Справа № 359/5321/25
№ 359/5322/25
Провадження № 3/359/2506/2025
№ 3/359/2507/2025
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 червня 2025 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Вознюк С.М., розглянувши в відкритому судовому засідання, за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, розглянувши два адміністративні матеріали, які надійшли Батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122-2 КУпАП та ч.1 ст. 130 КУпАП,

по відношенню до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 -

в с т а н о в и в:

В провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області знаходяться два адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за № 3/359/2506/2025 (справа №359/5321/25) за ч. 1 ст.130 КУпАП та за № 3/359/2507/2025 (справа №359/5322/25 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Згідно протоколів автоматизованого розподілу судової справи між суддями, обидва адміністративні матеріали по відношенню до ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122-2 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП автоматизовано розподілено на головуючого суддю Вознюка С.М.

Розгляд вищезазначених адміністративних матеріалів було призначено на 03.06.2025.

04.05.2025 о 03 год. 20 в с. Іванків Бориспільського району Київської області по вулиці Харківській, 22Г, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_2 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього та червоного кольору, а також увімкнення спеціального звукового сигналу, чим порушив, чим порушив п. 2.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

04.05.2025 о 03 год. 20 в с. Іванків Бориспільського району Київської області по вулиці Харківській, 22Г, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Alcotest 7510», результат 1,01проміле, тест 421, чим порушив п.п. «а» п.2.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час судового засідання, яке відбулося 03.06.2025 судом на обговорення поставлено питання про об`єднання в одне провадження адміністративних матеріалів по відношенню до ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122-2 КУпАП та ч.1 ст. 130 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності в судовому засіданні не заперечував щодо об`єднання в одне провадження вищезазначених адміністративних матеріалів.

Суд, заслухавши думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ознайомившись з матеріалами справи приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов , що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушення, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Правила, встановлені ст. 36 КУпАП, допускають розгляд одним і тим же органом справ про адміністративні правопорушення відносно особи, яка вчинила кілька адміністративних правопорушень.

Вказані матеріали складені у відношенні однієї особи та знаходяться у провадженні одного органу, уповноваженого на їх розгляд. У зв`язку з чим, на підставі вимог ст. 36 КУпАП дані матеріали підлягають об`єднанню в одне провадження.

На підставі викладеного, з метою недопущення порушення прав особи, що притягується до адміністративної відповідальності, вважаю за необхідне матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122-2 та ч.1 ст. 130 КУпАП, об`єднати в одне провадження та присвоїти адміністративній справі єдиний унікальний номер провадження № 3/359/2506/2025 та справи № 359/5321/25.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративних правопорушень визнав, просив суворо не карати, зазначив, що працює в будівельній компанії водієм, і єдиним доходом є його заробітна плата. Батьки ОСОБА_1 не працевлаштовані, займаються домашнім господарством. Просив суд не позбавляти його права керування транспортними засобами, тому що це призведе до втрати роботи та можливості допомагати батькам, також просив розстрочити призначену суму штрафу.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ознайомившись з матеріалами про адміністративне правопорушення, встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вищезазначених правопорушень, підтверджується, дослідженими у судовому засіданні, письмовими доказами:

- даними, що містяться в протоколах про адміністративні правопорушення серії ЕПР1№ 319652 від 04.05.2025 та ЕПР1№319656, які складені уповноваженою на те особою, а їх зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, та які були підписаний особою, яка їх склала, з яким ОСОБА_1 ознайомлений та які ним власноручно підписані;

- даними рапорту, складеного поліцейським взводу 1 роти 3 БПП в м. Бориспіль Вадимом Білашем 04.05.2025 року, в якому він доповідає, що під час несення служби було складено протокол щодо ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч.1 ст.122-2 КУпАП;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого результат огляду на стан сп`яніння позитивний і становить 1,01 проміле;

- даними роздруківки газоаналізатора "Alcotest 7510", № ARLM-0368, тест № 421, відповідно до якого проба позитивна і становить 1,01 проміле;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП "ББЛІЛ" від 04.05.2025;

