Справа № 358/1044/25 Провадження № 3/358/487/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року м. Богуслав

Суддя Богуславського районного суду Київської області Лебединець Г.С., за участю особи, у відношенні якої складений адміністративний протокол ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які направлені з ВП №2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , якій у відповідності зі ст. 268 КпАП України роз`яснені її права,

за ч.3 ст. 184 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

З протоколу серії ВАД №712912 від 16.06.2025 вбачається, що 09.06.2025 близько 18 год 00 хв в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 ухилялась від виконання батьківських обов`язків щодо виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до того, що її син 09.06.2025 перебуваючи на недобудові, що розташована в АДРЕСА_2 , вчинив неправомірні дії, а саме демонстрував та погрожував застосуванням телескопічної палиці, обґрунтованих дій до її застосування не було, однак ОСОБА_2 не досяг при цьому шістнадцятирічного віку у зв`язку з чим до відповідальності притягується мати ОСОБА_1 .

За вищезазначені дії у відношенні ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 184 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнала. Додатково зазначила, що 09.06.2025 приблизно о 18:00 год з номеру телефону, який належить її сину ОСОБА_3 , до неї зателефонував невідомий чоловік та повідомив, що її сина забризкали з перцевого балончика, та він везе дитину до приймального відділення Богуславської ЦЛ. Вона одразу побігла до лікарні. По прибуттю побачила, що її сину надавали першу медичну допомогу. Однак через відсутність спеціалістів їй було запропоновано відвести дитину до спеціаліста офтальмолога. Вона була змушена з дитиною їхати в м.Київ в НДСЛ «Охматдит», де він був оглянутий та призначено лікування. В теперішній час лікування продовжується та невідомо чи буде відновлення в повному обсязі. В подальшому їй син розповів, що 09.06.2025 перебував на пляжі біля магазину АТБ разом із своєю знайомою. До цього йому вже писав смс повідомлення ОСОБА_4 та викликав для з`ясування конфліктної ситуації. В подальшому ОСОБА_4 видалив всі повідомлення з месенджеру. Будучи обізнаним про наміри ОСОБА_5 , її син взяв у гаражі своїх бабусі та дідуся телескопічну палицю. Про даний факт він нікого з дорослих не повідомляв. 09.06.2025, коли він перебував на березі річки, до нього підійшов ОСОБА_4 разом із двома хлопцями та запропонував розібратися, для чого слід було перейти до покинутого будівництва, що знаходилося неподалік. В подальшому в цій недобудові іншими хлопцями було запропоновано розібратися на «кулаках». При цьому її син продемонстрував телескопічну палицю та поклав її до своєї сумки, оскільки не мав наміру її застосовувати. Під час того, як він стояв навпроти ОСОБА_5 та на деякий час відволікся, ОСОБА_4 розпилив йому в обличчя речовину з газового балончика та разом із іншими двома хлопцями вибігли з недобудови. Її син ОСОБА_3 зміг дістатися до першого поверху, при цьому тримався за стіни. Під час того, як він виходив з недобудови, він впав, оскільки не бачив дороги, та сильно забив собі руку. Біля недобудови його побачив невідомий чоловік, який і доставив її сина до лікарні. Зазначила, що провела із сином профілактичну бесіду з приводу недопустимості відвідування недобудов та застосування телескопічної палиці.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 установлено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 та 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону (ч. 6 ст. 12 Закону).

У п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» Пленум Верховного суду України роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17 червня 2021 року у справі № 466/9380/17 (провадження № 61-2175св20) зазначивши, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Дослідив матеріали справи, суд вважає, що вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №712912 від 16.06.2025, копією протоколу прийняття заяви від 09.06.2025, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та іншими матеріалами справи.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що неповнолітній син гр. ОСОБА_1 ОСОБА_3 , 09.06.2025 перебуваючи на недобудові, що розташована в АДРЕСА_2 , вчинив неправомірні дії, а саме демонстрував та погрожував застосуванням телескопічної палиці, обґрунтованих дій до її застосування не було, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, однак ОСОБА_2 не досяг при цьому шістнадцятирічного віку.

Частиною 3 ст. 184 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 1734 цього Кодексу.

На підставі вищенаведеного, суд вбачає в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, а саме вчинення неповнолітнім віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

При накладенні стягнення відповідно до ст. 33 ч.2 КУпАП суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Зважаючи на вищевказані обставини справи, суд дійшов висновку про те, що до ОСОБА_1 необхідно застосувати адміністративне стягнення у виді мінімального штрафу, визначеного санкцією ч. 3 ст. 184 КУпАП.

Згідно ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Керуючись ст.ст.40-1, 184 ч.3 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп (Реквізити для оплати штрафу: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/21081100, код отримувача (код за ЄДРПОУ):37955989, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО): 899998, Рахунок отримувача: UА 0010750, Код класифікації доходів бюджету: 21081100).

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь Державної судової адміністрації України у сумі 605,60 грн. (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UА0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Відповідно до ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту винесення до Київського апеляційного суду.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Головуючий: суддя Г. С. Лебединець