Справа № 199/3384/25
ПОСТАНОВА

іменем України

26.06.2025 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра Лисенко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який має посвідчення водія серії НОМЕР_1 , військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

за участю: захисника адвоката Саєнка О.М.,

УСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 261320 від 03.03.2025 за ч. 1 ст. 130 КУпАП слідує, що 03.03.2025 о 17:15 годині ОСОБА_1 у місті Добропілля по вул. Ярослава Чалого (Алмазна) керував транспортним засобом «ВАЗ 21074 ЗНГ», н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота; почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку шляхом продуття газоаналізатору «Драгер» або в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, був сповіщений про дату, час і місце судового розгляду справи судовою повісткою, яка направлялася поштою, а також через офіційний веб-сайт «Судова влада України».

Тобто судом прийнято вичерпні заходи для повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про дату, час і місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і висловити своє відношення до складеного відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні захисник Саєнко О.М. вважав можливим розглянути справу за відсутністю ОСОБА_1 , який проходить військову службу. Захисник Саєнко О.М. просив закрити провадження по справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки: наявними у справі доказами не підтверджено факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 ; існує невідповідність місця вчинення адміністративного правопорушення, зазначеного у протоколі та оголошеного поліцейським Дем`янчуку А.А., що зафіксовано матеріалом відеозапису.

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та, враховуючи, що ОСОБА_1 повідомлений про дату, час та місце судового засідання належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав, визнано можливим розгляд справи у його відсутність, на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Вислухавши думку захисника Саєнка О.М., дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.

Правилами ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що він разом із ОСОБА_3 у місті Добропілля в районі шахти «Алмазна» виконували службові військові обов`язки та перебували у припаркованому автомобілі з 15:00 години 03.03.2025. Після 17:00 години до них під`їхали співробітники поліції та запросили ОСОБА_1 до салону патрульного автомобілю. Коли ОСОБА_1 повернувся, то повідомив, що у нього почали перевіряти документи та склали протокол про адміністративне правопорушення. Свідок зазначив, що ОСОБА_1 був тверезий, виконував обов`язки військової служби, транспортним засобом не керував, працівники поліції не зупиняли автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , після складання протоколу вони залишилися на місці та продовжили виконувати обов`язки військової служби, від керування ОСОБА_1 ніхто фактично не відсторонював.

Частиною 1 ст. 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

У відповідності до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Як слідує з п. 2) ч. 1 ст. 27 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційний суд аналізує судову статистику, вивчає та узагальнює судову практику, інформує про результати узагальнення судової практики відповідні місцеві суди, Верховний Суд.

Так, судді Дніпровського апеляційного суду, переглядаючи в апеляційному порядку справи про адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП, неодноразово закривали провадження по справам за ст. 130 КУпАП через не доведення факту керування транспортним засобом особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, про що свідчать, наприклад: постанова від 24.01.2023 у справі № 202/4911/21; постанова від 13.03.2023 у справі №199/8498/22; постанова від 20.03.2023 у справі № 199/8403/22; постанова від 13.05.2024 у справі № 932/1224/24; постанова від 25.06.2025 у справі № 199/3422/25.

У зв`язку з цим слід зазначити про те, що відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Для притягнення особи до відповідальності за ст. 130 КУпАП необхідно встановити або: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, вважаються закінченими з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись, на що звертав свою увагу Пленум Верховного Суду України в п. 27 Постанови від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Проте досліджена в судовому засіданні сукупність доказів не підтверджує факт руху або початку чи закінчення руху транспортного засобу «ВАЗ 21074 ЗНГ», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Тобто доказів руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 у справі не має, а тому відомості, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не знайшли свого об`єктивного підтвердження.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду водіями на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений вищевказаними нормами КУпАП (ст. 266), постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 та спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 за № 1452/735.

Зокрема, у відповідності до п. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі по тексту - Порядок) визначено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Пунктом 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі по тексту - Інструкція), визначено наступні ознаки алкогольного сп`яніння:

- запах алкоголю з порожнини рота;

- порушення координації рухів;

- порушення мови;

- виражене тремтіння пальців рук;

- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

- поведінка, що не відповідає обстановці.

