Справа № 566/755/24
провадження № 3/566/70/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року селище Млинів Рівненської області

Млинівський районний суд Рівненської області

в складі головуючої судді Хомицької А. А.,

при секретарі Заяць Н. В.,

з участю захисника ОСОБА_1 адвоката Ващишиної О. В.,

розглянувши матеріали, які надійшли із відділення поліції № 1 Дубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Млинівського районного суду Рівненської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 119405 від 23.06.2024 року, 23 червня 2024 року о 12 год. 02 хв. у с. Підгайці Дубенського району Рівненської області, по вул. Незалежності, 24, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом електроскутер із явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, його захисник адвокат Ващишина О. В. повідомила, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнає, оскільки не вживає алкогольних напоїв, лікарем йому заборонено вживати алкогольні напої, а в день складення протоколу він пив беалкогольне пиво.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Ващишина О. В. у судовому засіданні просила закрити провадження у справі, оскільки відсутні докази керування ОСОБА_1 скутером, він не був відсторонений від керування, йому не роз`яснювалися права, електроскутер не є транспортним засобом, за керування яким в стані алкогольного сп`яніння може бути настання адміністративної відповідальності, підтримала подані до суду письмові пояснення та додаткові письмові пояснення по справі.

Крім того адвокат Ващишина О. В. заявляла клопотання про допит у справі свідка ОСОБА_2 у режимі відео конференції з використанням його власних технічних засобів, однак у задоволенні цього клопотання судом було відмовлено, оскільки неможливо було б встановити достовірні дані особи свідка та привести його до присяги.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 119405 від 23.06.2024 року (а.с. 4), де відображені обставини, суть правопорушення, пояснення ОСОБА_1 , що він пив пиво; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 23.06.2024 (а.с. 8), де зазначено, що огляд за допомогою газоаналізатора не проводився, ОСОБА_1 від огляду відмовився; направленням в медзаклад від 23.06.2024 (а.с. 7), де зазначено, що огляд не проводився.

Із оглянутих в судових засіданнях відео із нагрудних камер працівників поліції, доданих до матеріалів справи, вбачається, що 23 червня 2024 року ОСОБА_1 дійсно керував електроскутером, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, права, передбачені ст. 63 Конституції України, а також ст. 268 КУпАП йому роз`яснювалися, на запитання працівника поліції скільки випив казав, що бокальчик пива випив, просив його пожаліти та відпустити. Про те, що він заперечує вживання алкогольного пива на відео працівникам поліції не повідомляв.

Суд критично оцінює письмову заяву ОСОБА_1 від 07.08.2024 року (а.с. 27), у якій він зазначив, що 23.06.2024 р. приблизно з 11.30 год до 12.00 год знаходився біля магазину «Смаколик», де пив безалкогольне пиво, та алкогольних напоїв не вживає, вважаючи такі пояснення обраним способом захисту та намаганням уникнути від адміністративної відповідальності.

Суд також критично оцінює письмові заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 07.08.2024 року (а.с. 28-29), про те, що вони бачили, що 23.06.2024 ОСОБА_1 пив безалкогольне пиво та підтверджують той факт, що ОСОБА_1 не вживає алкогольних напоїв, оскільки такі пояснення не спростовують обставин, зазначених у протоколі, не містять конкретної інформації протягом якого часу, періоду тощо ОСОБА_1 не вживає алкогольних напоїв.

Суд не бере до уваги пояснення захисника ОСОБА_1 , що електроскутер не є транспортним засобом, за керування яким в стані алкогольного сп`яніння може бути настання адміністративної відповідальності, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1.10. Правил дорожнього руху, транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Даний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування. Транспортні засоби поділяють на механічні та немеханічні. До немеханічних транспортних засобів належать ті, які призначені для руху в складі з механічним транспортним засобом (причепи, напівпричепи) або приводяться в рух за допомогою мускульної сили людей (велосипеди тощо) або тварин (гужові вози, сани тощо). Відповідно до п.1.10 Розділу 1 Правил, механічний транспортний засіб це транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт; мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт. Термін охоплює всі види механічних транспортних засобів, включаючи трамваї і тролейбуси, а також трактори і самохідні машини.

Втім, норма статті 130 КпАП України встановлює відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, та не розділяє транспортні засоби на механічні, немеханічні, електричні чи будь-які інші.

Відповідно до практики Касаційного кримінального суду Верховного Суду слідує, що будь-який транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму, належить до механічних транспортних засобів. Із визначення випливає, що межа між механічними і немеханічними транспортними засобами проходить тільки в класі транспортних засобів із електродвигуном. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду №278/3362/15-к від 01.03.2018 року.

Отже, коли електроскутер служить для перевезення осіб, зокрема і самого водія чи його вантажу, тому він є повноправним учасником дорожнього руху та вважається транспортним засобом.

Відповідно до вимог Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24.02.2023 року, який набрав чинності 23.03.2023 року внесено зміни до Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідно до якого, транспортним засобом є також низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.

Пунктом 1.5 ПДР України встановлено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

У постанові Верховного Суду від 15.03.2023 року у справі № 127/5920/22 вказано, що джерелом підвищеної небезпеки слід вважати діяльність, що здійснюється з тим чи іншим залученням/використанням предметів матеріального світу та/або природних (фізичних) процесів, які за певних умов часу та місця в силу своїх якісних та кількісних характеристик об`єктивно створюють в процесі володіння ними (незалежно від факту їх експлуатації) підвищену порівняно із звичайними життєвими обставинами небезпеку завдання шкоди; використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні статті 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

Із вище викладеного слід зробити висновок, що електроскутер є транспортним засобом, а ОСОБА_1 у ситуації, що розглядається, був учасником дорожнього руху, який мав дотримуватись вимог ПДР України.

Із характеристики, виданої сільським головою Підлозцівської сільської ради Рівненської області М. Костюкевичем від 09.08.2024 (а.с. 30) вбачається, що ОСОБА_1 позитивно характеризується за місцем проживання.

Згідно довідки від 26.06.2024 (а.с. 10) ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не притягувався, посвідчення водія отримував, права керування не позбавлявся.

Таким чином, обставин, які б спростовували дані, що містяться в матеріалах справи про притягнення до адміністративної відповідальності, з урахуванням наявних у справі належних доказів, судом не встановлено.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення судом не встановлено.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь вини, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 33, 251, 252, 283-285 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу належить сплатити за наступними реквізитами: Отримувач коштів ГУК у Рівн.обл/Рівнен.обл./21081300, Код за , Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО) 899998, Рахунок отримувача UA0017001, Код класифікації доходів бюджету 21081300, Найменування коду класифікації доходів бюджету Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (крім адміністративних штрафів за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі).

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у дохід держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Судовий збір підлягає сплаті за наступними реквізитами: Отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код за , Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО) 899998, Рахунок отримувача UA0026001, Код класифікації доходів бюджету 22030106.

Відповідно до вимог ст.ст. 307, 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Рівненського апеляційного суду через Млинівський районний суд Рівненської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Повний текст постанови складено 24.06.2025 року.

Суддя А. А. Хомицька