Номер провадження: 33/813/796/25
Головуючий у першій інстанції Гелла С. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря Зєйналової А.Ф.к., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 січня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, -

встановив:

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 січня 2025 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 605,60 грн.

З вказаної постанови вбачається, що 08.12.2024 року о 07:40 год. прикордонним нарядом «Контрольний пост» на автодорозі Одеса-Рені М-15 (48 км 600 м.) на відстані 3900 м. від лінії державного кордону, було виявлено громадянина ОСОБА_1 , який не маючи документів які дають підстави для виїзду за кордон в пунктах пропуску через державний кордон здійснив спробу незаконного, поза пунктом пропуску перетину державного кордону з України в Республіку Молдова, який демаркований у відповідності до положення «Про демаркацію державного кордону між Україною та Республікою Молдова на ділянці автодороги Одеса-Рені», в районі прикордонного знаку №0608, що проходить через ділянку автодороги Одеса-Рені в районі п/зп 0608, на території Білгород-Дністровського району, Одеської області, чим порушив вимоги ст. 9 Закону України «При державний кордон України», ст. 5 Закону України «Про прикордонний контроль», тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 січня 2025 року представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:

1)08.12.2024 року ОСОБА_1 разом із дружиною прибув на прикордонний контроль «Маяки-Паланка-Удобне» з метою виїхати до республіки Молдова, при цьому він неодноразово перетинав державний кордон України, ніяких питань та жодних порушень виявлено не було. Крім того, 11.12.2024 року ОСОБА_1 знов прибув на державний кордон, надав прикордонникам тіж самі документи та без будь-яких зауважень йому дозволили перетнути кордон;

2)відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не надав необхідних документів, що надають право перетинати державний кордон, проте даний факт спростовується поясненнями, викладеними в рапорті від 08.12.2024 року;

3)обставини викладені у справі що розглядалась у суді першої інстанції, не відповідають обставинам справи.

Посилаючись на такі доводи, представник ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Одеський апеляційний суд належним чином сповіщав ОСОБА_1 та адвоката Гойко О.Ю. про розгляд справи на 14 травня 2025 року на 11:00 год. Адвокат Гойко О.Ю. та ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилися, причин своєї неявки суду не повідомили.

Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 204-1КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 та адвоката Гойко О.Ю.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбачених ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №307691 від 08.12.2024 року з якого вбачається, що 08.12.2024 року о 07:40 год., прикордонним нарядом «Контрольний пост» на автодорозі Одеса-Рені М-15 (48 км 600 м.) на відстані 3900 м. від лінії державного кордону, було виявлено громадянина ОСОБА_1 , який не маючи документів які дають підстави для виїзду за кордон в пунктах пропуску через державний кордон здійснив спробу незаконного, поза пунктом пропуску перетину державного кордону з України в Республіку Молдова, який демаркований у відповідності до положення «Про демаркацію державного кордону між Україною та Республікою Молдова на ділянці автодороги Одеса-Рені», в районі прикордонного знаку №0608, що проходить через ділянку автодороги Одеса-Рені в районі п/зп 0608, на території Білгород-Дністровського району, Одеської області, чим порушив вимоги ст. 9 Закону України «При державний кордон України», ст. 5 Закону України «Про прикордонний контроль», тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Від підпису у протоколі ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків.

Рапортом помічника старшого зміни прикордонних нарядів відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » - старшого прикордонного наряду «Контрольний пост» старшого лейтенанта ОСОБА_2 з якого вбачається, що 08.12.2024 о 07:40 год. на 48 км. 600 м. автодороги М-15 на території Білгород- Дністровського району Одеської області на відстані 3900 м. від лінії державного кордону було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не маючи документів, які дають підстави для виїзду за кордон в пункті пропуску через державний кордон, здійснив спробу незаконного, поза пунктами пропуску, перетину державного кордону з України в Республіку Молдова, який демаркований у відповідності до Положення про демаркацію державного кордону між Україною і Республікою Молдова, на ділянці автодороги Одеса-Рені в районі прикордонного знаку № 0608, що проходить через ділянку автодороги Одеса-Рені. Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 встановлено виключний перелік документів за якими громадяни України мають право перетину держаного кордону України. Громадянин України ОСОБА_1 , пред`явив для перевірки тимчасове посвідчення військовозобов`язаного від 04.11.2022 року (згідно перевірки за БД «Оберіг» знаходиться на військовому обліку з 2009 року). Таким чином, громадянин України ОСОБА_1 документів, що дають право на перетинання державного кордону не мав, чим здійснив спробу незаконного, поза пунктами пропуску, перетину державного кордону, чим порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 №1777-ХІІ, Закону України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009 №1710-VI.

