Справа № 167/381/25 Провадження №33/802/358/25 Головуючий у 1 інстанції:Сіліч І.І.
Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2025 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника Давидова О.В. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Рожищенського районного суду Волинської області від 07 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Визначено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 07 квітня 2025 року о 11 год 20 хв в м. Рожище по вул. Промислова Луцького району Волинської області, керував транспортним засобом марки Mercedes-Benz 200, д.н.з НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: сухість ротової порожнини. Від проходження в установленому порядку медичного огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Не погодившись з постановою судді першої інстанції захисник Давидов О.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на невідповідність висновків суду обставинам справи. Вказує, що ОСОБА_1 відмовився їхати в медичний заклад для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки віз свою дівчину в лікарню і поспішав. В протоколі вказав, що згідний з правопорушенням, бо працівники поліції відмовлялися віддавати документи. Таким чином вважає в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпаП України.

Захисник просить скасувати постанову Рожищенського районного суду Волинської області від 07 травня 2025 року, а провадження у справі стосовно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 та його захисник Давидов О.В. в судове засідання не з`явилися, до суду подали заяву про здійснення судового розгляду без їх участі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходжу такого висновку.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст.ст. 245, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог закону при розгляді справи суд першої інстанції дотримався.

Висновок районного суду про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, за обставин, викладених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю доказів, перевірених у судовому засіданні та належно оцінених судом, з чим повністю погоджується апеляційний суд.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну юридичну оцінку суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КпАП України, доведеність його вини у вчиненні згаданого адміністративного правопорушення та належним чином мотивував своє рішення.

У відповідності до п. 4 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року № 1413/27858 (далі - Інструкція) ознаками наркотичного сп`яніння є, зокрема, наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Пунктом 7 Розділу ІІІ цієї Інструкції визначено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває у стані, зокрема, наркотичного сп`яніння, згідно із ознаками такого стану.

Висновки суду першої інстанції про доведеність керування ОСОБА_1 транспортним засобом та відмову від проходження у відповідному порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння стверджуються наступними доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №293147 від 07 квітня року, де в графі «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» - ОСОБА_1 зазначив, що від проходження медичного огляду в медичному закладі відмовляється; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; диском з відеозаписом.

Із відеозапису з бодікамери працівника поліції, якийу відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення з достатньою повнотою вбачаються детальні обставини вчинення ним даного адміністративного правопорушення. Із цього відео видно, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції. При спілкуванні із водієм у нього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння та у зв`язку з чіткою відмовою від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Зважаючи на те, що документування правопорушення стосовно ОСОБА_1 проводилося поліцейськиим з використанням спеціальних технічних засобів, підстав стверджувати про порушення установленого порядку проведення огляду на стан сп`яніння, оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, при перевірці доводів апеляційної скарги, апеляційним судом не установлено.

Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 та фактично відмова від проходження огляду на стан сп`яніння в апеляційній скарзі не заперечується, водночас апелянт вказує про вимушеність такої відмови.

Апеляційні доводи щодо необхідності ОСОБА_1 їхати з дівчиною в лікарню, що стало причиною його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, апеляційний суд сприймає критично, оскільки такі обставини не є логічними чи беззаперечними підставами відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Поміж тим, огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться виключно в медичному закладі (шляхом проведення лабораторних досліджень), що за умови правдивості версії ОСОБА_1 щодо необхідності йому їхати в медичний заклад, не позбавляло останнього прослідувати в медичний заклад та надалі пройти згаданий огляд на вимогу працівників поліції.

На переконання апеляційного суду доводи апелянта, що ОСОБА_1 вимушено відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння повністю спростовуються матеріалами справи та апеляційним судом оцінюються як намагання уникнути адміністративної відповідальності за вчинене ним правопорушення будь-яким чином.

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду першої інстанції і були б підставами для її скасування та закриття провадження у справі не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Наведене у своїй сукупності свідчить про правильність висновків суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тоді як наведені апеляційні доводи, свого підтвердження, в ході їх перевірки апеляційним судом, не знайшли. А тому, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржена постанова судді стосовно ОСОБА_1 - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Давидова Олександра В`ячеславовича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову судді Рожищенського районного суду Волинської області від 07 травня 2025 року стосовно ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В. В. Гапончук