ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1577/25 Справа № 212/3520/25 Суддя у 1-й інстанції - Власенко М. Д. Суддя у 2-й інстанції - Свіягіна І. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Свіягіна І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу захисника адвоката Страха В.О., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Покровського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн., -

в с т а н о в и л а :

постановою Покровського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 20 березня 2025 року о 22.47 годині у місті Кривий Ріг Покровському районі, по вулиці Романа Шухевича біля будинку № 14 керував транспортним засобом Skoda Superb д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу AlcotestDrager 6820 ARHJ-0308, результат огляду 1,36 ‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На зазначену постанову захисник адвокат Страх В.О., діючий в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та провадження закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування своїх вимог вказує, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та на час складання протоколу про адміністративне правопорушення та проведення огляду був на військовій службі. Якщо військовослужбовець перебував за кермом із ознаками алкогольного сп`яніння, за приписами ч. 3 ст. 266-1 КУпАП міг бути підданий огляду тільки посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів відповідно до порядку, встановленого ч. 2-7 ст. 266-1 КУпАП. Тому вся процедура огляду, яку застосували до ОСОБА_1 , згідно з категоричними приписами ч. 9 ст. 266-1 КУпАП є недійсною, а її результати недопустимими доказами, оскільки отримані всупереч умовам і порядку, встановлених законом.

Вказує, що досліджені протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо особи та матеріали, додані до нього, не підтверджують наявності в його діях вказаних кваліфікуючих ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та відповідно не свідчать про доведеність вини останнього у його вчиненні, оскільки спростовані доказами.

ОСОБА_1 та захисник адвокат Страх В.О. у засідання апеляційної інстанції не прибули, при цьому належним чином повідомлені про день, час і місце апеляційного розгляду даної справи, від захисника адвоката Страха В.О. надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 294 КУпАП України, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

До цього ж, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 року ЄСПЛ у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 зазначеної Конвеції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року в справі "Смірнова проти України").

Частиною 6 ст. 294 КУпАП встановлено, що неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи.

За таких обстави, керуючись ст. 268 КУпАП України, суд апеляційної інстанції вважає можливим розглянути цю справу за відсутністю ОСОБА_1 та захисника адвоката Страха В.О. на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскарженої постанови судді місцевого суду та доводів захисту, викладених ним у апеляційній скарзі; вивчивши, перевіривши та оцінивши матеріали адміністративної справи, обміркувавши наведені доводи, - суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно припису ст. 8 КУпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.

Згідно положень ст. 17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " від 23.02.2006 року за №3477-ІV рішення ЄСПЛ - є джерелом права в Україні.

Відповідно до положення частини 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Бендерський проти України" (заява №22150/02, параграф 2), у якому відображений принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.

Вищенаведених норм закону суд першої інстанції при розгляді справи дотримався.

ОСОБА_1 інкриміновано адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130КУпАП, за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно доп.2.9аПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд першої інстанції, як на доведеність вини ОСОБА_1 у скоєні інкримінованого адміністративного правопорушення послався на протокол про адміністративне правопорушення;

- результати тестування на алкоголь за допомогою Alcotest 6820 Drager, прилад № ARHJ-0308, тест № 1220 від 20 березня 2025 року з яких вбачається, 20 березня 2025 року о 22.55 годині протестовано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого виявлено 1,36 ‰;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Результат огляду 1,36 ‰ , із яким ОСОБА_1 погодився, що підтверджується його особистим підписом;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КП КБЛПД ДОР від 20 березня 2025 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- рапорт інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону № 1 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП згідно якого 20 березня 2025 року близько 22.47 години у Покровському районі по вулиці Романа Шухевича біля будинку № 14 згідно ст.35 Закону України Про Національну поліцію було зупинено транспортний засіб Skoda Superb д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , під час спілкування з яким, у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. ОСОБА_1 пройшов огляд за допомогою газоаналізатора Alcotest 6820 на місці зупинки транспортного засобу, проба позитивна 1,36 ‰;

- довідку інспектора ВАП ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровської області ДПП з якої вбачається, що громадянин ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_2 ;

- CD - диск, із відеозаписами бодікамер працівників поліції, який досліджено суддею, на якому чітко зафіксовано керування ОСОБА_1 транспортним засобом Skoda Superb д.н.з. НОМЕР_1 , проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу AlcotestDrager, з результатом якого він погодився, відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі та не заперечував вживання ним алкогольних напоїв, а саме пива. Відеозаписом також зафіксовано ознайомлення ОСОБА_1 з правами та обов`язками передбаченим ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, змістом протоколу, а також зазначено дату та місце розгляду справи у суді дати та місця розгляду справи. З відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 повідомив працівників поліції, що він є військовим і у м. Кривий Ріг перебуває у відпустці.