Рапорт старшого зміни прикордонних нарядів відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) старшого сержанта ОСОБА_3 , з якого вбачається, що 08.12.2024 року перевірив матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , який не маючи документів, які дають підстави для виїзду за кордон в пункті пропуску через державний кордон, здійснив спробу незаконного, поза пунктами пропуску через державний кордон, здійснив спробу незаконного, поза пунктами пропуску, перетину державного кордону з України в Республіку Молдова, який демаркований у відповідності до Положення про демаркацію державного кордону між Україною та Республікою Молдова, на ділянці автодороги Одеса-Рені в районі прикордонного знаку №0608, що проходить через ділянку автодороги Одеса- Рені. Дане правопорушення було виявлено на території Маякської ОТГ Одеського району Одеської області, на відстані 3900 м. від лінії державного кордону з Республікою Молдова в районі прикордонного знаку №0608 08.12.2024 року. Під час перевірки справи про адміністративне правопорушення недоліків не виявлено.

Схему місця виявлення порушника державного кордону України ОСОБА_1 де схематично зазначено місце правопорушення.

Отже, посилання апеляційної скарги про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 не надав необхідних документів, що надають право перетинати державний кордон, однак даний факт спростовується поясненнями, викладеними в рапорті від 08.12.2024 року, не відповідають дійсним обставинам справи, та дослідженим доказам, з яких вбачається, що ОСОБА_1 пред`явив для перевірки тимчасове посвідчення військовозобов`язаного від 04.11.2022 року (згідно перевірки за БД «Оберіг» знаходиться на військовому обліку з 2009 року), що свою чергу свідчить про відсутність актуальної інформації в БД «Оберіг» стосовно громадянина ОСОБА_1 , на момент його перетину державного кордону з України в Республіку Молдова.

За положенням ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, відповідальність настає у випадку перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Згідно ст. 9 Закону України «Про Державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Розділом ІІ Закону України «Про прикордонний контроль» визначено процедури прикордонного контрою, так ст. 6 цього закону зазначено, що перетинання особами, транспортними засобами державного кордону і переміщення через нього вантажів здійснюються лише за умови проходження прикордонного контролю та з дозволу уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України, а у випадках, визначених цим Законом, - посадових осіб Державної прикордонної служби України, якщо інше не передбачено цим Законом.

У ході перевірки документів уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України використовують технічні засоби контролю для пошуку ознак підробки у документах, здійснюють пошук необхідної інформації у базах даних Державної прикордонної служби України, а також за результатами оцінки ризиків проводять опитування осіб, які прямують через державний кордон.

Отже, кожна особа при проходженні паспортного контролю самостійно надає органу Державної прикордонної служби України документ, який надає право на перетин державного кордону України. У зв`язку з чим саме цей документ і підлягає перевірці працівниками прикордонної служби з метою встановлення його дійсності та належності відповідній особі. Таким чином, працівники прикордонної служби позбавлені можливості здійснити перевірку будь-якого іншого документа.

Статтею 12 Закону України «Про державний кордон України» встановлено, що пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Згідно з абз. 1 п. 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини (чинний протягом строку, на який він виданий); 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» 24 лютого 2022 року на території Україні запроваджено воєнний стан.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

Окрім того, згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 в Україні запроваджено загальну мобілізацію, що передбачає здійснення визначених Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходів, зокрема, обмеження виїзду чоловіків віком 18-60 років за кордон.

