Справа №504/507/25
Провадження №3/504/655/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2025с-ще Доброслав

Суддя Доброславського районного суду Одеської області Жовтан П.В., розглянувши матеріали, які надійшли з УПП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Березівка Одеської області, громадянина України, працюючого оператором газової котельні, одруженого, має на утриманні двох н/л дітей 2007, 2013 рр.н., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 18.11.1999р. Березівським РВ УМВС України в Одеській області, ІПН НОМЕР_2 ,

за ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

22.01.2025р. інспектором 2 взводу 4 роти 2 батальйону УПП в Одеській області Данилевським Д.В. був складений протокол про адміністративне правопорушення ЕПР1 №227865, згідно якого 22.01.2025 о 22:55 год. за адресою: Одеська область Одеський район Новомиколаївська дорога (Старокиївське шосе) 21 км., ОСОБА_1 керував автомобілем «Lanos» н/з НОМЕР_3 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме поведінка, що не відповідає ситуації, тремтіння пальців рук, зіниці очей, що не реагують на світло, почервоніння шкіри обличчя. Такими діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, відповідальність за що передбачено ч.1 ст.130 КУпАП.

В судових засіданнях ОСОБА_1 в присутності захисника-адвоката Сємак Т.В. свою вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що 22.01.2025р. він поїхав до м.Одеси разом зі своєю дружиною та малолітнім сином, для того щоб зустріти свого старшого сина ОСОБА_2 , 2007 р.н. з потягу. Потяг прибував на вокзал о 22:18 год., про що свідчить копія квитка. Після чого вони відразу поїхали додому в м.Березівка, у той день був сильний туман та мряка, а дорога додому складала приблизно півтори години. Він розраховував свій час, для того, щоб встигнути потрапити додому до комендантської години. Приблизно біля 23:00 год. на блокпості «Центроліт» їх зупинив поліцейський патрульної поліції та відразу потребував від нього посвідчення водія, а не документ який посвідчує особу. Поліцейський повідомив, що у нього, на його думку, почервоніння на обличчі та тремтять руки і йому було запропоновано поїхати на освідчення на стан наркотичного сп`яніння. Він спитав поліцейського чи відвезуть вони його назад до машини після проходження медичного огляду, на що поліцейський відповів, що це не входить до його повноважень. ОСОБА_1 зауважив, що аналогічний випадок стався 02.12.2024р. коли на цьому ж блокпості його зупинив поліцейський, якому здалося, що він перебував в стані наркотичного сп`яніння, він погодився на проходження огляду і за результатами аналізів було підтверджено, що він не вживав наркотичних засобів. Після чого його залишити в медичному закладі та сказали добиратися самому. Все це зайняло приблизно 3 години. Розуміючи, що проходження медичного огляду займе приблизно такий самий тривалий час, він повідомив поліцейському, що через 50 хв. настане комендантська година і він не зможе викликати таксі, а ні повернутися до автомобіля іншим транспортом, і весь цей час його неповнолітні діти та дружина повинні стояти в нічний час на блокпості. Він чітко відповідав поліцейському, що не відмовляється від проходження огляду і що готовий пройти огляд на місці. Вважає, що поліцейський невірно кваліфікував його дії за п.2.5 ПДР, оскільки якщо б він керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, то тоді б порушив п.2.9 ПДР. Під час спілкування з поліцейськими він поводив себе адекватно, чітко відповідав на його запитання, висловлював свої заперечення, поведінка цілком відповідала обстановці. Поліцейським автоматично, швидко було названо йому декілька ознак наркотичного сп`яніння, при цьому не було зафіксовано порядок перевірки виявлених ознак. Відеозаписом не зафіксовано відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, направлення на огляд йому не вручалося. 23.01.2025р. зранку він здав аналізи в лабораторії «Смартлаб» для визначення наркотичних засобів у сечі, результат негативний. За таких обставин вважає, що його винуватість у вчиненні правопорушення не доведена.

Допитаний в судовому засіданні інспектор 2 взводу 4 роти 2 батальйону УПП в Одеській області ОСОБА_3 пояснив, що обставини події та складання протоколу про адміністративне правопорушення він не пам`ятає, оскільки пройшло багато часу. Вважає, що зафіксовані у протоколі події відповідають дійсності.

