Тарутинський районний суд Одеської області
_______________________________________________________
Справа № 514/623/25
Провадження по справі № 3/514/362/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2025 року с-ще Бессарабське

Суддя Тарутинського районного суду Одеської області Тончева Н.М., за участю секретаря судового засідання Чернєвої О.А., адвоката Іовчева Д.Ф., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №2 Болградського районного ВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , уродженця м. Арциз Одеської області, зареєстрованого в будинку АДРЕСА_1 , проживаючого в будинку АДРЕСА_2 , громадянина України, не одруженого, на утриманні троє неповнолітніх дітей, працюючого робітником ЧП «Стоянов», притягувався до адміністративної відповідальності,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

04 травня 2024 року постановою серії БАД №928310 визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

З відділення поліції №2 Болградського районного ВП ГУНП в Одеській області на розгляд до Тарутинського районного суду Одеської області надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.5 ст. 126 КУпАП.

Зазначені матеріали відповідно до розділів ІІ, ІІІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України від 20 серпня 2019 року №814 були зареєстровані в АСДС та розподілені судді Тарутинського районного суду Одеської області Тончевій Н.М.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №194215 від 26 квітня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 26 квітня 2025 року о 13 годині 10 хвилина через БП БЛ005 по вулиці Красна селища Бессарабське Болградського району Одеської області керував транспортним засобом марки «Nissan Sunny» номерний знак НОМЕР_2 будучи позбавленим права керування транспортними засобами, повтроно протягом року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. «2.1 а» ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину визнав, однак пояснив, що 26 квітня 2025 року він разом зі своїм батьком ОСОБА_2 їхав на своєму автомобілі марки «Nissan Sunny» з міста Арциз Одеської області до селища Бессарабське Болградського району Одеської області на зустріч. За кермом автомобіля був його батько ОСОБА_2 . Проїхавши село Красне Болградського району Одеської області, ОСОБА_2 поскаржився, що погано себе почуває та попросив його пересісти за кермо автомобіля та підвезти його до найближчої лікарні в селищі Бессарабське, що ним було зроблено. Під`їхавши до блок- посту на в`їзді до селища Бессарабське, він зупинився, до нього підійшли співробітники поліції та попросили надати документи. Перевіривши документи, співробітники поліції встановили, що його було позбавлено права керування, на автомобіль накладено арешт за несплату штрафу. Після чого на нього було складено протокол за ч. 5 ст. 126 КУпАП. Потім їх з батьком відвезли до лікарні в селищі Бессарабське, де йому провели огляд на встановлення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння, а батькові зміряли тиск. Потім їх відпустили додому. Тобто, він вимушений був сісти за кермо автомобіля, оскільки батькові стало погано та він не міг надалі керувати автомобілем.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Іовчев Д.Ф. в судовому засіданні підтримав доводи, зазначені ОСОБА_1 , зазначив, що батько ОСОБА_1 ОСОБА_2 є людиною похилого віку, має захворювання «центральний атеросклероз». 26 квітня 2025 року під час керування автомобілем ОСОБА_2 стало погано, він просив свого сина ОСОБА_1 пересісти за кермо автомобіля. Згідно довідки №19 від 26 квітня 2025 року, ОСОБА_2 26 квітня 2025 року о 22 годині 00 хвилин звернувся до відділення невідкладної допомоги КНП «Арцизька ЦОЛ», де йому було встановлено діагноз «гіпертоничний криз». Тобто ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності. На підставі викладеного, просив на підставі п.4 ст. 247 КУпАП закрити провадження по справі.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що він народився у 1942 році і що є батьком ОСОБА_1 26 квітня 2025 року вони разом з сином їхали на автомобілі ОСОБА_1 марки «Nissan Sunny» з міста Арциз Одеської області до селища Бессарабське Болградського району Одеської області на зустріч з жінкою, яка замовляла в них пам`ятник. За кермом автомобіля був він, оскільки ОСОБА_1 позбавлений права керування. Проїхавши село Красне Болградського району Одеської області він став себе погано почувати та попросив ОСОБА_1 пересісти за кермо автомобіля та підвезти його до найближчої лікарні в селищі Бессарабське, що ОСОБА_1 і було зроблено. На в`їзді в с-ще Бессарабське були зупинені працівниками поліції.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення відповідно до статті 245 КУпАП є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Відповідно до п. 2.1-а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями), водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Адміністративним правопорушенням, згідно ч. 5 ст. 126 КУпАП, визнається повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Частина четверта статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Орган (посадова особа), згідно зі ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїми внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №194215 від 26 квітня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 26 квітня 2025 року о 13 годині 10 хвилина через БП БЛ005 по вулиці Красна селища Бессарабське Болградського району Одеської області керував транспортним засобом марки «Nissan Sunny» номерний знак НОМЕР_2 будучи позбавленим права керування транспортними засобами, повтроно протягом року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. «2.1 а» ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Тобто, підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є керування ним транспортним засобом будучи позбавленим права керування транспортними засобами.

З матеріалів справи встановлено, що згідно довідки №19 від 26 квітня 2025 року, ОСОБА_2 26 квітня 2025 року о 22 годині 00 хвилин звернувся до відділення невідкладної допомоги КНП «Арцизька ЦОЛ», де йому було встановлено діагноз «гіпертоничний криз».

Зазначена обставина також підтверджується показами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , наданими в судовому засіданні.

Відповідно до статті 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Тож, у ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, що виключає адміністративну відповідальність. Зокрема, діяв для усунення небезпеки, яка загрожувала здоров`ю його близької людини батьку ОСОБА_2 , з яким він проживає та піклується про нього, ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами. Заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Факт того, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, повністю доведений дослідженими в суді доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності, зокрема його усними поясненнями та іншими матеріалами справи.

Відповідно до ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознак вини.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує».

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Підставою крайньої необхідності є небезпека інтересам, які охороняються адміністративним законодавством. Ця небезпека може бути викликана: 1) протиправними діями людини: 2) діями тварин; 3) природними явищами; 4) джерелом підвищеної небезпеки (технічними та транспортними засобами) тощо. Крім того, крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): - небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; - при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; - шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.

Обставини справи свідчать про те, що небезпека, яка виникла для життя і здоров`я батька ОСОБА_1 не могла бути усунута іншими дієвими засобами ніж тими, які вчинив правопорушник. Крім того, заподіяна шкода громадському порядку є менш значною, ніж відвернена.

За приписами ч. 1 п. 4ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин - вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

Ураховуючи встановлення того факту, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності, що виключає адміністративну відповідальність, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 18, 247, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити відповідно до п. 4 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із вчиненням даного адміністративного правопорушення в стані крайньої необхідності.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу (ст. 289 КУпАП).

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні(ч. 2 ст. 291 КУпАП).

Суддя Н.М. Тончева