ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2025 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Струбіцька О.М. розглянувши провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Путильського районного суду Чернівецької області від 27 травня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Путильського районного суду Чернівецької області від 27 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Згідно постанови районного суду, 13.04.2025 року о 19 год 35 хв прикордонним нарядом "Прикордонний патруль" був виявлений та затриманий ОСОБА_1 в групі осіб спільно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на напрямку 514 прикордонного знаку на відстані 7000 м до лінії державного кордону на території Селятинської ОТГ, Вижницького району Чернівецької, на ділянці відповідальності ВПС " ІНФОРМАЦІЯ_2 " за спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Румунію поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги cт.cт. 9, 12 ЗУ України «Про державний кордон України» та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

На вказану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

Вважає, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясування обставин, що мають значення для справи.

ЄУНСС: 721/417/25 Головуючий у І інстанції: Стефанко У.Д.

НП: 33/822/303/25 Доповідач: Струбіцька О.М.

Зазначає, що його було затримано на відстані 7 км. від державного кордону, що не може свідчити про вчинення активних дій щодо перетину державного кордону або спроби такого перетину, так як не виключає поза розумним сумнівом імовірність відхилення від туристичного маршруту.

Вказує, що здійснював рух у пішому порядку, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, та з урахуванням середньої швидкості руху до кордону було іти щонайменше 10 годин.

Стверджує, що окрім закордонного паспорт, він, на момент затримання, мав ще посвідчення водія, однак такі відомості свідомо не були зазначені працівниками прикордонної служби, з метою створення хибного уявлення про намір перетину кордону.

Вважає хибним посилання районного суду на письмові пояснення іншої особи, оскільки не відомо за яких умов і як вони були відібрані.

Звертає увагу на те, що районний суд накладаючи стягнення безпідставно врахував таку обставину як військовий стан.

Також, просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки присутнім при розгляді не був, не повідомлявся належним чином про час, дату та місце судового розгляду та не отримував копії оскаржуваного рішення.

Апеляційним судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення ОСОБА_1 , здійснено телефонні дзвінки та надіслано смс-повістки на номер телефону, який був зазначений у поданій апеляційній скарзі, надіслано рекомендоване повідомлення за місцем проживання ОСОБА_1 , яке зазначено ним у апеляційній скарзі, проте останній до суду не з`явився про причини неявки не повідомив.

У зв`язку із неявкою ОСОБА_1 23 червня 2025 року до суду апеляційний розгляду було відкладено, 03 липня 2025 року ОСОБА_4 повторно не з`явився до суду.

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" суд зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 без участі останнього у судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за клопотанням особи, яка подає апеляційну скаргу, може бути поновлений.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 не був присутній під час розгляду справи щодо нього районним судом, в матеріалах справи немає підтвердження належного повідомлення ОСОБА_1 про час, дату та місце судового розгляду, а тому строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

У відповідності зі ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вищевказані вимоги закону при розгляді справи щодо ОСОБА_1 районним судом були дотриманні.

Як вірно встановлено районним судом, 13.04.2025 року о 19 год 35 хв прикордонним нарядом "Прикордонний патруль" був виявлений та затриманий ОСОБА_1 в групі осіб спільно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на напрямку 514 прикордонного знаку на відстані 7000 м до лінії державного кордону на території Селятинської ОТГ, Вижницького району Чернівецької, на ділянці відповідальності ВПС " ІНФОРМАЦІЯ_2 " за спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Румунію поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги cт.cт. 9, 12 ЗУ України «Про державний кордон України» та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Диспозицією ч. 2 ст. 204-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади вчинене групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень передбачених цією статтею.

Диспозиція статті має бланкетний характер, у зв`язку з чим встановлення складу адміністративного правопорушення регулюється спеціальним нормативним актом, що регулює порядок перетинання державного кордону України, яким є Закон України «Про державний кордон України».

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ №002072Е від 13 квітня 2025 року ОСОБА_1 ставиться у провину порушення вимог ст.ст. 9,12 ЗУ «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 ЗУ «Про державний кордон України» передбачено, що перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Суд апеляційної інстанції вважає, що висновок районного суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи.

Винуватість ОСОБА_1 підтверджується наявними у справі та дослідженими судом наступними доказами.

Даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №002072Е від 13 квітня 2025 року, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень, наданих особі, яка його склала, чітко викладено суть правопорушення (а.с.1).

Викладені в протоколі обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, підтверджуються також протоколом про адміністративне затримання від 13 квітня 2025 року, фото таблицею маршруту руху правопорушників, письмовими поясненнями ОСОБА_3 , який рухався разом із ОСОБА_1 .

Згідно протоколу про адміністративне затримання від 13 квітня 2025 року, того дня о 19 год. 35 хв. було затримано ОСОБА_1 , у зв`язку із вчиненням правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП, а саме його було виявлено та затримано у складі групи осіб спільно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на відстані 7000 м до лінії державного кордону за спробу незаконного перетину державного кордону з України в Румунію поза встановленими пунктами пропуску (а.с.2).

Згідно наявної фото таблиці, на ній зображено мапу із маршрутами руху правопорушника, також спеціальне спорядження для тривалого пішого руху та закордонний паспорт ОСОБА_1 (а.с.8).

Відповідно до письмового пояснення ОСОБА_3 , вони одного дня зустрілися (точної дати не може згадати) та сіли на потяг Полтава-Київ і потім пересіли на інший потяг сполученням Київ-Рахів. Приїхали в Ворохту, там зняли будинок на кілька днів. Після цього замовили таксиста, який підвіз їх до н.п. Яблуниці. Вони вийшла та пішли в бік державного кордону, йшли 4 доби, на 5-й добі їх затримали прикордонники (а.с 9)

Вказані докази є належними та допустимими узгоджуються між собою та відповідають обставинам викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підтверджують вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Доводи викладені у поданій ОСОБА_1 апеляційній скарзі не спростовують правильних висновків районного суду щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що він та його приятелі відхилились від туристичного маршруту та не мали наміру перетнути державний кордон, спростовуються письмовими показами ОСОБА_3 , який зазначив, що вони 4 дня ішли до державного кодону та на 5 день їх було затримано прикордонниками.

Всупереч доводів апелянта письмові покази ОСОБА_3 , є належними та допустимим доказом, їх достовірність не була спростована під час судового розгляду, апелянт не клопотав про виклик вказаного свідка з метою перевірки його свідчень.

Наявність у ОСОБА_1 водійського посвідчення не спростовує наявності закордонного паспорту, який додатково свідчить про намір незаконного перетину державного кордону.

Перебування ОСОБА_1 за 7000 метрів від державного кордону не спростовує вчинення ним спроби незаконного перетину державного кордону, оскільки він рахувався в складі групи, поза пунктами пропуску, в сторону державного кордону.

Таким чином, апеляційні доводи ОСОБА_1 щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду.

Враховуючи вищевикладене, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які знаходяться в матеріалах справи, та спростовують доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №002072Е від 15.04.2025 року відповідає вимогам передбаченим ст. 256 КУпАП, постанова Путильського районного суду Чернівецької області від 27 травня 2025 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до ст. 33 КУпАП.

Врахування районним судом при накладенні адміністративного стягнення такої обставини, як військовий стан, не вплинуло на суворість накладеного стягнення, яке було визначено районним судом в мінімальній межі санкції ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

За таких обставин, підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції не встановлено, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Путильського районного суду Чернівецької області від 27 травня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Путильського районного суду Чернівецької області від 27 травня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст. 204-1 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду [підпис] О.М. Струбіцька

"Копія. Згідно з оригіналом."

Суддя - доповідач _________________ Струбіцька О.М.

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

03.07.2025 року

(дата засвідчення копії)