- копією свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатора "Alcotest 7510 OIML", за результатними повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам ДСТУ 8950:20:19 та чинний до 15.10.2025;

- довідкою заступника командира БПП в місті Бориспіль УПП у Київській області ДПП Мінасяна С. від 04.05.2025 згідно якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами;

- довідкою заступника командира БПП в місті Бориспіль УПП у Київській області ДПП Мінасяна С. від 04.05.202 про відсутність повторності вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ст.130 КУпАП;

- відеозаписом з нагрудних камер поліцейських батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль УПП у Київській області ДПП, на якому зафіксовано подію, яка сталася 04.05.2025 в с. Іванків Бориспільського району Київської області по вулиці Харківській, 22Г а саме: ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_2 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього та червоного кольору, а також увімкнення спеціального звукового сигналу та якому пропонувалось працівниками поліції пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, у зв`язку з виявленими в нього явними ознаками алкогольного сп`яніння, на місці зупинки за допомогою алкотестеру, на що він погодився. Зафіксовано порядок проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , який проведений у встановленому законом порядку, та результат "Драгера", відповідно до якого проба позитивна і становить 1,01 ‰. Також зафіксовано, що ОСОБА_1 був згоден із результатом "Драгер". Дані, що містяться у зазначених джерелах доказів, повністю відповідають фактичним обставинам справи та вказують на вину ОСОБА_1 у порушенні вищезазначених вимог ПДР України.

Так, оцінюючи дані докази в сукупності суддя приходить до висновку, що вони є послідовними, доповнюють один одного з достатнім взаємним зв`язком між собою, та свідчить про те, що ОСОБА_1 не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього та червоного кольору, а також увімкнення спеціального звукового сигналу, чим порушив, чим порушив п. 2.4 ПДР України та керував транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на вищевикладене, аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю.

Отже, своїми діями, які виразились у не виконанні вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього та червоного кольору, а також увімкнення спеціального звукового сигналу та керуванні транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, ознаки яких передбачені ч.1 ст.122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до статті 24 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Так, адміністративне стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Про те покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням

У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України "Про міжнародні договори" від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію "Про захист прав людини і основоположних свобод", а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні "Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії" від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення "кримінального обвинувачення". Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки "право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності" (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Маліге проти Франції" від 23 вересня 1998 року).

Європейський суд з прав людини у справі "Скоппола проти Італії" від 17.09.2009 року зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. "Справедливий баланс" має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе "індивідуальний надмірний тягар" (рішення у справі від 02.11.2004 р. "Трегубенко проти України").

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання та звільнення від нього тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

У КУпАП відсутня стаття, яка б передбачала можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом. Проте діючий Кримінальний кодекс України має відповідну статтю про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом. При розгляді даних матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності слід застосувати аналогію права.

Беручи до уваги наведене, з урахуванням особи винного суддя, вмотивувавши своє рішення, може призначити основне стягнення, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 статті 130 КУпАП.

При прийнятті рішення суддя враховує указані особою, що притягується до адміністративної відповідальності, в судовому засіданні обставини.

Так, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 працює водієм і йому необхідно використовувати водійські права для виконання посадових обов`язків. Його батьки не працюють і ОСОБА_1 , являється єдиним годувальним в родині, а його заробітна плата є єдиним доходом родини.

Також, встановлено, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався.

Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку, що позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортним засобом призведе до того, що позбавить його можливості виконувати посадові обов`язки та забезпечувати нормальні умови проживання його родини в умовах воєнного стану.

Показник в 1,01 проміле відповідає легкій стадії алкогольного сп`яніння, яку важко помітити в діяльності та поведінці особи. Повторний огляд через 20 хв. після першого тесту працівниками поліції не здійснювався.

