ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/344/25 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2025 р. м.Тернопіль

Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Нюні О.І.

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Нюні О.І., на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 червня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 червня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як визнав суд, 25 травня 2025 року о 13 год. 58 хв. в м. Тернополі на перехресті вулиць Чернівецька Микулинецька, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «TOYOTA RAV4» номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, підвищена жвавість ходи, неприродна блідість обличчя. Від проходження медичного огляду в КНП ТОМЦСНЗ ТОР з метою встановлення наркотичного сп`яніння відмовився. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокат Нюня О.І., вважає дану постанову необґрунтованою, винесеною без всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин події, з невідповідністю висновків суду, викладених у постанові, фактичним обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат зазначає, що працівниками поліції порушено порядок проходження огляду на стан сп`яніння.

Зазначає, що в разі встановлення поліцейським підозри, що водій перебуває у стані наркотичного сп`яніння, у поліцейського виникає імперативний обов`язок відсторонити вказаного водія від керування, чого не відбулося, у зв`язку із чим ставить під сумнів саму підозру у сп`янінні.

Вказує, що в супереч Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735) поліцейськими не було залучено свідків.

Також вказує, що в матеріалах справи відсутній акт огляду водія на стан наркотичного сп`яніння.

Адвокат звертає увагу, що перед проведенням огляду на стан спяніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан спяніння про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, що має відбуватися виключно у присутності двох свідків.

Вказує, що всупереч положенням ст.266 КУпАП, працівник поліції не запропонував водію пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Зазначає, що працівниками поліції належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту керування й відповідно порушення ОСОБА_1 ПДР, які могли б бути підставою для зупинки його транспортного засобу згідно ст.35 ЗУ Про Національну поліцію.

На переконання захисника, рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Сторона захисту стверджує, що відеозаписи з нагрудних камер поліції складені з порушенням Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС від 18.12.2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026), оскільки такі перериваються, а тому є неналежними доказами по справі.

Окрім того, захисник Нюня О.І. вказує, що дані відображенні в протоколі про адміністративне правопорушення про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення сумнівними, оскільки наявність безпосередньо усіх елементів складу адміністративного правопорушення, які необхідні для притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтею не підтверджуються іншими наявними у справі доказами. Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення як один із засобів доказування складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, що тягне за собою визнання його, як доказу, недопустимим.

Зазначає, що ОСОБА_1 є діючим військовслужбовцем Військової частини НОМЕР_2 , тобто виконує обов`язки військової служби, а тому огляд на місці зупинки та направлення військовослужбовця ОСОБА_1 для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння проведений із істотним порушенням Порядку направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, який затверджений постановою КМ України №32 від 12.01.2024 та вимог ст. 266-1 КУпАП.

Вказує, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його прав і обов`язків передбачених ст.268 КУпАП. Також другий примірник протоколу про адміністративне правопорушення не було вручено ОСОБА_1 , чим було порушено вимоги ч.2 ст.254 КУпАП.

Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 червня 2025 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження у справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник - адвоката Нюню О.І., які повністю підтримали подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просять скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 02 червня 2025 р. та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що слід відмовити у задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою вставлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №341267 від 25 травня 2025 року, 25 травня 2025 року о 13 год. 58 хв. в м. Тернополі на перехресті вулиць Чернівецька - Микулинецька, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «TOYOTA RAV4» номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме поведінка, що не відповідає обстановці, підвищена жвавість ходи, неприродна блідість обличчя. Від проходження медичного огляду в КНП ТОМЦСНЗ ТОР з метою встановлення наркотичного сп`яніння відмовився.

Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Протокол підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень та заперечень, що також підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та спростовує твердження апелянта про те, що його не ознайомили з правами, передбаченими ст.268 КУпАП, як адвокат зазначає про це в апеляційній скарзі.

Крім цього, такі доводи спростовуються долученим до матеріалів справи відеозаписом, з якого вбачається, що інспектор поліції ознайомлює ОСОБА_1 із правами передбаченими ст.268 КУпАП. (файл:export-12lvn; час: 14:13:53)

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою працівника патрульної поліції та відеореєстратором із службового автомобіля встановлено, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 за порушення ПДР України.

В матеріалах справи міститься копія постанови серії БАБ №728010 від 25 травня 2025 року про накладення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.126, ч.2 ст.122 КУпАП. (а.с. 5)

Також відеозаписом з нагрудних камер поліцейських зафіксовано, що працівник поліції повідомив водія ОСОБА_1 про допущені ним порушення правил дорожнього руху, які були підставою для зупинки транспортного засобу, що ним не заперечувалось. Крім цього працівники поліції, спілкуючись із ОСОБА_1 , виявили у останнього явні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, підвищена жвавість ходи, неприродна блідість обличчя, про що повідомили водія, після чого запропонували пройти огляд на стан сп`яніння безпосередньо в закладі охорони здоров`я, проїхавши в медичний заклад КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР, від чого ОСОБА_1 категорично відмовився. Відтак, працівником поліції було повідомлено ОСОБА_1 , що на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Дані обставини дають суду підстави вважати, що саме ОСОБА_1 був водієм вищезазначеного транспортного засобу.

