діях ОСОБА_1 .

Вказує, що постанова суду першої інстанції не законна, не обґрунтована, передчасна, із свідомим, навмисним порушенням судом КУпАП та позбавлення ОСОБА_1 права на захист. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та взагалі не були досліджені в судовому засіданні, а ґрунтуються лише на документальних вибіркових доказах.

Наголошує, що постанова суду винесена без врахування всіх фактичних обставин справи, які в удовому засіданні взагалі не досліджувалися, а зібрані по справі докази не є достатніми для визнання ОСОБА_1 винуватою.

Наголошує, що коли ОСОБА_1 керувала автомобілем Опель та виконувала обгін автомобіля ВАЗ, останній взагалі не рухався, а стояв на узбіччі дороги з правої сторони із включеним маячком повороту направо, в той час, коли ОСОБА_1 наблизилась до автомобіля ВАЗ, останній різко почав здійснювати розворіть наліво, що призвело до зіткнення обох транспортних засобів.

Зазначає, що в автомобілі ОСОБА_1 перебувало дві особи, які є свідками вказаного ДТП, однак поліцейські не допитали вказаних свідків.

Зауважує, що в матеріалах справи, є пояснення ОСОБА_2 , які написані не ним особисто, а невідомою особою, який прибув на місце ДТП та представився зятем ОСОБА_2 та працівником поліції та відповідно не був на місці під час ДТП. Вказаним обставинам суд не надав належної оцінки.

Наголошує, що ОСОБА_1 , скориставшись правом на надання правової допомоги, уклала договір із адвокатом Янковським В.А., який у призначений день засідання перебував на навчанні у іншому місці, тому завчасно просив відкласти розгляд справи, проте судом розглянуто справу та в постанові взагалі не наведено вказаних обставин.

Стверджує, що суд помилково вказує про дослідження ним доказів у їх сукупності, а не кожен доказ окремо без надання кожному доказу окремо належної їм правової оцінки, не досліджує докази, а лише перераховує їх, у постанові. Суд взагалі не дослідив відеозапис поліцейських.

Зауважує на порушення складання схеми ДТП, скільки відсутні індивідуальні траєкторії руху транспортних засобів, не показано, як рухався кожен з автомобілів перед ударом; також наявні геометрична неточність та масштаб, що унеможливлює відтворення реального розташування транспортних засобів; таблична частина схеми заповнена частково; відсутня оцінка видимості, дорожніх знаків та розмітки; інші учасники до схеми не внесені, а тому схема є неналежним та недопустимим доказом.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскарженої постанови судді місцевого суду та доводів захисту, викладених ним у апеляційній скарзі; захисника адвоката Янковського В.А. та особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , які підтримали доводи апеляційної скарги; вивчивши, перевіривши та оцінивши матеріали адміністративної справи, обміркувавши наведені доводи, - суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з огляду на таке.

За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно припису ст. 8 КУпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.

Згідно положень ст. 17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " від 23.02.2006 року за № 3477-ІV рішення ЄСПЛ - є джерелом права в Україні.

Відповідно до положення частини 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Бендерський проти України" (заява № 22150/02, параграф 2), у якому відображений принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.

Так, статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Наведена норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до конкретних правил дорожнього руху, порушення вимог яких має бути у причинному зв`язку з їх наслідками.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 інкримінується порушення п. 14.6 ПДР України. Судом першої інстанції визнано доведеним, порушення зазначених правил дорожнього руху та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Так, суд першої інстанції, як на доведеність вини ОСОБА_1 послався на протокол про адміністративне правопорушення від 23.02.2025 року серії ААД № 298281, рапорт, схему місця ДТП, письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , фототаблиці, інші письмові матеріалами справи.

В ході апеляційного розгляду, ОСОБА_1 показала, що рухалась по дорозі, перед нею їхав ВАЗ 2101, перебуваючи ближче до правого краю дороги увімкнув поворот вправо, зупинився на узбіччі, потім різко почав здійснювати маневр повороту ліворуч, внаслідок чого відбулась ДТП з автомобілем під її керуванням. Покажчик повороту в автомобілі ВАЗ 2101 від удару заклинило, проте вони не встигли сфотографувати, оскільки приїхав родич водія ОСОБА_2 та дістав клеми з акумулятору, саме тому на фото, яке міститься в матеріалах справи відкритий капот.

Крім того, судом апеляційної інстанції за клопотанням захисника допитані свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Так, ОСОБА_3 , 1994 року народження показав, що автомобіль "OpelVectra" належить йому, у зв`язку із тим, що в нього було погане самопочуття, він попросив сісти за кермо ОСОБА_1 , вони їхали з села у місто Кривий Ріг, виїхавши з магазину, ОСОБА_1 пропустила автомобіль ВАЗ 2101, він рухався попереду неї, потім він уповільнив хід та увімкнув правий покажчик повороту, тому ОСОБА_1 увімкнула лівий покажчик повороту та трималась лівої частини полоси, автомобіль ВАЗ 2101 зупинився на узбіччі. В момент, коли вони наблизились до автомобіля ВАЗ 2101, водій транспортного засобу різко почав розворот ліворуч, внаслідок чого відбулось зіткнення автомобілів. Зазначив, що на вказаній ділянці дороги перехрестя немає. Зауважив, що в автомобілі ВАЗ 2101 відкрит капот не від удару, а тому що витягли клеми з акумулятору, щоб не було видно, який покажчик повороту був увімкнений у автомобілі ВАЗ 2101.