У відповідності до положень ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до п. 1 ч. 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ч. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Вказаний обов`язок визначено також п. 23 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року.

Вищезазначені норми законодавства передбачають три шляхи, яким громадяни України, які перебувають на території України та які перебувають на військовому обліку, повинні були уточнити свої персональні дані, а саме: через центр надання адміністративних послуг; через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста; у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Щодо посилань апеляційної скарги про те, що 08.12.2024 року ОСОБА_1 разом із дружиною прибув на прикордонний контроль «Маяки-Паланка-Удобне» з метою виїхати до республіки Молдова, при цьому він неодноразово перетинав державний кордон України, ніяких питань та жодних порушень виявлено не було. Крім того, 11.12.2024 року ОСОБА_1 знов прибув на державний кордон, надав прикордонникам тіж самі документи та без будь-яких зауважень йому дозволили перетнути кордон суд апеляційної інстанції зауважує на такому.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.

Основним завданням Реєстру є ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України (п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів».

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: 1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів. 2. Внесена до Реєстру інформація про призовника, військовозобов`язаного або резервіста є конфіденційною. Нерозголошення конфіденційної інформації гарантується державою. Збирання, зберігання, використання та захист інформації, що міститься у Реєстрі, здійснюються відповідно до закону. 3. Особам, які працюють з базами даних Реєстру, заборонено вимагати, обробляти та використовувати будь-яку інформацію, не передбачену законодавством. Згода призовників, військовозобов`язаних та резервістів на обробку їх персональних даних для цілей Реєстру не потрібна. 4. У разі відсутності окремих відомостей до Реєстру вноситься відмітка про їх відсутність.

Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Положеннями Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», держатель реєстру має право отримати інформацію про військовозобов`язаного шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Отже, ОСОБА_1 при проходженні паспортного контролю самостійно надав органу Державної прикордонної служби України документи, які надають право на перетин державного кордону України. У зв`язку з чим саме ці документи і були перевірені працівниками прикордонної служби з метою встановлення їх дійсності та належності. ОСОБА_1 надав для перевірки тимчасове посвідчення військовозобов`язаного від 04.11.2022 року (згідно перевірки за БД «Оберіг» знаходиться на військовому обліку з 2009 року), тобто на момент пред`явлення даного документу, була відсутня актуальна інформація в БД «Оберіг» стосовно громадянина ОСОБА_1 , тобто станом на 08.12.2024 року (момент перетину державного кордону з України в Республіку Молдова ОСОБА_1 ).

А тому, посилання ОСОБА_1 про те, що він не в перший раз перетинає Державний кордон України із тими самими документами без будь-яких зауважень, судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги з підстав того, що вони не підтверджують того факту, що станом на 08.12.2024 року у базі БД «Оберіг» була наявна актуальна інформація щодо ОСОБА_1 .

Апеляційний суд вважає за потрібне зазначити, що за час розгляду справи у суді апеляційної інстанції апелянт жодного разу не з`явився на призначене судове засідання, жодним чином не брав участі у розгляді справи та не виявляв бажання доведення своєї невинуватості.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 у законний спосіб намагався перетнути кордон України.

Крім того, ОСОБА_1 також суду апеляційної інстанції не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги.

Отже, вищенаведені докази, є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення.

Виходячи з викладеного, доводи апеляційної скарги про те, що в ході розгляду справи суд першої інстанції дав невірну оцінку матеріалам справи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, що в свою чергу дає обґрунтовані підстави вважати, що вказані доводи спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що при вирішенні питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення суд першої інстанції належним чином врахував вимоги ст. 33 КУпАП, характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан, і прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність накладення на нього адміністративного стягнення у виді накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. в дохід держави, яке, на думку апеляційного суду, сприятиме вихованню правопорушника в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, тобто відповідає передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Отже, наведені обставини вказують на відсутність в апеляційного суду підстав для скасування постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 січня 2025 року.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова