1Справа № 335/3991/25 3/335/1236/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 р. м. Запоріжжя

Суддя Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя Апаллонова Ю.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1

про притягнення до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП

ВСТАНОВИВ

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення №681, складеним головним державним інспектором відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Запорізькій області Титаренком В.В. від 22.04.2025. ОСОБА_1 вчинила порушення порядку проведення розрахунків, а саме: проведення розрахункової операції через РРО з порушенням використання режиму попереднього програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості, а саме: згідно фіскального чеку №627 від 06.01.2025 року роздрукованого об 16:02:37 здійснено продаж 36,31 л газу скрапленого за ціною 32,49 на суму 1 179,70 грн. з зазначенням невірного десяти значного коду товарної підкатегорії ) згідно УКТ ЗЕД. Відповідно до наказу №13 від 21.01.2016 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 11.02.2016 №220/28350 (зі змінами) для підакцизного товару необхідно зазначення у фіскальному касовому чеку коду товарної підкатегорії згідно УКТ ЗЕД, який складається з 10 цифр, назву товару, його облікову кількість, ціну товару та цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку, для алкогольних товарів, які підлягають маркуванню; проведення розрахункових операцій без застосування реєстратора розрахункових операцій, а саме: під час перевірки були зняті фактичні залишки товарних запасів та складено відомості ТМЦ, які підписано відповідальною особою ОСОБА_2 та встановлено нестачу деяких видів ТМЦ на складах та /або за місцем їх реалізації на суму 687,54 грн. Таким чином, встановлено не застосування реєстратора розрахункових операцій на загальну суму 687,54 грн. При перевірці використані фактичні залишки товару згідно відомості ТМЦ. Порушено п.1, 2, 11 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року №265/95-ВР (зі змінами та доповненнями); Відповідно до вимог ст.155-1 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Акт перевірки від 17.03.2025р. №3187/08/01/07/08/ НОМЕР_2 .

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представником особи, яка притягається до адміністративного правопорушення адвокатом Акритовим А.А. 08.05.2025,29.05.2025,11.06.2025,20.06.2025 року надавались заяви про відкладення судових засідань.

29.05.2025 року через канцелярію суду надійшли заперечення на протокол про адміністративне правопорушення в яких зазначає, що частиною 1 статті 155-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Відповідно посадової інструкції директора АЗС, на посаді якого перебуває ОСОБА_1 , до її обов`язків не входить програмування РРО, це повинен робити операціоніст-програміст.При цьому, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодного належного, допустимого, достовірного та достатнього доказу, на основі якого є можливість зробити безумовні та категоричні висновки щодо наявності у ОСОБА_1 функціональних обов`язків по здійсненню розрахункових операцій, чи організації здійснення розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Єдиними доказами, в яких вказується про факт порушення покладених на ОСОБА_1 функціональних обов`язків, щодо здійснення розрахункових операцій, є протокол про адміністративне правопорушення та копія акту (довідки) фактичної перевірки, при цьому вказані докази не містять посилань на посадову інструкцію чи інший документ, якими на ОСОБА_1 покладено вищезазначені обов`язки. Інших доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 матеріали справи не містять. Отже, за таких обставин, матеріали, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення, не містять належних та допустимих доказів наявності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.155-1 КУпАП.

Частиною 2 ст.268 КУпАП визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.155-1 КУпАП не є обов`язковою.

Всебічно вивчивши матеріали справи, суддя дійшла висновку про те, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення не знайшла свого підтвердження з огляду на наступне.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За нормою ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Як передбачено ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Крім того, відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст.258 КУпАП. Відповідно, протокол про адміністративне правопорушення, як підстава для притягнення особи до відповідальності та один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.155-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Об`єктом правопорушень, передбачених цією статтею, є суспільні відносини у сфері здійснення розрахункових операцій.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у таких формах: - порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг; - порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків при здійсненні операцій з купівлі-продажу іноземної валюти.

Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених цією статтею, характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.

Суб`єктами правопорушень можуть бути особи, які відповідно до своїх функціональних обов`язків здійснюють розрахункові операції, а також посадові особи, до компетенції яких належить організація здійснення розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

При цьому суд враховує, що в матеріалах справи відсутні відомості про покладення обов`язків щодо програмування РРО на операціоніста-програміста (посадова інструкція, наказ і тп.), на що посилається представник особи, відносно якої складено протоколу у письмових запереченнях, а Акт фактичної перевірки від 14.03.2025 року підписано ОСОБА_1 як керівником без зауважень, у тому числі з підстав відсутності у неї компетенції на організацію здійснення розрахункових операцій у сфері торгівлі і не оскаржувався у встановленому порядку.

Таким чином, ОСОБА_1 , як керівник юридичної особи - ТОВ «Астеріум Груп», може бути суб`єктом, який підпадає під санкцію статті 155-1 КУпАП до компетенції якої належить організація здійснення розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Разом із тим, ч.1 ст.155-1 КУпАП є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму статті 155-1 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння.

Згідно з п.1, п.2 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" № 265/95-ВР від 06.07.1995 зі змінами та доповненнями, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок. Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється; надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти). Проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів з використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості, а також із зазначенням цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями.

Згідно з п.12 ст.3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, в тому числі, вести у встановленому порядку облік товарів за місцем їх реалізації та зберігання, реалізовувати тільки обліковані товари.

При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

У фабулі зазначеного протоколу не зазначено обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП: які саме порушення проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг допустила саме вона, які саме вимоги, передбачені п.1, п.2,п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» не виконала ОСОБА_1 , в чому вони полягали, за яких обставин (дата, час місце) вони скоєні; чому за ці правопорушення саме ОСОБА_1 мала понести адміністративну відповідальність.

Іншими словами, всупереч вимогам ст. 256 КУпАП у протоколі не викладено суть адміністративного правопорушення, яке б відповідало диспозиції ч.1 ст. 155-1 КУпАП і не є зрозумілим які саме дії вчинила ОСОБА_1 , що в результаті призвели до порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, як передбачає диспозиція ст. ч.1 ст.155-1 КУпАП.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення здійснено посилання на акт перевірки, в якому нібито зазначено всі допущені порушення. Проте КУпАП такого «бланкетного» способу складання протоколу про адміністративне правопорушення не передбачає.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП, склад якого становить порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, - визначається ставленням особи, яка його вчинила, до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу та необережності.

Разом з цим, нормами ст.10, 11 КУпАП врегульовано, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

В протоколі про адміністративне правопорушення відсутні ознаки об`єктивної сторони адміністративного правопорушення вчинені саме ОСОБА_1 , і зазначено перелік норм законодавства, однак не вказано які саме дії або бездіяльність у розумінні диспозиції ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, були допущені саме ОСОБА_1 , що призвели до порушення порядку проведення розрахунків

Загальне посилання в протоколі виключно на декілька пунктів статті Закону №265/95-ВР не описують конкретного складу правопорушення та його суті. Формулювання протоколу в такій формі не відображає усіх ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 155-1 КУпАП.

Таким чином, за відсутності у протоколі відомостей щодо конкретних дій чи бездіяльності ОСОБА_1 у відповідностіз диспозицією ч.1 ст.155-1 КУпАП, неможливо встановити фактичні обставини вчиненого адміністративного правопорушення та наявність у її діях складу, а саме об`єктивної та суб`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення.

Окрім того, у вищевказаному акті перевірки зазначено, що перевірка проводилась на підставі направлень від 07.03.2025 року №590 та №591.

Проте, вказані направлення до протоколу не додані, що не дозволяє констатувати той факт, що сама перевірка проводилась у порядку, передбаченому законом. Більш того, у доданих до протоколу матеріалах немає документів, що підтверджують повноваження осіб, що проводили перевірку.

Суд акцентує увагу на тому, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява №926/08), на переконання суду, дані, відображені у протоколі, щодо наявності у діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП є сумнівними, наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тому, враховуючи вищезазначене, суд позбавлений можливості та не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, безпосередньо перебиратиме на себе функції обвинувача.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22.12.2010 року №23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст.129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст.62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п.3 ч.1, ч.2 ст.284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить, зокрема, постанову про закриття справи при наявності обставин, передбачених ст. 247 цього Кодексу. Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП).

На підставі вищевикладеного та за результатами дослідження наявних у справі доказів, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад та подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП, відповідно, провадження в справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 9, 155-1, 245, 247, 256, 280, 284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ

Провадження в справі у відношенні ОСОБА_1 за ознаками скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КпАП України, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247КУпАП - за відсутністю в її діях події і складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня винесення постанови.

Суддя Ю.В. Апаллонова