При цьому, суддя враховує, що дії ОСОБА_1 не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам. Крім того, будь-яких обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 не встановлено.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що для досягнення визначеної в ст.23 КУпАП мети адміністративного стягнення (виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами) з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, майнового стану ОСОБА_1 , наявних обставин, необхідним і достатнім буде накладення більш м`якого адміністративного стягнення, ніж передбачено ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, в даному випадку суддя вважає за необхідне застосувати стягнення з урахуванням аналогії закону та застосувати положення ст. 69 КК України для призначення покарання, що є меншим ніж передбачено санкцією закону про адміністративну відповідальність.

Зважаючи на викладене, з урахуванням матеріалів справи, особи правопорушника, працює водієм, що на його утриманні перебуває його родина, наявність пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючих обставин, а також той факт, що тяжких наслідків від правопорушення не настало, суддя вважає, що останньому слід призначити за ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп. без позбавлення права керування транспортними засобами.

Зважаючи на викладене, з урахуванням матеріалів справи, особи правопорушника, який працює водієм, що на його утриманні перебуває його родина, наявність пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючих обставин, а також той факт, що тяжких наслідків від правопорушення не настало, суддя вважає, що останньому слід призначити: за ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі ст. 36 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. 00 коп. без позбавленням права керування транспортними засобами; за ч.1 ст. 122-2 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 9 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 грн. 00 коп.

Водночас, враховуючи, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає більш серйозний вид адміністративного стягнення, ніж санкція ст. 122-2 цього Кодексу, тому на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП, суддя вважає за необхідне ОСОБА_1 остаточну міру адміністративного стягнення призначити в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без позбавленням права керування транспортними засобами.

Саме таке стягнення суддя вважає, буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень та пропорційним вчиненому адміністративному правопорушенню.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» слід стягнути з ОСОБА_1 на якого накладено адміністративне стягнення судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

У відповідності до ст. 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Відповідно до положень ст.ст. 298, 299 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями посадовими особами і громадянами. Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення, за винятком постанов про застосування заходу стягнення у вигляді попередження, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст. 301 КУпАП відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Враховуючи майновий стан ОСОБА_1 приходжу до висновку, що матеріальне становище правопорушника є складним, на даний час він не має змоги сплатити призначений штраф в розмірі 170000 гривень, а тому його клопотання слід задовольнити та розстрочити виконання постанови суду в частині сплати штрафу на десять місяців, що буде достатнім строком для виконання судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст.ст., 23, 33, 36 ст.ст. 23, 33, , 122-2, ч.2 ст.130, ст.ст. 298, 299, 301, 303, 304, 307 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Об`єднати справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за № 3/359/2506/2025 (справа №359/5321/25) за ч. 1 ст.130 КУпАП та за № 3/359/2507/2025 (справа №359/5322/25) за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП в одне провадження, присвоївши спільний номер справи № 359/5321/25, провадження № 3/359/2506/2025.

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , - у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення, на підставі ч.2 ст. 36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. 00 коп., який слід стягнути на користь держави України (отримувач коштів: ГУК у Київ. обл./м. Київ/21081300; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37955989; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача UA0010001; код класифікації доходів бюджету 21081300) без позбавлення права керування.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , - на користь державного бюджету України (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106; призначення платежу: судовий збір) судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Розстрочити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , виконання цієї постанови суду, в частині накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., встановивши йому сплату щомісячними платежами по 1700 (одній тисячі сімсот) грн., на строк 10 календарних місяців, починаючи з липня 2025 року.

Зобов`язати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , сплачувати по 1700 (одній тисячі сімсот) гривень 00 копійок, щомісячно, не пізніше 30 числа кожного місяця.

Зобов`язати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , повідомляти суд про сплату відповідної частини штрафу, шляхом пред`явлення відповідного документу (квитанції).

Після спливу строку розстрочення виконання постанови, у разі не сплати штрафу особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, постанову звернути до примусового виконання у загальному порядку.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили ___________________.

Суддя С. М. Вознюк