На думку апеляційного суду, відеозапис поліцейських, відповідає критеріям допустимих доказів, має логічний та послідовний перебіг подій, відповідно до якого можливо відтворити фактичні обставини за участю ОСОБА_1 . У апеляційного суду відсутні сумніви щодо належності вказаного відеозапису. На вказаному відеозаписі поліцейських послідовно, логічно та зрозуміло зафіксовані усі фактичні обставини, яких достатньо для встановлення істини у справі.

Досліджені матеріали справи є належними та допустимими доказами, якими беззаперечно підтверджено наявність обов`язкових ознак інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема факт керування транспортним засобом та перебування в стані алкогольного сп`яніння.

Отже, факт керування транспортним засобом, підтверджується відеозаписом поліцейських, відповідно до якого автомобіль патрульної поліції слідує за автомобілем Skoda Superb д.н.з. НОМЕР_1 , після зупинки вказаного автомобіля з водійського місця вийшов ОСОБА_1 . Крім того, під час спілкування з поліцейськими, останній жодного разу не заперечив, що керував транспортним засобом, в апеляційній скарзі також сторона захисту не зазначає, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а вказує на недоведеність вини.

Отже, наведеними даними поза розумним сумнівом встановлено, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, що є обов`язковою ознакою складу ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, відповідно до відеозапису поліцейських, під час спілкування із ними, у водія ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, внаслідок чого поліцейським відповідно до вимог Інструкції висунуто вимогу проходження огляду на стан сп`яніння. В подальшому ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, із встановленням результату 1,36‰ змісту алкоголю. На запитання поліцейського, зазначив, що погоджується із результатом, при цьому поліцейським роз`яснено право пройти огляд у медичному закладі. Зауважень, що він не вживав алкогольні напої або на хибність показників газоаналізатора Драгер, ОСОБА_1 не зазначив, навпаки попросив довести його додому, оскільки відсторонили від керування транспортним засобом.

Отже, вказаними доказами доведений, як факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом так і факт перебування його в стані алкогольного сп`яніння, під час такого керування, що відповідає правовій кваліфікації за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з цим, доводи захисника, що у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, то огляд на стан сп`яніння повинен проводитися відповідно до порядку, передбаченого ст. 266-1 КУпАП, є хибними.

Так, відповідно до ст. 266КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 3 ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Статтею 172-20 КУпАП передбачена відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння -

Виходячи з аналізу вказаних норм, огляд на стан сп`яніння в порядку передбаченому ст. 266-1 КУпАП проводиться щодо тих військовослужбовців, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у заборонених місцях у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, огляд саме водія, який керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння проводиться на підставі ст. 266 КУпАП не залежно від його статусу та місця роботи, оскільки суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є саме водій.

Факт перебування ОСОБА_1 у якості військовослужбовця не впливає на кваліфікацію правопорушення та необхідності проведення огляду в особливому порядку. Отже, в даному випадку ОСОБА_1 , як суб`єкт правопорушення є саме водієм, а тому огляд на стан сп`яніння обґрунтовано проведений відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та відповідно протокол складено саме за ст. 130 КУпАП, як водія, який керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

На підставі викладеного, апеляційним судом не встановлено порушень порядку проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відповідно до ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року.

Відповідно до положень частини 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, будь яких інших доводів щодо відсутності вини ОСОБА_1 вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, апеляційному суду не надано.

Переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, які є безумовною підставою для його скасування, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції постанови винесена з дотримання вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись статтями 293,294 КУпАП суддя,-

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу захисника адвоката Страха В.О., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Покровського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2025 рокущодо ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Ірина СВІЯГІНА