Номер провадження: 33/813/1402/25
Номер справи місцевого суду: 496/8059/24
Головуючий у першій інстанції Горяєв І.М.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Чередник К.А.,

осіб, які взяли участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції:

- адвоката Чеботарьової Юлії Володимирівни,

розглянувши заяву захисника ОСОБА_1 адвоката Чеботарьової Юлії Володимирівни, про відвід судді Одеського апеляційного суду Таварткіладзе О.М., у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Біляївського районного суду Одеської області від 29 травня 2025 року визнано винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Звільнено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від сплати судового збору.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Гончаров Михайло Сергійович подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 29 травня 2025 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, призначеного на 27.06.2025 року, захисником ОСОБА_1 адвокатом Чеботарьовою Юлією Володимирівною заявлено відвід судді Одеського апеляційного суду Таварткіладзе О.М., від розгляду даної справи. Заявлений відвід мотивований тим, що у захисника виникли сумніви в об`єктивності та неупередженості головуючого судді, оскільки ним було відмовлено у задоволенні низки клопотань, а саме: оголошення перерви у судовому засіданні для надання пояснень особисто ОСОБА_1 , витребуванні з Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області засвідчену належним чином копію сторінки з Журналу обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`ять, копіювання цифрової інформації щодо отримання 13 грудня 2024 року такого записуючого пристрою поліцейськими, які складали протокол, про визнання доданого до справи відеозапису недопустимим та неналежним доказом, приєднання до матеріалів справи доповнення до апеляційної скарги, дослідження всіх матеріалів справи у судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вивчивши доводи заяви про відвід судді Таварткіладзе О.М., апеляційний суд приходить до такого висновку.

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення визначається цим Кодексом та іншими законами України (ст. 246 КУпАП).

У відповідності до ч. 1 ст. 17 Закону "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди при розгляді справ застосовують Конвенцію і практику ЄСПЛ як джерело права. Як встановлено рішенням ЄСПЛ у справі "Швидка проти України" від 30.10.2014 року, провадження у справах про адміністративні правопорушення вважається кримінальними у розумінні Конвенції. У справі "Надточій проти України" ЄСПЛ зазначив, що Уряд України визнав кримінально-правовий характер КУпАП.

У Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня норма, яка передбачає поняття "відвід судді" та порядок розгляду заяв про відвід (самовідвід), тому суд вважає, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи.

Нормами Конституції України закріплені основні засади судочинства та відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. UnitedKingdom), від 10.06.1996, п. 38).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v.Switzerland) та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» (CastilloAlgarv.Spain), від 28.10.1998, п.45).

Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 застосовується судами при розгляді справ як джерело права, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п.1 ст.6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах Фей проти Австрії, Ветштайн проти Швейцарії, Мироненко і Мартенко проти України, Рудніченко проти України).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі Кіпріану проти Кіпру ).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Стосовно об`єктивного критерію означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (FerrantelliandSantangelov.Italy), від 07.08.1996 року, п. 58).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі Пуллар проти Сполученого Королівства). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється. Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі Де Куббер проти Бельгії ).

Згідно пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Тобто, головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Одночасно апеляційний суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Як на єдину підставу заявленого відводу судді Одеського апеляційного суду Таварткіладзе О.М., захисник посилається на відмову судом у задоволенні низки клопотань.

Між тим, вирішення судом апеляційної інстанції під час розгляду справи у порядку провадження в справах про адміністративні правопорушення клопотань осіб, які беруть участь у справі знаходиться в межах дискреційних повноважень суду.

Незгода особи, яка бере участь у справі і яка первісно заявила про відсутність в неї відводу, із процесуальними рішеннями судді у питаннях, які знаходяться в межах дискреційних повноважень суду, не може бути підставою для відводу судді лише з таких підстав.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що клопотання про приєднання до матеріалів справи доповнення до апеляційної скарги, а також дослідження всіх матеріалів справи у судовому засіданні, було задоволено судом на місці, що підтверджується протоколом судового засідання від 27.06.2025 року.

Щодо інших клопотань, то захисником не наведено мотивованих підстав для необхідності їх задоволення, зважаючи на те, що в апеляційній скарзі викладенні всі необхідні доводи для розгляду даної справи, ОСОБА_1 впродовж перебування справи в суді першої інстанції у різні періоди був забезпечений чотирма захисниками кожен з яких мав укладений партнерський договір з юридичною компанією «Прасолов та партнери» та брав активну участь у розгляді справи, у зв`язку з чим була можливість подати вказані клопотання у суді першої інстанції, проте таких дій зроблено не було, як і не було наведено підстав неможливості подання відповідних клопотань до суду першої інстанції.

Інших обставин, які б свідчили про неможливість участі судді Таварткіладзе О.М., у розгляді цієї справи, під час розгляду заяви про відвід не встановлені.

Враховуючи викладене, апеляційний суд не вбачає у заявлених адвокатом Чеботарьовою Юлією Володимирівною обставинах, підстав для відводу, оскільки вони не свідчать про необ`єктивність та упередженість судді Таварткіладзе О.М., під час апеляційного перегляду цієї справи про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву захисника ОСОБА_1 адвоката Чеботарьової Юлії Володимирівни, про відвід судді Одеського апеляційного суду Таварткіладзе О.М., у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений: 02.07.2025 року.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе