БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 3/356/72/25
Справа № 356/804/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2025 суддя Березанського міського суду Київської області Капшученко І. О., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Сектору поліцейської діяльності № 1 Відділу поліції № 1 Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , адреси місця проживання: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 , паспорт № НОМЕР_1 ,

за ч. 3 ст. 130 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

08.11.2024 до Березанського міського суду Київської області надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.11.2024 головуючим суддею у вказаній справі визначено суддю Капшученко І. О.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 257046 від 21.09.2024, водій ОСОБА_1 о 13 годині 20 хвилин 21.09.2024 в м. Березань, по вул. Шевченків шлях керував транспортним засобом Geely MR 7151А, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Постановою Березанського міського суду Київської області від 11.11.2024 адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП повернуто до Сектору поліцейської діяльності № 1 Відділу поліції № 1 Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області для належного оформлення.

03.02.2025 вказаний адміністративний матеріал повернуто до Березанського міського суду Київської області після дооформлення разом з супровідним листом від 31.01.2025 № 349 за підписом т.в.о. начальника Гороха С .

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03.02.2025 вказану справу розподілено судді Капшученко І. О.

ОСОБА_1 як особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, на розгляд справи в судові засідання, призначені на 26.02.2025, 20.03.2025, 23.04.2025, 21.05.2025 та 19.06.2025 не з`явився, про дату і місце розгляду справи повідомлявся судом згідно з вимогами ст. 277-2 КУпАП судовими повістками поштою рекомендованими листами з повідомленнями, повістки надсилались за всіма наявними в матеріалах справи адресами його місця проживання, а також останньою відомою зареєстрованою адресою місця проживання, конверти повернулись не врученими адресату з відмітками органів поштового зв`язку «Адресат відсутній за вказаною адресою»; за вказаним в матеріалах справи номером мобільного телефону НОМЕР_3 відповідає інша особа, представитись відмовилась, повідомити ОСОБА_1 за номером мобільного телефону НОМЕР_4 про виклик в судові засідання на 26.02.2025, 20.03.2025, 23.04.2025 не видалось можливим, оскільки абонент за вказаним номером не відповідав, про виклик в судові засідання на 21.05.2025 та 19.06.2025 згідно повідомлень оператора мобільного зв`язку абонент не може прийняти дзвінок (а.с.17-26,29-35,38-43,46-54).

Будь-яких інших засобів зв`язку з ОСОБА_1 як особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, матеріали справи не містять.

Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Пономарьов проти України" (Заява № 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Окрім цього, у справі «Каракуця проти України» (заява № 18986/06; п. 57) Європейський суд з прав людини зазначив, що це обов`язок зацікавленої сторони виявляти особливу уважність, дбаючи про свої інтереси, та вживати необхідних заходів для отримання інформації про рух своєї справи (Teuschler v. Germany, №47636/99; Sukhorubchenko v. Russia, №69315/01, § 48; Gurzhyy v. Ukraine, №326/03.)

На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (рішення ЄСПЛ «Богонос проти Росії» від 05.02.2004 року).

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06.09.2007 у справі «Цихановський проти України» (заява №3572/03) національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання, а також, чи вжити якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

У справі «Антоненков проти України» Суд наголосив, що розумність тривалості провадження має бути оцінена в світлі конкретних обставин справи з врахуванням критеріїв, зокрема складності справи та поведінки заявника і відповідних державних органів. Крім того, також має прийматись до уваги характер процесу та значення, яке він мав для заявника («Антоненков та інші проти України», заява № 14183/02, § 41, «N.B. проти України», 3 квітня 2008 року, §40).

З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення складено 21.09.2024 в присутності ОСОБА_1 , роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також повідомлено, що розгляд справи відбудеться в Березанському міському суді Київської області, від підпису в протоколі, надання пояснень та отримання копії протоколу ОСОБА_1 відмовився, про що в протоколі міститься відповідна відмітка (а.с.2).

Окрім того, ОСОБА_1 мав змогу ознайомитись з інформацією про час та місце розгляду справи на офіційній сторінці сайту судової влади України за посиланням: https://be.ko.court.gov.ua/sud1002/, що знаходиться у вільному доступі.

Отже, ОСОБА_1 , достовірно знаючи про складання та направлення протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього до суду, на розгляд справи не з`явився, причини неявки суду не повідомив, з будь-якими заявами чи клопотаннями, до суду не звертався, з розумним інтервалом часу станом здійснення судового провадження у його справі не цікавився.

За таких обставин, вказана процесуальна поведінка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, розцінюється судом як свідоме зловживання своїми процесуальними правами, завідомо направлене на безпідставне затягування судового процесу, з метою уникнення від відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, що нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Відтак, враховуючи визнаний ЄСПЛ принцип пріоритету публічного інтересу над приватним, з огляду на вимоги ч. 2 ст. 268 КУпАП, згідно яких при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, беручи до уваги, що судом вжиті всі можливі передбачені законом заходи для виклику ОСОБА_1 в судове засідання, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи та додані до них докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Так, частиною 1 статті 130 КУпАП України встановлено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За частиною 2 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2011 (далі - ПДР).

Згідно з п.п. 1.3, 1.9 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом ч. 1 ст. 266 КУпАП, п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху, затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція від 09.11.2015 № 1452/735) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п. 3 розділу І Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735 ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

За ч. 2 ст. 266 КУпАП України під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Відмова від проходження відповідного огляду утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи перебував водій у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи вказане, вина ОСОБА_1 у вчиненому за наведених вище обставин підтверджується сукупністю наданих суду доказів, що повністю узгоджуються між собою та не викликають сумніву в їх достовірності, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 257046 від 21.09.2025 (а.с.2), карткою обліку адміністративного правопорушення від 21.09.2024 (а.с.9), рапортом інспектора з РПП СПД № 1 ВП № 1 Броварського РУП ГУНП в Київській області Левченка О., згідно з яким 21.09.2024 під час патрулювання в м. Березань по вул. Шевченків шлях, було зупинено автомобіль Geely MR, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , під час перевірки документів якого було виявлено, що останній має явні ознаки алкогольного сп`яніння; від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі водій відмовився (а.с.6), поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно з якими в їх присутності водій ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та в лікаря-нарколога відмовився (а.с.4-5), актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 21.09.2024, у відповідності до якого автомобіль Geely MR 7151А, д.н.з. НОМЕР_2 , був тимчасово затриманий в порядку ст. 265-2 КУпАП та доставлений для зберігання на спеціальний майданчик за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Семенівка, вул. Піщана, 15 (а.с.7).

Як вбачається з наданих суду витягів з інформаційних баз даних, 11.11.2023 Батальйоном патрульної поліції в м. Бориспіль УПП у Київській області відносно ОСОБА_1 складено адміністративний протокол серії ААД № 633390 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, у відповідності до якого останній 11.11.2023 о 10 год. 15 хв., керуючи транспортним засобом ЗАЗ 1102804, д.н.з. НОМЕР_5 , відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння повторно протягом року, № 756/1100/23 від 20.04.2023, та постановою Броварського районного суду Київської області від 25.01.2024 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки (а.с.10,14).

Згідно відмітки у протоколі про адміністративне правопорушення, в порядку ст. 265-1 КУпАП посвідчення водія не вилучалось, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався (а.с.2).

Особливістю юридичного складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 130 КУпАП, є те, що відповідальність за його вчинення несе особа, яка двічі протягом року до моменту вчинення даного правопорушення піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, юридичне значення для кваліфікації дій особи за частиною 3 статті 130 КУпАП має саме факт повторного - двічі протягом року, притягнення такої особи до відповідальності за вчинення вказаних у ній дій, за які на таку особу було накладено адміністративне стягнення.

Будь-яких інших належним та допустимих доказів, які б свідчили, що ОСОБА_1 двічі протягом року до моменту вчинення даного правопорушення піддавався адміністративному стягненню за вчинення відповідних дій, матеріали справи не містять.

Однак за встановлених судом обставин доведено, що ОСОБА_1 , як особа, яка керувала транспортним засобом, 21.09.2024 відмовився від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, повторно протягом року після вчинення попереднього правопорушення 11.11.2023, що свідчить про наявність у його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11.10.2011 №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від кримінального полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод для кримінального провадження, поширюється й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України», рішення від 09.06.2011, заява №16347/02).

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 (заява № 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, з огляду на каральну мету стягнень, передбачених санкціями статей КУпАП, провадження у справах про адміністративне правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції.

Кодекс України про адміністративне правопорушення не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 130 КУпАП в межах фактичних обставин, встановлених судом. Перекваліфікація дій в даному випадку не порушує права ОСОБА_1 та не погіршує його становище.

Вказані висновки суду відповідають усталеній та послідовній юридичній практиці, що склалась у цій сфері, та неодноразово застосовувалась судами апеляційної інстанції, рішення яких є остаточними в даній категорії справ, зокрема, в постановах від 03.02.2025 у справі № 372/4725/24, від 27.01.2025 у справі № 369/17768/24, від 17.06.2024 у справі № 760/2571/24, від 17.02.2023 у справі № 760/2571/24, від 10.08.2023 у справі № 289/2473/22, від 15.09.2023 у справі № 758/3528/23, від 13.02.2023 у справі № 369/1495/22.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що досліджені докази повністю узгоджуються між собою, а вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на особу, яка вчинила адміністративне правопорушення, суд враховує положення ст.ст. 33-35 КУпАП, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, його майновий стан, і вважає за необхідне застосувати до правопорушника адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

При цьому, оскільки матеріали справи не містять належних доказів про особу, за якою на праві власності зареєстровано автомобіль Geely MR 7151А, д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , зокрема, але не виключно, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, витягу з Єдиного державного реєстру транспортних засобів тощо, сама лише вказівка у протоколі про адміністративне правопорушення не є достатнім підтвердженням, суд не вбачає підстав для застосування до порушника додаткового стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу.

Вказане вище покарання, на переконання суду, за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника та ступеню його вини, а також необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення розмір судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на день розгляду справи складає 605 грн. 60 коп.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 40-1, ст. 130, 251-252, 268, 283-284, 294 КУпАП України, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , адреси місця проживання: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 , паспорт № НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2 000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , адреси місця проживання: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 , паспорт № НОМЕР_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначений у постанові суду, а саме 68 000 (шістдесят вісім тисяч) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову судді може бути подана протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Березанський міський суд Київської області.

Строк пред`явлення постанови для виконання - 3 (три) місяці з дня набрання нею законної сили згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження»

Суддя: І. О. Капшученко