Свідок ОСОБА_4 , 1992 року народження, надав аналогічні показання, та підтвердив, що за кермом була ОСОБА_1 , оскільки його брату ОСОБА_3 було погано, а він вживав алкоголь, тому не міг керувати транспортним засобом. Підтвердив факт увімкнутого саме правого покажчика повороту у автомобіля ВАЗ 2101 та факт того, що ОСОБА_2 та його родич, одразу після настання ДТП, унеможливили фіксування цього факту, оскільки відключили акумулятор авто.

Захисник адвокат Янковський В.А. зауважив, що ОСОБА_1 не мала технічної можливості уникнути ДТП, через погодні умови та відволікаючий маневр ОСОБА_2 , який увімкнув саме правий покажчик повороту, перебував ближче до правої частини дороги, куди можна було здійснити поворот, при цьому повороту наліво не було.

Так, вислухавши вказані показання, дослідивши схему місця ДТП, де зафіксовано розміщення транспортних засобів, фото таблицю, яка міститься в матеріалах справи, із зображенням технічних пошкоджень автомобілів, письмові пояснення ОСОБА_2 , який зазначив, що увімкнув саме лівий покажчик повороту.

Наявним в матеріалах справи відеозаписом боді камер працівників поліції зафіксовані наслідки події, які мали місце 23.02.2025 року з моменту приїзду працівників поліції за викликом. Так, під час спілкування працівників поліції із учасниками ДТП, кожен із них окремо надав пояснення, які аналогічні письмовим поясненням, що містяться в матеріалах справи та суперечать один одному. Свідків ДТП, окрім допитаних в суді апеляційній інстанції, які були пасажирами автомобіля "Opel Vectra" не має.

За змістом ст.ст.279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається судом у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п.43 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» ( з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Стаття 62 Конституції України закріплює правило, згідно з яким усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, докази які містяться в матеріалах справи, є недостатніми для встановлення винуватості ОСОБА_1 , оскільки неможливо поза розумним сумнівом стверджувати, що дії ОСОБА_1 не відповідали вимогам ПДР України, що потягло настання ДТП.

Зібрані докази не вказують, що ОСОБА_1 мала можливість уникнути ДТП, та неможливо спростувати її версію, що водій ВАЗ 2101 увімкнув правий покажчик повороту та в момент її наближення здійснив неочікуваний розворот ліворуч, також неможливо стверджувати, що її дії перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП.

Версія подій іншого учасника ДТП ОСОБА_2 не підкріплена будь-якими доказами, щоб можна було стверджувати на невідповідність дій водія ОСОБА_1 правилам дорожнього руху.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП, є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Проте, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Зазначене узгоджується із судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Разом з цим, матеріали справи не містять беззаперечних доказів, які б вказували, що ОСОБА_1 порушила саме ті вимоги ПДР України, які стали наслідком настання ДТП, та відсутні будь-які докази, що події відбувались саме за версією водія ОСОБА_2 , що могло б вказувати на порушення ОСОБА_1 ПДР України.

Водночас, апеляційний суд наголошує, що суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Однак, в протоколі про адміністративне правопорушення та судом першої інстанції у своєму рішенні зазначено, що ОСОБА_1 порушила вимоги 14.6 ПДР України.

Згідно з п.14.6 Правил дорожнього руху України, обгін заборонено на перехресті.

Як вбачається зі схеми ДТП, фототаблиці та пояснень учасників судового провадження, на місці ДТП або біля нього, перехрестя взагалі відсутнє, ділянка дороги є прямою, без поворотів та перехресть.

Крім того, ОСОБА_1 інкриміновано порушення п. 14.6 ПДР України, який має 8 підпунктів, зокрема з п.п. «а» до п.п. «є», тобто вісім різних складів правопорушення, однак у протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано, яке саме порушення пункту 4.6 ПДР (підпункт), вчинене ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод із урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини поширюється також на справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності (Lutz v. Germany, § 182; Schmautzer v. Austria; Malige v. France).

Гарантії статті 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод включають зобов`язання суддів надавати достатні підстави для винесення рішень (H. v. Belgium (Н. проти Бельгії), § 53). Достатні підстави демонструють сторонам, що їхню справу було ретельно розглянуто.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має: права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа мас захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Суд позбавлений можливості змінити фабулу адміністративного правопорушення та не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Наведене свідчить про те, що викладені у протоколі та судовому рішенні обставини дорожньо-транспортної пригоди за участю ОСОБА_1 , не свідчать про наявність у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки наявні у справі докази не підтверджують факт порушення водієм ОСОБА_1 п. 14.6 Правил дорожнього руху України.

Отже, висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124КУпАП, є необґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова скасуванню із закриттям провадження у справі в зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 247, 293, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу захисника адвоката Янковського В.А., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - задовольнити.

Постанову Широківського районного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2025 року щодо ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Ірина СВІЯГІНА