Справа № 706/438/25 3/706/179/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 рокум.Христинівка

Суддя Христинівського районного суду Черкаської області Школьна А.В., розглянувши справи про адміністративні правопорушення, які надійшли від ВПД № 3 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 184, ч. 2 ст. 184 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

До Христинівського районного суду Черкаської області від ВПД № 3 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області надійшли протоколи про адміністративні правопорушення складені 09.04.2025 серії ВАВ № 332371 за ч. 2 ст. 184 КУпАП та 06.05.2025 серії ВАВ № 024764 за ч. 2 ст. 184 КУпАП щодо ОСОБА_1 .

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 09.04.2025 серії ВАВ № 332371 ОСОБА_1 09.04.2025 неналежним чином виконувала батьківські обов`язки щодо свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на протязі дня перебував без нагляду батьків та вештався у різних місцях.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 06.05.2025 серії ВАВ № 024764 ОСОБА_1 систематично не виконує заходів щодо захисту інтересів свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок втрати близьких довірливих стосунків, систематично не виконує покладені на неї обов`язки по вихованню сина, передбачені ч. 2 ст. 150, ч. 2 ст. 155 СК України, тим самим вчинила правопорушення повторно, після притягнення її до відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП за постановою №3/705/1647/24 від 14.06.2024.

Дії ОСОБА_1 в обох випадках кваліфіковані поліцейським за ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Справи щодо двох адміністративних правопорушень відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 184, ч. 2 ст. 184 КУпАП постановою судді від 06.06.2025 об`єднані в одне провадження з присвоєнням ЄУН 706/438/25.

У судові засідання, призначені на 21.04.2025, 14.05.2025, 06.06.2025 та 24.06.2025 ОСОБА_1 не з`явилася. Про розгляд справи повідомлялась шляхом направлення поштової кореспонденції за вказаною у протоколі адресою, однак рекомендовані повідомлення повернуті у зв`язку із відсутністю адресата. Про дату, час та місце розгляду справи ОСОБА_1 сповіщена через смс повідомлення, на підставі поданої нею заяви, однак до суду на виклики не з`явилася.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП участь особи при розгляді справи про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП не є обов`язковою, а тому суддя вважає за можливе розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 на підставі наявних у справі доказів.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень за ч. 2 ст. 184 КУпАП працівник поліції долучив до протоколів:

- датовані 09.04.2025 та 06.05.2025 пояснення ОСОБА_1 про те, що вона проживає однією сім`єю із ОСОБА_3 та двома дітьми від попереднього шлюбу: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Останній рік син ОСОБА_5 систематично не виконує її настанов, без дозволу та супроводу самостійно тікає з дому до бабусі ОСОБА_6 , яка мешкає в с. Погоріла Гайсинського району. На прохання та вмовляння матері не реагує. ОСОБА_5 почав обманювати, зводити наклепи на чоловіка матері та інших місцевих жителів. Може без дозволу взяти її телефон. Про те, що ОСОБА_5 телефонував із її мобільного телефону на 102 та повідомив про побиття його сусідськими хлопчиками вона чує вперше (а.с. 18).

Щодо подій 09.04.2025 ОСОБА_1 зазначила, що того дня близько 18 год вона була на вечірньому доїнні. Коли виходила на роботу, син ОСОБА_5 знаходився вдома, де він був до 21 год їй не відомо. Зазначила, що останнім часом ОСОБА_5 може йти з дому, не повідомляючи їй куди (а.с. 4);

- пояснення ОСОБА_3 від 09.04.2025, в яких він зазначив, що проживає спільно із ОСОБА_1 та її малолітніми дітьми. 09.04.2025 син дружини ОСОБА_5 близько 18 год пішов із дому, нікому нічого не сказавши, та повернувся о 21 год. ОСОБА_1 на той час перебувала на вечірньому доїнні в СТОВ «Маяк Агро» (а.с. 3);

- рапорт від 13.04.2025, зі змісту якого убачається, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомив на лінію 102 про те, що його та меншого брата побили сусідські діти (а.с. 17);

- копію паспорта ОСОБА_1 (а.с. 19);

- довідку характеристику, видану 08.05.2025 Виконавчим комітетом Христинівської міської ради за № 34-09/9/03, вивченням якої встановлено, що ОСОБА_1 проживає разом зі своїм чоловіком ОСОБА_8 та двома дітьми ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_1 має роботу, забезпечує дітей всім необхідним. В будинку прибрано, приготовлена їжа для дітей. ОСОБА_1 забезпечує опіку та піклування своїх дітей (а.с. 20);

- адресовану начальнику ВПД № 3 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області довідку Комунального закладу «ЦНАП» Христинівської міської ради № 125 від 12.05.2025 про те, що сімя ОСОБА_1 на обліку сімей, які перебувають в складних життєвих обставинах не перебуває, соціальні послуги не отримує (а.с. 21);

- відеозапис, переглядом якого встановлено, що 06.05.2025 працівники поліції прибули до будинковолодіння ОСОБА_1 та повідомили про здійснений її сином 13.04.2025 виклик на лінію 102 (а.с. 22).

Дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, переглянувши долучений відеозапис, суддя дійшла таких висновків та такого рішення.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП настає за ухилення батьків та осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Частина друга статті 184 КУпАП встановлює відповідальність за ті самі дії, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 184 КУпАП України, проявляється у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку потерпілого без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т. ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення потерпілим безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток, батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Преамбула Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства» (далі - Закон № 2402-ІІІ) визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.

Завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні (ст. 2 Закону № 2402-ІІІ).

Держава гарантує дитині право на охорону здоров`я, безоплатну кваліфіковану медичну допомогу в державних і комунальних закладах охорони здоров`я, сприяє створенню безпечних умов для життя і здорового розвитку дитини, раціонального харчування, формуванню навичок здорового способу життя.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8 Закону № 2402-ІІІ).

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону (ч. 6 ст. 12 Закону № 2402-ІІІ).

Відповідно до статті 35 Закону № 2402-ІІІ особи, винні у порушенні вимог законодавства про охорону дитинства, несуть цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законів України.

Аналіз приписів Закону № 2402-ІІІ дає змогу дійти висновку, що під невиконанням обов`язків щодо виховання дітей варто розуміти різні форми бездіяльності, у результаті яких відсутня належна турбота про виховання неповнолітніх. Ухилення батьків та осіб, що їх замінюють від виконання своїх обов`язків може виражатися в тому, що вони не піклуються про моральне виховання, фізичний розвиток дітей і зміцнення їхнього здоров`я, тощо.

Отже, правовою підставою для покладення відповідальності на батьків за ч. 2 ст.184 КУпАП є наявність ознак та елементів складу правопорушення, що полягає в невиконанні батьками обов`язків щодо утримання, виховання, навчання, захисту прав та інтересів неповнолітніх.

Відповідно до ч. 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Тобто, ухилення від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством, і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Згідно з протоколами про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 ухилилася від виконання батьківських обов`язків.

Протокол про адміністративне правопорушення, як процесуальний документ, є актом обвинувачення, та повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП, зокрема, щодо зазначення суті вчиненого правопорушення.

Разом з тим, у досліджених протоколах про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 не вказано, в чому конкретно полягає ухилення останньої від виконання нею обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання її сина, в яких її діях вбачаються ознаки правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП.

Доказів незабезпечення ОСОБА_1 необхідних умов життя, навчання та виховання дітей суду не надано.

Більш того, сім`я ОСОБА_1 на обліку сімей, які перебувають в складних життєвих обставинах, не перебуває, а згідно виданої Осітнянським старостинським округом характеристики ОСОБА_1 забезпечує своїх дітей всім необхідним, працює, в будинку прибрано, приготовлена їжа.

Встановлений поліцейським факт повідомлення малолітнім сином ОСОБА_1 за номером 102 про побиття їх сусідськими хлопчиками не є свідченням ухилення ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків та підставою притягнення її до відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Крім іншого, суддя зазначає, що диспозицією ч. 2 ст. 184 КУпАП передбачена відповідальність осіб, яких протягом року було піддано адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 184 КУпАП. Отже, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП, ця особа протягом року має бути визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та на неї має бути накладено адміністративне стягнення і, даний факт може бути підтверджений постановою суду, яка набрала законної сили.

Водночас доказів притягнення ОСОБА_1 впродовж року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, матеріали справи не містять.

При цьому, суддя при розгляді справи позбавлена можливості самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 р., заява №16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р., заява №36673/04).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Положення ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення при наявності обставин, передбачених статтею 247 КУпАП, виноситься постанова про закриття справи.

Перевіривши докази у справі на предмет їх належності, допустимості, проаналізувавши їх у сукупності з точки зору достатності, суддя дійшла висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень за ч. 2 ст. 184 КУпАП не підтверджена наявними доказами, а відтак провадження у справі підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись статтями 7, 184, 245, 247, 256, 278, 280 КУпАП України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження по справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляції через Христинівський районний суд Черкаської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Альона ШКОЛЬНА