Дослідивши та проаналізувавши надані докази, вважаю, що з матеріалів справи вбачається, що в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а відтак справа підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України). Відповідно до статей 245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Частиною першою статті 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або що до вживання лікарських препаратів що, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч.1 ст. 130 КпАП України відсильна, що зобов`язує працівників поліції, викладаючи суть адміністративного правопорушення у точній відповідності ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначати в протоколі, на підставі яких ознак представником поліції було виявлено стан алкогольного сп`яніння, що саме пропонувалось особі, в якій послідовності, вказати дії, які свідчать про ухилення водія від огляду та які дії свідчать про керування транспортним засобом у стані сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 Правил водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Так, суд звертає увагу на те, що виклад суті правопорушення згідно протоколу про адміністративне правопорушення, є неповним, оскільки ОСОБА_1 ставиться у провину лише те, що він керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, тоді як порушення п.25 Правил дорожнього руху, передбачає відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку. Зазначення про це виклад формулювання обвинувачення не містить.

Згідно положень КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст.266 КУпАП, а також затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція).

Відповідно до п.п. 2, 4 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Судом було досліджено відеозапис події, згідно якого, оцінюючи зовнішній вигляд та поведінку ОСОБА_1 явних ознак сп`яніння не вбачається.

Під час перегляду відеозапису встановлено, що дійсно між ОСОБА_1 та співробітниками поліції відбувається тривале спілкування на підвищених тонах. Весь цей час ОСОБА_1 поводить себе адекватно, чітко відповідає на поставлені питання.

Суд констатує, що співробітниками поліції було вочевидь не дотримано процедуру виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чим порушено інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Яким чином у ОСОБА_1 були встановлені ознаки наркотичного сп`яніння є незрозумілим, адже жодні маніпуляції та перевірок з особою на місці не проводилися.

З матеріалів справи вбачається, що фактично підставою для запропонування ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі було не наявність явних ознак сп`яніння, а особисте бажання поліцейського, яке виникло внаслідок його неупередженого ставлення, спричиненого тим, що ОСОБА_1 дещо в обурливій формі поцікавився про причину зупинки транспортного засобу.

Додатково слід зазначити, що наступного дня ОСОБА_1 самостійно здав багатопрофільний тест для визначення 10 наркотиків в сечі, результат негативний, що також підтверджує його доводи про відсутність ознак наркотичного сп`яніння.

Також суд погоджується із твердженням ОСОБА_1 про те, що направлення на огляд водія з метою встановлення наркотичного сп`яніння йому не вручалося, оскільки вказана обставина не зафіксована на відеозаписі.

Крім того, матеріали справи не містять підтвердження відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що є обов`язковою вимогою відповідно до ст.266 КУпАП.

Таким чином, працівниками поліції не було дотримано вимог законодавства під час оформлення матеріалів справи, а виклад суті правопорушення у протоколі є вочевидь неповним.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282).

У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

За Кодексом України про адміністративні правопорушення, Конституцією України або іншими Законами України, не передбачено покладення на суд функції підтримання обвинувачення при розгляді справи про адміністративне правопорушення, доведення винуватості особи.

Суд не має права, за умови відсутності при розгляді справи про адміністративне правопорушення сторони обвинувачення, самостійно відшукувати та збирати докази обвинувачення, ініціювати їх дослідження, уточнювати в судовому рішенні фабулу правопорушення, усуваючи певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення для можливості притягнення особи до відповідальності, оскільки такі дії суду призведуть до порушення ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу. В разі таких дій суду особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

У справі відсутні достовірні дані, на підставі яких суд має можливість встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для даного провадження та підлягають доказуванню, а тому відсутні дані про наявність в діях особи, відносно якої складений адміністративний протокол, ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вище викладених обставин, суддя дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, належними та допустимими доказами. Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події та складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.62 Конституції України, статтями 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення та на неї може бути внесено подання прокурора у той же строк.

Суддя П. В. Жовтан