Справа № 162/394/24 Провадження №33/802/161/25 Головуючий у 1 інстанції:Савич А. С.
Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2025 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Міліщука С.Л., розглянувши в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника на постанову судді Любешівського районного суду Волинської області від 23 січня 2025 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 07.05.2024 о 01 год. 14 хв. в селищі Любешів по вул. Магістральна (а/д Р-14), в порушення вимог п.2.9(а) Правил дорожнього руху, керував транспортним засобом марки «Toyotaм Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

В поданій апеляційній скарзі захисник Міліщук С.Л. вважає постанову судді необґрунтованою. Вказує на те, що висновок суду про те, що ОСОБА_1 після проходження освідування на місці зупинки транспортного засобу не заявляв своєї незгоди з його результатом, не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки він повідомляв, що не згідний з таким результатом і пропонував проїхати для огляду в медичний заклад. Зазначає, що після вказаної події поїхав в Любешівську лікарню для повторного проходження огляду, результат якого становив 0.00‰, про що лікар зазначив у своєму висновку. Посилається на те, що напередодні ОСОБА_1 алкогольних напоїв не вживав, оскільки був на службі, будь-яких ознак алкогольного сп`яніння у нього не було. Просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримували подану апеляційну скаргу, просили постанову судді скасувати та закрити провадження у справі, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно приписів ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Положеннями ст.280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , дотримався.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення даного рішення.

Так, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивно стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 573547 від 07 травня 2024 року складеного щодо нього за порушення вимог п.2.9А ПДР, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зафіксовано ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , а саме запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка не відповідає обстановці, а також результат огляду: 0,47‰ (а.с.5), роздруківкою приладу «Драгер», згідно якої у ОСОБА_1 виявлено алкогольне сп`яніння 0.47‰ проміле (а.с.4), відеозаписом з бодікамер поліцейських (а.с.8), а також іншими матеріалами справи.

Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, п.2.9 «а» ПДР забороняє водію керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, настає за ч.1 ст.130 КУпАП.

Процедура проведення огляду на визначення в особи стану алкогольного сп`яніння повністю відповідає вимогам нормативно-правових актів, які регламентують це питання.

Так, відповідно до змісту ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкції), якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

А тому, оскільки на місці зупинки транспортного засобу у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка не відповідає обстановці (а.с.5), поліцейський мав право запропонувати йому пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан сп`яніння.

В той час, відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, під час проходження проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, або такий огляд проводиться у присутності двох свідків

Згідно приписів частини 3 цієї статті КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п.7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

Зазначені нормативно-правові акти дають зробити висновок, що для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу в закладах охорони здоров`я є дві підстави, а саме незгода водія на проведення огляду на стан сп`яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та незгода водія з його результатами.

Відеозаписи, які містяться у матеріалах справи та перегляд їх змісту вказують на те, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння зафіксовано належним чином.

Як вбачається з відеозапису з бодікамер, поліцейським, який здійснював оформлення адміністративних правопорушень, після зупинки автомобіля у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема різкий запах алкоголю з порожнини рота, а тому йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу, на що він погодився пройти такий огляд. Після чого ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, а також було складено Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, та ознайомлено водія з його змістом. Перед початком огляду ОСОБА_1 надано для ознайомлення також свідоцтво про повірку газоаналізатора, запропоновано переконатись в герметичності упакування мундштука газоаналізатора, а також особисто розпакувати даний мундштук, що ОСОБА_1 і зробив. Після проходження водієм огляду встановлено показник 0,47‰. Поліцейським повідомлено ОСОБА_1 , що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння, оскільки допустима норма становить 0,2‰. На запитання поліцейського чи згідний ОСОБА_1 з даним результатом, останній відповів, що так. Тоді поліцейський повідомив водія, що оскільки той керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Після складання цього протоколу, поліцейський повністю оголосив його зміст ОСОБА_1 , останній відмовився надавати будь-які пояснення та отримувати копію протоколу, не висловив будь-яких заперечень. Жодних заяв чи клопотань ні перед початком огляду, ні після складання та оголошення йому протоколу, ОСОБА_1 не заявляв. Зокрема, ОСОБА_1 у період з часу з моменту його освідування на місці зупинки автомобіля до завершення оголошення йому протоколу про адміністративне правопорушення, жодного разу не заявляв, що не погоджується з результатом освідування і що бажає пройти медичний огляд в лікарні (а.с.11).

З врахуванням тієї обставини, що ОСОБА_1 погодився з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу, працівник поліції не повинен був пропонувати ОСОБА_1 пройти такий огляд в медичному закладі.

Згідно відеозапису з бодікамер поліцейських встановлено, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння зафіксовано безперервною відеофіксацією.

Таким чином, доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не погодився з результатом такого огляду, спростовується вказаним відеозаписом.

Зазначені відеозаписи події відповідають вимогам ст.251 КУпАП, згідно якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Надані відеозаписи відображають подію адміністративного правопорушення та містять відомості, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому обґрунтовано судом взяті до уваги.

Є безпідставними посилання захисника про те, що в матеріалах справи відсутні докази причин зупинки ОСОБА_1 працівниками поліції.

Так, згідно п.3 ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

Як вбачається з відеозапису з бодікамери, підійшовши до водія ОСОБА_1 поліцейський повідомив останнього, що причиною зупинки є наявність інформації про те, що водій може бути причетний до вчинення адміністративного або кримінального правопорушення, при цьому послався на п.10 ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію» (а.с.9).

Крім того, правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд відповідно до п.2.5 ПДР кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Також суд апеляційної інстанції не приймає до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що згідно консультативного висновку спеціаліста КП «Любешівська багатопрофільна лікарня» ОСОБА_2 від 07.05.2024 ОСОБА_1 тверезий, оскільки вони є необґрунтованими з огляду на таке.

Так, згідно вказаного висновку огляд ОСОБА_1 в лікарні проводився лікарем без присутності поліцейського, після 04 години ранку, тобто більше ніж через дві години з моменту виявлення підстав для його проведення (а.с.42).

А ознаки алкогольного сп`яніння поліцейський виявив у ОСОБА_1 о 01 год. 14 хв. 07 травня 2025 року.

Вимогами ч.4 ст.266 КУпАП передбачено, що огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Апеляційний суд звертає увагу на положення ч.4 ст.266 КУпАП, якими визначено, що огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Отже, ОСОБА_1 пройшов огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння більш як через дві години з моменту виявлення підстав для його проведення.

Тому суд апеляційної інстанції не приймає до уваги вказаний висновок.

Проаналізувавши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

Інші доводи апеляційної скарги не беруться апеляційним судом до уваги, оскільки не спростовують зазначеної вище сукупності доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому у провину, а також не спростовують висновків суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 та не можуть бути безумовними підставами для скасування оскаржуваної постанови і закриття провадження у даній справі. Крім того, такі доводи були предметом перевірки під час розгляду справи місцевим судом, і на них надані обґрунтовані спростування.

Апеляційним судом у повному обсязі проаналізовані докази, які містяться в матеріалах справи та були надані особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисником під час розгляду справи в апеляційній інстанції.

При накладенні адміністративного стягнення, місцевий суд врахував фактичні обставини справи, дані про особу порушника та обґрунтовано застосував безальтернативне адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у даній справі з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Міліщука С.Л. залишити без задоволення, а постанову судді Любешівського районного суду Волинської області від 23 січня 2025 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.П. Денісов