Провадження № 3/734/1771/25 Справа № 734/2569/25
ПОСТАНОВА

іменем України

25 червня 2025 року селище Козелець

Суддя Козелецького районного суду Чернігівської області Бузунко О.А., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 28 березня 2025 року о 18 годині 50 хвилин, перебуваючи в алкогольному сп`янінні, вчинив конфлікт зі своїм пасинком ОСОБА_2 : нецензурно виражався в його бік та хапав за руки, побачивши це мати ОСОБА_3 захищала свою дитину, і тоді кривдник почав погрожувати їй фізичною розправою та виражався нецензурною лайкою в її бік.

У судове засідання, особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився.

Про те, що справа про притягнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.173-2 КУпАП буде розглядатися Козелецьким районним судом Чернігівської області ОСОБА_1 був обізнаний ще під час складення протоколу про адміністративне правопорушення. Однак ОСОБА_1 розглядом справи не цікавився.

Слід зазначити, що відповідно до положень ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права

У своїх рішеннях ЄСПЛ визначає правові підходи щодо розуміння порушення права особи на участь у судовому розгляді як з точки зору принципу процесуальної рівності, так й самої процесуальної поведінки сторони провадження, та наголошує, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження («Олександр Шевченко проти України», «Трух проти України», «Пономарьов проти України»).

За таких обставин, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Також слід зазначити, що положення ст.268 КУпАП не містять заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 КУпАП, без присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Так, положеннями ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність, серед іншого, за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, ч. 2 передбачена відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи, ч. 3 передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», під домашнім насильством слід розуміти діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство (п. 14 ч. 1 ст. 1 вказаного вище Закону), як форма домашнього насильства, включає в себе словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливого завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відтак, у справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі (або існувала реальна можливість їх настання).

Згідно з ч. 1 ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, складається за встановленою формою і повинен містити дані про місце, час вчинення, суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, за ознаками якого складений протокол про адміністративне правопорушення, у діях особи суд вирішує в межах протоколу, складеного відносно цієї особи, перевіряючи відповідність обставин, викладених у протоколі, фактичним обставинам провадження.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №457970 від 05 червня 2025 року, ОСОБА_1 28 березня 2025 року о 18 годині 50 хвилин, перебуваючи в алкогольному сп`янінні, вчинив конфлікт зі своїм пасинком ОСОБА_2 : нецензурно виражався в його бік та хапав за руки, побачивши це мати ОСОБА_3 захищала свою дитину, і тоді кривдник почав погрожувати їй фізичною розправою та виражався нецензурною лайкою в її бік. Такі дії ОСОБА_1 органом поліції кваліфіковані за ч. 3 ст.173-2 КУпАП.

Зі змісту вищевказаного протоколу та викладеної у ньому суті адміністративного правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 не ставиться у провину завдання шкоди (або можливе її спричинення) фізичному чи психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_3 , що є обов`язковою умовою за ст.173-2 КУпАП.

Відсутність посилання на наслідки у виді завдання шкоди (або можливого завдання шкоди) фізичному або психічному здоров`ю потерпілої, позбавляє суд можливості об`єктивно встановити обставини, що підлягають доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, та прийняти законне рішення.

Відтак, викладена в протоколі суть адміністративного правопорушення не містить обов`язкових елементів об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, у тому числі, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, що підлягають доказуванню, а тому не відповідає диспозиції цієї норми КУпАП та суперечить вимогам ст.256 КУпАП.

Складений у такий спосіб протокол щодо ОСОБА_1 унеможливлює притягнення останнього до адміністративної відповідальності, так як наведені в ньому обставини не утворюють складу адміністративного правопорушення, навіть за умови їх підтвердження іншими доказами по справі.

На вказане суд звернув увагу в постанові від 11 червня 2025 року, направляючи адміністративний матеріал на дооформлення. 24 червня 2025 року протокол про адміністративне правопорушення з доданими до нього документами повторно скеровано до Козелецького районного суду Чернігівської області разом з рапортом (без дати) за підписом поліцейського ВП № 1 Олександра Динди, відповідно до якого ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно пасинка ОСОБА_2 , що виражались в словесних образах, нецензурних висловах, погрозах. При цьому, недоліки, на які вказав суд в постанові від 11 червня 2025 року, ні в який спосіб усунені не були.

Отже, у зв`язку із зазначеним, суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, не доведеною, а тому, з урахуванням вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 173-2, 247, 251-252, 256, 280, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя Олена БУЗУНКО