З огляду на викладене, доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував є безпідставними і надуманими.

Таким чином, заперечення апелянтом факту керування транспортним засобом розцінюються апеляційним судом як обраний спосіб захисту з метою уникнення від відповідальності.

Доводи апелянта про недотримання працівниками поліції вимог Інструкції - № 1026, у зв`язку з тим, що відеозаписи є сумнівними та не безперервними, вважаю безпідставними, оскільки наведені ним міркування з цього приводу носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами, які б з технічного погляду могли поставити під сумнів достовірність проведеного відеозапису.

Досліджені судом відеозаписи в достатній мірі дають можливість як ідентифікувати особу щодо якої складено протокол про адміністративний правопорушення, так і повністю перевірити процедуру фіксації правопорушення і оформлення результатів виявлених порушень.

Посилання апелянта на відсутність підстав для проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 є непереконливі, оскільки працівник поліції повідомив водія про наявні у нього ознаки сп`яніння, які давали підстави вимагати проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до положень п.2.5 ПДР України та Інструкції № 1452/735, що підтверджується долученими до матеріалів справи відеозаписами.

Твердження сторони захисту про те, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння є незаконним, оскільки під час його проведення працівники поліції не залучили свідків, на увагу суду не заслуговують, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, лише у разі неможливості застосування технічних засобів під час проведення огляду на стан сп`яніння поліцейські зобов`язані залучити двох свідків.

Як вбачається із матеріалів справи, під час проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння поліцейськими застосовувались технічні засоби відеозапису. Диск із відеозаписом події наявний в матеріалах справи.

За таких обставин, у поліцейських не було підстав для залучення свідків під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння.

Отже, огляд правопорушника на стан сп`яніння проведено з дотриманням вимог ч. 2 ст. ст. 266 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівник поліції не запропонував пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки апеляційний суд відхиляє як безпідставні та вказує на таке.

Відповідно до п. 12 Розділу ІІ Інструкції № 1452 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно з п. п. 7, 8 Розділу ІІІ Інструкції № 1452 проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Враховуючи наведені норми апеляційний суд зауважує, що огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться виключно в медичному закладі з проведенням лабораторних досліджень, а тому пропозиція поліцейських пройти такий огляд одразу в медичному закладі без пропозиції пройти його на місці відповідає встановленому порядку.

Окрім того, необґрунтованими твердження апелянта, що у матеріалах справи відсутній акт медичного огляду водія на стан сп`яніння, оскільки такий огляд не проводився.

Аргументи апеляційної скарги про недотримання встановленої ст.266-1 КУпАП процедури під час оформлення матеріалів в рамках даної справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає безпідставними.

Так, аналізуючи зміст п.39 ч.1 ст.255 КУпАП, апеляційний суд зауважує, що уповноважені посадові особи органів управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України не наділені повноваженнями складати протокол про передбачене ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_1 в рамках даного провадження.

При цьому уповноважені посадові особи органів управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України мають право складати протоколи про передбачені ст.44, ч.ч.2, 3 ст.123, ст.ст.172-10-172-20, 173, 174, 178, 182, 184-1, 185 і 185-7 КУпАП адміністративні правопорушення. Даний перелік є вичерпним, тобто розширенню та доповненню він не підлягає.

Апеляційний суд враховує, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.255 КУпАП уповноважені особи органів Національної поліції, до компетенції яких віднесено оформлення протоколів про адміністративні правопорушення, зокрема за ст.130 КУпАП, не вправі складати даний процесуальний документ без дотримання встановленої положеннями ст.266 КУпАП процедури.

Крім того, згідно із ч.1 ст.15 КУпАП за адміністративні правопорушення, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, військовослужбовці несуть відповідальність на загальних підставах.

Вчинене ОСОБА_1 передбачене ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне правопорушення віднесено до категорії правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відтак, в рамках справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 положення, якими регламентовано адміністративну відповідальність, застосовуються до нього на загальних підставах.

З огляду на вказані вище докази, які належним чином досліджені судом першої інстанції, вважаю, що дії працівників поліції при проведенні огляду на стан наркотичного сп`яніння водія ОСОБА_1 , узгоджуються з приписами ст.266 КУпАП та відповідають вимогам Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, даних вимог Правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав, зокрема, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі останній відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху.

Інші доводи апеляційної скарги, які перевірені в ході апеляційного розгляду, не спростовують правильності встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи і його висновків про кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, а тому ці доводи не є підставою для скасування постанови і закриття провадження за відсутністю події та складу правопорушення, як про це просить апелянт.

Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 25 травня 2025 року реалізував своє право керувати транспортним засобом транспортним засобом «TOYOTA RAV4» д.н.з. НОМЕР_1 , тим самим погодившись нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 червня 2025 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності адвоката Нюні О.І. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 червня 2025 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя