ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 захисника Пономаренка А.В. на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого на шахті «Самарська» ш/у «Дніпровське» ПРАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.,

за участю:

в режимі відеоконференції

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника Пономаренка А.В.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2025 року 11 грудня 2024 року о 01.20 год. в м.Павлограді по вул.Європейській (Комарова), 15, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Hyundai Sonata», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (шатка хода, невиразна мова, запах алкоголю з порожнини рота), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, що зафіксовано на нагрудну камеру поліцейського, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник Пономаренко А.В. просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки копію постанови Павлоградського міськрайонного Дніпропетровської області від 04 березня 2025 року було оприлюднено та вручено ОСОБА_1 та його захиснику 06 березня 2025 року, про що свідчить відбиток штемпелю суду на копії оскаржуваної постанови. Вказав, що після отримання оскаржуваної постанови ОСОБА_1 невідкладно звернувся за правовою допомогою та, зважаючи на досить короткі строки для оскарження, повітряні тривоги в Україні, апеляційна скарга була направлена до суду 15 березня 2025 року, по суті просить скасувати вказану постанову та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на те, що ОСОБА_1 у вказаний в протоколі час не керував транспортним засобом, а зазначені у протоколі відомості не відповідають фактичним обставинам справи. Вказав, що суд першої інстанції не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_2 , який керував вказаним у протоколі транспорним засобом, при цьому суд врахував показання поліцейських ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які були допитані в судовому засіданні в якості свідків. Зауважив, що не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Вказав, що суд першої інстанції не врахував та не надав належної оцінки доводам захисника про те, що ОСОБА_1 на час інкримінованих йому дій перебував на лікарняному з ушкодженням ліктьового суглобу правої кінцівки, тому фізично не міг керувати транспортним засобом. Зазначив, що в протоколі про адміністративне правопорушення поліцейським зазначено, що водій притягується до адміністративної відповідальності за відмову від огляду для встановлення стану сп`яніння, а на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського особа, що складає протокол про адміністративне правопорушення, зазначає, що складає протокол стосовно ОСОБА_1 за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Вказав, що відео на диску не є безперервним з моменту зупинки транспортного засобу до складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Вирішуючи клопотання апелянта про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вважає за необхідне його задовольнити, оскільки копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 06 березня 2025 року, а тому з огляду на той факт, що для подання апеляційної скарги необхідний значний проміжок часу для її підготовки, зокрема і наявність повного тексту судового рішення, дану обставину слід вважати належною підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортами поліцейських; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11 грудня 2024 року; актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; DVD диском з відеозаписом, на якому зафіксовано події, а також іншими наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Не заслуговують на увагу доводи захисника з приводу того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та, що водієм був ОСОБА_2 , з огляду на наступне.

Так, з відеозаписів, що були зроблені нагрудною камерою поліцейського, вбачається, що 11 грудня 2024 року вночі в парковій зоні два патрульних екіпажі поліції, один з яких екіпаж поліції охорони, який не наділений повноваженнями оглядати водіїв на предмет сп`яніння та складати з цього приводу будь-які матеріли про притягнення осіб до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, був встановлений водій ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. В процесі спілкування з водієм поліцейський Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, який уповноважений проводити огляд водіїв на стан сп`яніння, та прибув за викликом поліцейських охорони, що зупинили водія ОСОБА_1 , встановивши особу водія, спочатку отримав відповідь від водія ОСОБА_1 , що це він керував автомобілем та заїхав в паркову зону, коли тікав від переслідування поліції. В подальшому водій ОСОБА_1 повідомив про те, що його транспортний засіб вкрадено, а як він ( ОСОБА_1 ) опинився поруч з викраденим автомобілем вночі в комендантську годину не пояснював.

