КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Справа № 366/647/25
№ 33/824/3391/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Саліхова В.В., за участю секретаря судового засідання Алієвої Д.У.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Іванківського районного суду Київської області Корчкова А.А. від 03 квітня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 285959, 06 березня 2025 року о 17:30 годна а/д Київ-Овруч, 72 км+600 м водій ОСОБА_1 керувала автомобілем Kia Ceed, днз НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів). Від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Alcotest 6810 ARAM 3591 або в медичному закладі відмовилася під запис нагрудної камери, чим порушила п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою судді Іванківського районного суду Київської області від 03 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Не погоджуючись з такою постановою суду, 23 травня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати постанову та закрити провадження у справі за відсутності у її діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначала, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, автомобіль був виявлений працівниками поліції на узбіччі. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи, в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Зауважувала, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про перенесення слухання справи, та не дочекався прокурора, взявши на себе його функції, та виніс своє судове рішення.

Також ОСОБА_1 клопотала про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, посилаючись на те, що він пропущений з поважних причин. Зазначала, що Київським апеляційним судом винесено постанову, якою апеляційну скаргу подану ОСОБА_2 як захисником Мостової О.В. на постанову Іванківського районного суду Київської області від 03 квітня 2025 року, повернуто у зв`язку з ненаданням належних документів, які підтверджують повноваження адвоката, що передбачені ч. 2 ст. 271 КУпАП, а саме витягу з договору про надання правничої допомоги від 31 березня 2025 року. Про постанову апеляційного суду адвокат Воронов Є.Є. дізнався 22 травня 2025 року, про що в той же день повідомим її. З огляду на те, що жодна особа не може бути позбавлена права на доступ до правосуддя, ОСОБА_1 просила клопотання задовольнити.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Воронов Є.Є. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Також клопотав про допит свідка ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні повідомив, що 06 березня 2025 року на початку 18 години він рухався на своєму автомобілі у напрямку м. Іванкова Київської обл. та побачив, що поперек дороги на мості стояв частково пошкоджений автомобіль, біля якого знаходилась жінка та чоловік. Підійшовши до них, з'ясував чи живі, і чи необхідна допомогу. Потім зупинилася, ще одна машина, з якої вийшли військові хлопці та допомогли відкотити автомобіль на узбіччя. Від подальшої допомоги відмовилися. Потім він поїхав по своїм справам. Через деякий час, він заїхав до супермаркету «Фора», що у с. Катюженка Вишгородського району та випадково зустрів жінку, яку бачив на мосту біля пошкодженого транспортного засобу, вона знімала кошти, щоб оплатити евакуатор. Потім він її підвозив додому і вона йому розказувала, як сталося ДТП. Запевняв, що ОСОБА_4 не була під дією будь-яких речовин та алкоголю.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника та свідка, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне скарження, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що постанова винесена 03 квітня 2025 року за відсутності ОСОБА_1

03 квітня 2025 року захисник ОСОБА_1 адвокат Воронов Є.Є. надіслав на електронну адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно супровідного листа Іванківського районного суду Київської області від 10 квітня 2025 року ОСОБА_1 направлено копію постанови від 03 квітня 2025 року.

11 квітня 2025 року захисник ОСОБА_1 адвокат Воронов Є.Є. ознайомився з матеріалами справи.

14 квітня 2025 року на електронну адресу адвоката надійшла копія постанови судді.

17 квітня 2025 року адвокат Воронов Є.Є. звернувся до суду із заявою про видачу диску із відеозаписом.

17 квітня 2025 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Воронов Є.Є. звернувся до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою на постанову судді Іванківського районного суду Київської області від 03 квітня 2025 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 06 травня 2025 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Воронова Є.Є. на постанову судді Іванківського районного суду Київської області від 03 квітня 2025 року повернуто адвокату.

Згідно супровідного листа Київського апеляційного суду від 28 травня 2025 року адвокату Воронову Є.В. направлено копію постанови та апеляційну скаргу з додатками.

23 травня 2025 року ОСОБА_1 повторно звернулася з апеляційною скаргою на постанову судді Іванківського районного суду Київської області від 03 квітня 2025 року.

Враховуючи вказані обставини, що свідчать про бажання звернутися з апеляційною скаргою, положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та вважає за доцільне його поновити.

Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно з п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Отже, проходження в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортними засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, на вимогу працівника поліції від проходження в установленому порядку огляду на місці за допомогою спеціальних технічних засобів та/або в закладі охорони здоров`я для визначення стану алкогольного сп`яніння, а суб`єктивна сторона передбачає умисну форму вини.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103.

За правилами ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Згідно з п. п. 2, 6, 7 Інструкції №1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 285959, 06 березня 2025 року о 17:30 годна а/д Київ-Овруч, 72 км+600 м водій ОСОБА_1 керувала автомобілем Kia Ceed, днз НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів). Від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Alcotest 6810 ARAM 3591 або в медичному закладі відмовилася під запис нагрудної камери, чим порушила п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами, а саме:

відомостями, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 285959 від 06 березня 2025 року;

актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06 березня 2025 року;

відеозаписом з бодікамери.

Відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння є підставою притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

З відеозапису судом встановлено, що поліцейськими було виявлено автомобіль, який стоїть на узбіччі, на водійському місці якого сидить жінка, поруч знаходяться два чоловіки, в одного з яких пошкоджена голова, у подальшому з`ясувалось, що він був пасажиром вказаного автомобіля, інший чоловік повідомив, що чув момент удару хвилин 10 назад, тому підійшов. На питання поліцейських, хто керував автомобілем, жінка відповіла, що вона, чоловік, який був пасажиром, підтвердив її слова. При перевірці документів, а саме посвідчення водія, було встановлено особу жінки, якою є ОСОБА_1 . При спілкуванні з якою було з`ясовано, що автомобіль після удару вони відштовхнули на узбіччя, при спробі завести автомобіль - він не заводився. Чоловік, який був пасажиром показав місце удару автомобіля у відбійник. Вбачаючи у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та нестійку ходу, про що ОСОБА_1 було повідомлено, поліцейські запитали, чи вживала остання алкогольні напої перед тим як сідати за кермо, на що ОСОБА_1 відповіла, що не вживала, щодо наявності у неї ознак алкогольного сп`яніння - заперечила, пославшись на складні життєві обставини (смерть чоловіка), при цьому повідомила, що є приватним адвокатом. Після пропозиції поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, чи у медичному закладі, ОСОБА_1 відповіла відмовою, надавати пояснення також відмовилась. Поліцейськими було роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та наголошено на тому, що за таку відмову передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП та повідомлено, що відносно неї будуть складені протоколи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 та ст.124 КУпАП.

Наявні у справі докази відповідають критеріям належності та допустимості, та в своїй сукупності підтверджують факт порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Відтак, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вони спростовуються доказами, які містяться в матеріалах даної справи.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керувала транспортним засобом, оскільки вони спростовуються обставинами відображеними на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського. Зокрема, під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 сама повідомила про те, що транспортним засобом керувала вона.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи, апеляційний суд відхиляє, оскільки вина ОСОБА_1 підтверджується сукупністю доказів, а не тільки протоколом про адміністративне правопорушення. Суд першої інстанції оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання адвоката про перенесення слухання справи, апеляційний суд вважає необгрунтованими, з огляду на те, що таке клопотання було направлено на електронну адресу суду та не підписане адвокатом ЕЦП. Крім того, клопотання надійшло на електронну адресу суду о 10 год. 09 хв., тоді як розгляд справи був призначений на 10 год 00 хв.

Відтак, доводи не спростовують встановлених обставин, а також того, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд не приймає до уваги пояснення свідка ОСОБА_3 , оскільки він не був присутній під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, не надавав пояснення під час складання адміністративних матеріалів, та не був свідком подій як дорожньо-транспортної пригоди, так і факту пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння та її подальшої відмови від такого огляду.

Враховуючи сукупність наведених обставин, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у порушенні нею п. 2.5 ПДРУкраїни та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАПдоведена, підстав для скасування постанови суду першої інстанції апеляційним судом не встановлено.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, вмотивованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанову Іванківського районного суду Київської області від 03 квітня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Іванківського районного суду Київської області від 03 квітня 2025 року, якою визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду В.В. Саліхов