Справа № 165/1076/25
Провадження № 3/156/561/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2025 року сел.Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Комзюк Н.Н., розглянувши матеріали, які надійшли відповідно до постанови Волинського апеляційного суду від 12.06.2025, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №597317 від 12 березня 2025 року ОСОБА_1 25.02.2025 близько 16 год. 00 хв., перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство відносно тещі ОСОБА_2 , яке виразилось у нецензурній лайці, що могло спричинити шкоду її психологічному здоров`ю.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Свередюк Ю.А. пояснила, що ОСОБА_1 наразі перебуває на службі в ЗСУ. Просила закрити провадження у справі за відсутності доказів вчинення її підзахисним інкримінованих йому протиправних дій, про що подала відповідне письмове клопотання.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до таких висновків.

Положеннями ст.173-2 КУпАП встановлено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування, тобто вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Для встановлення наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. статті 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство, внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно із п. 3 ч. 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктами 4 та 7 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Нормами вказаного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Отже, лише нецензурні, образливі висловлювання на адресу особи не формують собою домашнє насильство.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП є наявним лише у тому випадку, коли такі словесні образи, погрози, приниження тощо спрямовані на обмеження волевиявлення особи, і якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Тобто, у справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі.

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Конфлікт - це особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Отже, у справах про психологічне домашнє насильство обов`язково необхідно встановлювати, які саме негативні наслідки для психологічного стану постраждалої особи, перелічені у п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону, настали внаслідок дій кривдника.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 10.03.2025 повідомила на лінію «102» про вчинення 25.02.2025 її зятем ОСОБА_1 щодо неї домашнього насильства, що виразилось у нецензурній лайці, тобто, через 13 днів після події.

Відповідно до характеризуючих даних щодо ОСОБА_1 , наданих ВП №1 (м.Нововлинськ) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області, упродовж 2024-2025 років він до адміністративної відповідальності не притягувався.

Свідок ОСОБА_3 у своїх поясненнях ствердив, що не був очевидцем події, яка мала місце 25.02.2025 біля 16 год. 00 хв., про обставини конфлікту йому відомо зі слів матері ОСОБА_2 .

Із письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слідує, що вони були очевидцями події, 25.02.2025 вони перебували на подвір`ї біля будинку, в цей час ОСОБА_2 кричала та нецензурно ображала ОСОБА_1 , проте той не реагував на образи, в її бік нецензурно не висловлювався, у подальшому звернувся в поліцію з приводу протиправних дій ОСОБА_2 .

Будь-які інші докази, окрім пояснень самої потерпілої, які б підтверджували обставини, зазначені у фабулі протоколу, а також свідчили про настання негативних наслідків від психологічного насильства, матеріали справи не містять.

Саме по собі оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, за відсутності даних на підтвердження наявності складу адміністративного правопорушення, не є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно з якою доказування , зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України », з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини »).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суд вважає, що провадження у справі необхідно закрити.

Керуючись ст.ст. 173-2, 247, 283 - 285 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області.

Суддя Н.Н.Комзюк