ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/94/25 Головуючий суддя І інстанції Черняк В. Г.
Провадження № 33/818/780/25 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Вчинення домашнього насильства
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року м.Харків

суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 17 березня 2025 року стосовно ОСОБА_1 , -

у с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 рків,

- визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та застосувано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.

Постановою встановлено, що ОСОБА_1 22.12.2024 року близько 23 год., знаходячись за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї доньки ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме: ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим могло бути завдано чи було завдано шкоду фізичному чи психологічному здоров`ю потерпілої.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП

В своїй апеляційній скарзі апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови.

Оскаржувану постанову просить скасувати та постановити нове судове рішення, яким провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Жодних мотивів та обставин поважності пропуску строку на апеляційне оскарження не наводить.

Свої вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що Суд вибірково сприйняв та оцінив відеозапис з бодікамер співробітників поліції, у судовому рішення фактично не відповівши на жоден із аргументів, які наводились особою, що притягується до адміністративної відповідальності у його письмових та усних поясненнях суду. Фактично у своєму рішення суд зайняв наступну позицію : для суду значення мають лише факти, що були викладені співробітниками поліції на папері. Що відбулося насправді- не має абсолютно ніякого значення.

Таким чином, судом не надано належної оцінки тій обставині, що матеріали справи містять в собі такі фактичні дані, які викликають суттєві сумніви у тому, що саме з боку 22.12.2024р. ОСОБА_1 вчинялось домашнє насилля.

Вказує, що саме ОСОБА_1 викликав поліцію, оскільки його зять погрожував йому зі зброєю, але матеріал було складено саме на ОСОБА_1 , при цьому його покази залишились без уваги працівників поліції.

Наявність самої події та складу адміністративного правопорушення за ознаками ч.1 Ст. 173-2 КУпАП в діях ОСОБА_1 , спростовується доказами, які надаються особою, що притягується до адміністративної відповідальності, до матеріалів справи про адміністративне правопорушення :

1)аудіозаписом підтвердження виклику поліції за коротким номером екстренного реагування 102, який надійшов від ОСОБА_1 22.12.2024р.

2)матеріалами, які характеризують особу, стосовно неправомірної поведінки якої, як кривдника , було здійснено телефонний виклик співробітників поліції - вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.12.2018р. у справі № 645/2377/14-к, яким ОСОБА_3 було визнано винним у вичненні кримінального правопорушення за ознаками ч.2 ст. 286КК України, постановою Харківського апеляційного суду від 31.10.2021р. у справі № 645/2377/14-к ; поясненнями свідка ОСОБА_4 ( додаток № 4 до пояснень, що надавались суду першої інтанції)

3)матеріалами справи кримінального провадження № 645/3981/24, які пояснюють істинний стан взаємовідносин між членами сім`ї ОСОБА_1 та причини, яких виникають конфлікти між ОСОБА_1 , його колишньою дружиною, доньками та зятем.

Окрім зазначеного - матеріалами відеофіксації події з бодікамер співробітникві поліції, які підтверджують ту обставину, що в ході надання пояснень свідок ОСОБА_5 не заперечувала факт наявності зборої у її чоловіка ОСОБА_3 та факт її використання ОСОБА_3 безпосередньо перед викликом, який надійшов від ОСОБА_1 .

Всі перераховані докази викликають сумніви у наявності самої події - вчинення домашнього насильства з боку ОСОБА_1 та в наявності в діях ОСОБА_6 складу адміністративного правопорушення.

Заява ОСОБА_2 стосовно того, що батько систематично застосовує до неї фізичне та психологічне насилля не підтверджується доказами ( будь-яких звернень з боку ОСОБА_7 про факти такого насилля, окрім її заяви за викликом, який надійшов від самого батька, раніше не подавалось.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, оскільки апелянт довів поважність пропуску строку.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку ОСОБА_1 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Частина 1 ст. 173-2 КУпАП визначає, що вчинення насильства в сім`ї, - умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений. Частина 2 даної статті передбачає відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до Закону України "Про попередження насильства в сім`ї" насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.

Згідно ст. 3 Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін.

Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичним насильством є форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Факт правопорушення і вина ОСОБА_1 підтверджується, зокрема :

протоколом про адміністративне правопорушення ВАД № 069775 від 22.12.2024 року

- копією термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 391192 від 22.12.2025 р.;

- заявою ОСОБА_2 від 22.12.2025 р.;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 22.12.2025 р.;

- довідкою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства;

- рапортом співробітника поліції від 23.12.2024 р.;

- заявою ОСОБА_2 від 13.01.2025 р.;

- показами свідка ОСОБА_8 , наданими під час судового розгляду справи;

-відомостями з відеозаписів фіксації обставин правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 22.12.2024 року близько 23 год., знаходячись за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї доньки ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме: ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим могло бути завдано чи було завдано шкоду фізичному чи психологічному здоров`ю потерпілої

В суді першої інстанції свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що она є колишньою дружиною ОСОБА_1 22.12.2024 року вона з дочкою, потерпілою по справі ОСОБА_2 , знаходилися в квартирі АДРЕСА_2 , де пили каву. З іншої кімнати вийшов ОСОБА_1 та почав з`ясовувати з дочкою питання щодо подальшого користування нею квартирою. Пізніше розмова переросла в конфлікт, в ході якого, останній ображав та вдарив рукою по губах ОСОБА_2 . Після цього дочка заплакала та зі сльозами вибігла з квартири. Свідок ОСОБА_8 також зазначила, що останнім часом ОСОБА_1 влаштовує сварки з дочкою з приводу користування квартирою.

З відеозапису з нагрудних камер вбачається, що за викликом ОСОБА_1 на адресу мешкання сім`ї прибули поліцейські.

Після з`ясування обставин сварки, потерпіла ОСОБА_2 заявила працівникам поліції про здійснення щодо неї домашнього насильства з боку батька, пояснила, що він ображав її, лаявся в її бік, погрожував та навіть завдав їй ляпаса, тобто вдарив її.

ОСОБА_1 пояснював, що дійсно час від часу в їх сім`ї відбуваються конфліктні ситуації, зокрема у зв`язку із бажанням, на його думку, членів сім`ї позбутися його присутності у квартирі, наголошував на тому що ініціатором конфлікту в цей день був не він, а його старша дочка і зять, який погрожував йому застосувати зброю і саме тому він викликав поліцію.

При цьому він не заперечував, а навпаки підтвердив конфлікту з його молодшою дочкою ОСОБА_2 , повідомив що дійсно вдарив її долонею по обличчю, бо не витримав її образ на його адресу.

Через деякий час, з відео вбачається, було складено терміновий заборонний припис встановлено заборону контактувати з потерпілою в будь який спосіб, роз`яснено відповідальність за порушення припису.

Таким чином, з вказаного вбачається беззаперечне виконання працівників поліції вимог закону.

При цьому апелянт стверджує про те, що поліцейські безпідставно склали протокол про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд зазначає, що даних щодо оскарження дій співробітників поліції до суду не надано, матеріали справи їх також не містять.

Протокол про адміністративне правопорушення складений у відповідності до норм закону.

Невідповідностей складеного протоколу вимогам чинного законодавства, які б потягли безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи таких доказів також не містять.

Що стосується посилання апелянта на начебто відсутність у протоколі та у судовому рішенні відомостей про те в чому саме виразилось домашнє насильство та до яких наслідків це призвело, зазначаю наступне.

Законодавець ч.1 ст. 173-2 КУпАП зазначив, що вчинення насильства в сім`ї, - це умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, з вказаної норми вбачається що наслідки дій особи, яка вчиняє домашнє насильство, можуть настати або настають.

Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що внаслідок нанесення удару по обличчю може бути завдана шкода фізичному здоров`ю, як і внаслідок погроз, нецензурної лайки може настати шкода психічному здоров`ю.

А тому не зазначення конкретних вказаних ознак в протоколі, жодним чином не ставить під сумнів наявності відповідного складу адміністративного правопорушення, оскільки в даній конкретній ситуації ці обставини є очевидними і розширеному тлумаченню не підлягають.

Не погоджується суд апеляційної інстанції і з позицією ОСОБА_1 про те, що патрульну поліцію викликав саме він, однак останні не склали протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 суд оцінює критично, оскільки представники влади могли скласти два або три протоколи, але це не є предметом судового розгляду в даному адміністративному провадженні.

При цьому з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 в день події, після прибуття поліції із заявою про вчинення злочину чи адміністративного правопорушення не звертався.

Апеляційний суд вказує, що ОСОБА_1 не позбавлений можливості звернутися до поліції з відповідною заявою.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку задовольнити, поновивши строк на апеляційне оскарження постанови.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 17 березня 2025 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.Ю. Грошева