Окрім того, протокол про адміністративне правопорушення, рапорти поліцейських, направлення водія до медичної установи та акт огляду водія з використанням спеціальних технічних засобів, які оформлювались 11 грудня 2024 року, не містять даних про свідка ОСОБА_2 та його існування під час інкримінованих водію ОСОБА_1 подій 11 грудня 2024 року.

Також, допитані в судовому засіданні суду першої інстанції поліцейські охорони ОСОБА_4 та ОСОБА_3 показали, що виконуючи свої посадові обов`язки поліцейських охорони 11 грудня 2024 року прибули за викликом до будинку №16 по вул.Комарова (нова назва Європейська) м.Павлограда, де вперше побачили водія ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, який намагався поїхати на автомобілі. Водій ОСОБА_1 вийшов з автомобіля та запевнив поліцейських охорони, що піде додому. Через короткий проміжок часу (01.20 год.) ці свідки вже побачили, як рухається автомобіль водія ОСОБА_1 , тому стали переслідувати цей транспортний засіб та зупинили в парковій зоні. Водієм був ОСОБА_1 , інших осіб в автомобілі не було. У зв`язку з тим, що поліцейські охорони не наділені повноваженнями перевіряти водіїв на стан сп`яніння, і був викликаний наряд поліції відділу реагування патрульної поліції Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, які вже прибули на місце зупинки водія ОСОБА_1 та оформили відповідні матеріли про притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України.

Виходячи з п.4 ч.3 ст.13 ЗУ «Про національну поліцію» у складі поліції функціонує поліція охорони. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліції охорони притаманні наступні повноваження: здійснення охорони об`єктів права державної власності у випадках та порядку, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, а також бере участь у здійсненні державної охорони (п. 19); здійснення на договірних засадах охорони фізичних осіб та об`єктів права приватної і комунальної власності (п. 20). Під час несення служби персонал поліції охорони зобов`язаний діяти, у тому числі попереджати, виявляти та припиняти кримінальні або адміністративні правопорушення на об`єктах (маршрутах) охорони (патрулювання), лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (п.2), у межах компетенції сприяти нарядам поліції, які несуть службу на території обслуговування, а також представникам інших правоохоронних органів під час виконання ними службових обов`язків (п.6), що закріплено в частині 8 розділу ІІ Інструкції про організацію службової діяльності органів поліції охорони під час виконання заходів з фізичної охорони об`єктів, затвердженої наказом МВС України від 07.07.2017 № 577.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції при ухваленні постанови правильно взято за основу вищевказані показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , оскільки відсутні будь-які сумніви в їх упередженості, зацікавленості, або неправдивості, а тому суд апеляційної інстанції не приймає доводи апеляційної скарги захисника в цій частині.

Апеляційний суд критично відносить до доводів захисника щодо фізичного стану водія ОСОБА_1 , який не дозволяв йому керувати автомобілем. З відеозапису подій водій ОСОБА_1 не виглядає хворим, останній не скаржиться на стан здоров`я, дуже інтенсивно палить, використовуючи праву верхню кінцівку, яка добре згибається в ліктьовому суглобі, робить жести цією рукою.

Доводи апеляційної скарги про те, що долучений до матеріалів відеозапис не є безперервним також судом не приймаються до уваги з наступних підстав.

Так, відповідно до п. 5 розділу ІІ та п. 2 розділу ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозаписів, засобів фото і кінозйомки , затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018 року включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. При цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Згідно із п. 3.5 розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання та використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України №100 від 03.02.2016 року, після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

Як вбачається з технічного відеозапису з нагрудної камери працівників поліції, всі значимі обставини для кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, починаючи з моменту зупинки його транспортного засобу і закінчуючи складенням щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, були зафіксовані на бодікамеру поліцейського, коли велася безперервна відеойзомка, з якої вбачається наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Відтак доводи захисника про те, що зазначений відеозапис не є безперервним правого значення не мають.

В матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без зміни.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 захиснику Пономаренку А.В. строк на апеляційне оскарження постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 захисника Пономаренка А.В. на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот