Справа № 766/9103/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Кушнір Г.В., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КУпАП, -

встановив:

До Херсонського міського суду Херсонської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ПП№016701 від 02.06.2025 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Згідно протоколу серії ПП№016701 від 02.06.2025 року, 02.06.2025 року о 16 год 00 хв, ОСОБА_1 у м.Херсоні по вул. Миколаївське шосе,5км здійснював господарську діяльність із перевезення пасажирів в кількості 14 осіб автомобілем «Рута», державний знак НОМЕР_2 , що належить згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, визначених ч.2 ст.19, ч.1 ст. 58 ГК України та/або без одержання ліцензії з певного виду господарської діяльності , що підлягає ліцензуванню відповідно до ст. 7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності», за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 164 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованих дій за обставин, викладених у протоколі не визнав. Зазначив, що він не є суб`єктом даного правопорушення оскільки доказів здійсненням підприємницької діяльності та отримання коштів за надання послуг з перевезення матеріали справи не містять. Перевести людей його поросив знайомий. Просив провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбачено ч.1 ст. 164 КУпАП.

Так, вина ОСОБА_1 , особою, уповноваженою на складання протоколу, обґрунтована наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ПП№016701 від 02.06.2025 року, в якому викладено об`єктивну сторону правопорушення, допущеного ОСОБА_1 ,а саме: здійснення господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону;

- фотосвітлиною, з зображенням автобусу «Рута», д.н.з. НОМЕР_2 ;

- копію полісу №ЕР- обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на ім`я (страхувальник) ОСОБА_3 , забезпечений транспортний засіб «Рута,20» д.н. НОМЕР_2 .

-свідоцтвом про реєстрацію т/з серії НОМЕР_3 , з якого вбачається, що транспортний засіб «Рута,20» д.н. НОМЕР_2 , належить ОСОБА_2 .

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст.7КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1ст. 9 КУпАП).

Відповідно до ст.ст.1 та 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з положеннямист.129Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Статтею 245КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст.255цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, особа може бути піддана заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що кореспондується із ст. 245 КУпАП

За змістом ст.ст.9-12,280 КУпАП підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за нормами КУпАП є встановлення в діянні цієї особи всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною нормою КУпАП, зокрема об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення.

За змістом ст.ст.245,252,280,283 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин справи. Підлягають з`ясуванню питання про те, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні. Рішення по справі приймається на підставі доказів досліджених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ч. 1 ст.164 КУпАП відповідальність настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Зазначена норма є бланкетною та відсилає до статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до ст.1 вказаного Закону:

автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка;

Згідно ч.6 ст. 39 зазначеного вище Закону автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для регулярних спеціальних пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із замовником транспортних послуг, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, схема маршруту, розклад руху, інші документи, передбачені законодавством України.

Відповідно до п.п. 24 п. 1ст. 7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності», ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності: перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів внутрішнім водним, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Частиною 1 ст. 55 Господарського кодексу України визначено, що суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» Верховний Суд України роз`яснив, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Відповідно до п. 4 вказаної постанови систематичною вважається діяльність у разі, коли продаж товарів здійснюється протягом календарного року не менш ніж три рази. У такому випадку громадяни зобов`язані зареєструватися як суб`єкти підприємництва. При невиконанні останньої вимоги настає відповідальність за ст. 164 КУпАП.

Отже, головною складовою даного складу адміністративного правопорушення є провадження господарської діяльності особою, яка не має державної реєстрації як суб`єкта господарювання, або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування ,а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом.

До загальних ознак же господарської діяльність, враховуючи викладене вище, закон відносить в тому числі систематичність, однак протоколом про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП складеним відносно ОСОБА_1 не встановлено даної систематичності та докази на підтвердження цього факту матеріали справи не містять. Більш того, матеріали адміністративної справи не містять доказу, що ОСОБА_1 надав одноразову послугу з перевезення пасажирів і отримав за це прибуток.

Крім того особою, уповноваженою на складання протоколу не було перевірено відсутність ліцензії певного виду, яка б надавала право ОСОБА_1 здійснювати перевезення пасажирів. Отже, не можливо дійти висновку коли саме, кому саме останнім надавались послуги і чи здійснювалась оплата наданих послуг.

Досліджений в судовому засіданні відеозапис з боді камери 111302299 суд до уваги не приймає так, як в нього відсутній звук.

Таким чином, висновок особи уповноваженої на складання протоколу про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП є передчасним, без належного вивчення усіх обставин справи, оскільки докази того, що він здійснював перевезення пасажирів, відсутні.

З наданих в судовому засіданні пояснень ОСОБА_4 вбачається, що останній здійснював перевезення як водій, а тому він не є суб`єктом правопорушення за ч. 1ст. 164 КУпАП, оскільки він є фактично найманою особою суб`єкта господарювання.

Згідно ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Практика ЄСПЛ свідчить, що гарантії статті 6 Конвенції поширюються на справи про адміністративні правопорушення, зокрема про це відзначено у справі "Надточій проти України".

За приписами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Доведення вини особи в законному порядку у правовій науці отримало назву "належної правової процедури", що охоплює собою як процедуру судового розгляду, так і процедуру досудового розслідування. І якщо було порушено належну правову процедуру в органі публічної влади немає сенсу перевіряти змістову частину відповідного акта, оскільки він є нікчемним.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, згідно положеньст.247 КУпАП.

Отже, в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1ст. 164 КУпАП, що на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП України має своїм наслідком закриття провадження, оскільки провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.164,247,250-252,256,280,283,284 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1ст. 164 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя Г.В. Кушнір