ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1622/24
Провадження №3/477/162/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року місто Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судових засідань Клюсевич-Шараповою Н.М.,

за участю:

особи, відносно якої складено протокол ОСОБА_1 (не з`явився),

його захисника - Ядловського І.М.,

розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 я, громадянина України, військовослужбовця ЗСУ, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №600628 від 09 червня 2024 року, в той день о 22:00, ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки «Wolkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , і рухався по автомобільній дорозі Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, 169-й кілометр, з явними ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість, виражене тремтіння рук, але на вимогу поліцейських відмовився від проходження медичного огляду в медичному закладі на визначення стану сп`яніння, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В суде засідання ОСОБА_1 не з`явися, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, уповноважив на представництво своїх інтересів захисника, який заперечував його вину. Зазначив, що відсутні докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Його автомобіль стояв, коли до нього під`їхали поліцейські, і в зв`язку з цим він увімкнув світло в автомобілі. Поліцейські безпідставно вимагали його пройти огляд на визначення стану сп`яніння, хоча ознак сп`яніння вони не вказали.

Суд, заслухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Згідно з пунктом 2.5. Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За порушення цього пункту Правил дорожнього руху України передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2 розділу І інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ та Міністерства охорони здоров`я № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану (далі - Інструкція).

Пунктом 4 розділу І цієї ж Інструкції визначені ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а саме: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

При цьому, в п. 3 розділу І цієї Інструкції вказано, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки або у найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на проведення такого огляду, у тому разі, якщо водій відмовився від огляду на місці чи був незгоден з його результатами (п.п. 6 та 7 розділу І Інструкції).

При цьому в п. 12 цієї ж Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 9, розділу ІІ Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до п. 22, розділу ІІІ Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Аналогічні положення щодо проведення огляду водія на визначення стану сп`яніння виписані і в ст. 266 КУпАП.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

На підставі ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Це неодноразово визначено правовими позиціями ЄСПЛ, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

ЄСПЛ в своєму рішенні від 10 лютого 1995 року по справі «Аллене де Рібермон проти Франції» відмітив, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, чим це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

Крім того, в своєму рішенні «Маліга проти Франції» ЄСПЛ визнав, що кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачено санкцію у виді позбавлення права керування транспортним засобом, також підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

В рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають з співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто, таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Таким чином, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. Однак достовірність доказів, які є сумнівними та відсутність доказів зібраних особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення є неприпустимою оскільки суперечить позиції ЄСПЛ, а також Конституційного Суду України та порушує презумпцію невинуватості особи.

До протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , в якому записана суть правопорушення, яке зазначено вище, додано DVD-R диск із відеозаписом події.

Дослідженням відеозапису встановлено, що ним зафіксовано як поліцейські підійшли до зупиненого транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 та перевірили його особу і наявні у нього документи. Було встановлено, що він військовослужбовець ЗСУ і прямує до місця служби, куди повинен вчасно прибути. В той же час, поліцейські безпідставно у нього запитували чи вживав він алкогольні напої, слабоалкогольні напої, наркотичні засоби та речовини. На що він категорично відповів негативно.

Після цього поліцейські повідомили, що у нього виявлені ознаки наркотичного сп`яніння: зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя та тремтіння пальців рук, тому запитали чи згоден він проїхати до медичного закладу для визначення стану сп`яніння. На це ОСОБА_1 відмовився, пояснивши, що не може витрачати час, так як має вчасно прибути до місця служби. Після цього один із поліцейських повідомив, що за відмову від проходження огляду настає відповідальність за ст. 130 КУпАП.

В той же час, суд вважає, що поліцейські, вказуючи на можливі ознаки сп`яніння, діяли формально, оскільки дійсних ознак сп`яніння у ОСОБА_1 виявлено не було. Так, поліцейськими не перевірялися його зіниці очей, чи реагують або не реагують вони на світло, відеозаписом не зафіксовано, що у нього виражено тремтіли руки та обличчя було неприродно блідим.

Виходячи із цього суд не знаходить доведеною вину ОСОБА_1 , оскільки поліцейськими не вчинялися дії по виявленню ознак сп`яніння і вони виявлені не були, а водієві повідомлені формально, хоча положення ст. 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735 від 9 листопада 2015 року вказують, що огляд на визначення стану сп`яніння повинен проводитися, якщо такі ознаки були виявлені. Оскільки ознак сп`яніння встановлено не було то вимога пройти медичний огляд на визначення стану сп`яніння є неправомірною і безпідставною, і як наслідок складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, не може вважатися законним.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

За таких встановлених обставин, слід дійти висновку про необхідність закриття провадження у даній справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 256, 266, 283-285 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за

ч.1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд Миколаївської області.

Суддя Р.В. Козаченко