Виходячи з системного аналізу п. 2.5 Правил дорожнього руху, ч. 1 ст. 266 КУпАП, п. 2 Порядку та п. 3 Розділу І Інструкції огляду на стан алкогольного сп`яніння підлягають не всі водії транспортних засобів, а лише ті, у яких поліцейськими виявлено ознаки такого сп`яніння, вичерпний перелік яких установлений Інструкцією.

З`ясовуючи питання щодо наявності підстав для проходження водієм ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, слід звернути увагу на ті ознаки алкогольного сп`яніння, які були виявлені у ОСОБА_1 та зафіксовані поліцейським.

Під час перегляду матеріалу відеозапису, долученого поліцейськими, з`ясовано, що відеозаписом не зафіксовано факту виявлення у водія ОСОБА_1 або оголошення останньому поліцейським ознак алкогольного сп`яніння, що визначені пунктом 3 Розділу І Інструкції.

Навпаки, поліцейський оголошує ОСОБА_1 , що він має підозру того, що останній «вживав спиртні напої». Проте в пункті 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858, відсутня ознака алкогольного сп`яніння: «підозра вживання спиртних напоїв». На вказане питання поліцейського ОСОБА_1 відповів, що не вживав алкогольні напої.

Таким чином поліцейський не оголосив ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема про те, що він має різкий запах алкоголю з порожнини рота або почервоніння обличчя, про що в подальшому було зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, а тому суддя критично оцінює зазначення вказаних ознак у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки ці ознаки не встановлювались та не оголошувались поліцейським як підстава для виконання ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зазначено, що правопорушення вчинено ОСОБА_1 за адресою: місто Добропілля, вул. Ярослава Чалого (Алмазна), де і складено даний протокол.

В той же час з матеріалу відеозапису убачається, що працівник поліції оголошує про вчинення правопорушення за адресою: місто Добропілля, пров. Курчатова, що відрізняється від місця вчинення адміністративного правопорушення, зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення.

Тобто наявні у справі докази містять суттєві розбіжності у місці вчинення адміністративного правопорушення, через що те місце правопорушення, що зазначене у протоколі про адміністративне правопорушення(місто Добропілля, вул. Ярослава Чалого (Алмазна)), не містить відповідного матеріалу відеозапису, який обов`язково долучається до справи згідно ч. 2 ст. 266 КУпАП і, навпаки, те місце вчинення правопорушення, що оголошено поліцейським та зафіксоване матеріалом відеозапису (місто Добропілля, пров. Курчатова) не знайшло свого відображення у протоколі про адміністративне правопорушення і не інкриміновано ОСОБА_1 .

За таких обставин, через суттєві порушення приписів ч. 1-2 ст. 266 КУпАП, приписів постанови Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 та спільного наказу Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 за № 1452/735 оформлення відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, з огляду на приписи ч. 5 ст. 266 КУпАП, є недійсною.

Вищевикладене надає підстави дійти висновку, що, всупереч положень ч. 2 ст. 251, ч. 1-2 ст. 266 КУпАП, працівники поліції не забезпечили відповідного обов`язкового доказового матеріалу у справі.

При цьому згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в рішеннях по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказував на те, що, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), виходжу з того, що суддя у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Гайдашевський проти України» від 06.02.2025 Суд визнав порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки апеляційний суд за власною ініціативою шукав ключові докази, які шкодять становищу обвинуваченого, і використав їх у своєму вироку, щоб заперечити аргументи, висунуті захистом. Жоден інший учасник адміністративного провадження не був присутній, щоб просити суд провести ці перевірки чи зібрати докази. Шукаючи такі докази за власною ініціативою та засуджуючи заявника на основі доказів, отриманих таким чином, апеляційний суд створив враження плутанини між ролями прокурора та судді та, відповідно, дав підстави для законних сумнівів щодо неупередженості суду за об`єктивною перевіркою.

Таким чином, викладене надає обґрунтовані підстави дійти висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого водію ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра.

Суддя: В.О.Лисенко