ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 522/17759/24

Провадження № 3-в/522/31/85

20 червня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Лагоди К.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Волохової В.Р.,

заявника - адвоката Орловського О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Орловського О.В. про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси Переверзевої Л.І. від розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокат Орловський О.В. звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із заявою про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси Переверзевої Л.І. від розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування заявленого відводу судді заявник зазначив, що у телеграм-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » він побачив декілька публікацій, в яких йшла мова про суддю ОСОБА_2 , у зв`язку із розглядом нею справи №522/17759/24. Вказані публікації, на переконання заявника, спрямовані на вплив на суддю під час розгляду нею справи про адміністративне правопорушення та є порушенням незалежності судової влади, що заборонено ст. 126 Конституції України.

За таких обставин, адвокат Орловський О.В. вважає, що подальше здійснення правосуддя у вказаній адміністративній справі суддею Приморського районного суду м. Одеси Переверзевою Л.І. є неможливим.

В судовому засіданні адвокат Орловський О.В. підтримав заявлений ним відвід та просив його задовольнити. Зазначив, що через наяні публікації в телеграм каналі виникає сумнів у подльшій неупередженності судді Переверзевої Л.І. під час розгляду справи відносно його клієнтки.

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Переверзева Л.І. звернулась із заявою про розгляд заяви про відвід без її участі.

Суд заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши доводи заяви, приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

КУпАП не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, відповідно норми КУпАП, не передбачають порядку розгляду заяви про відвід. Суд, з метою додержання принципу законності судового провадження, приходить висновку про необхідність в застосуванні принципу аналогії закону найбільш близької галузі права кримінального процесуального права та вважає за необхідне керуватись при розгляді даної справи положеннями Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

За змістом статті 80 КПК особами, які беруть участь у справі за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, заява про відвід може бути заявлена під час судового провадження до початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Отже, з метою дотримання загальновизнаних інституційних гарантій правосуддя таких як незалежність і безсторонність суду, усунення судді відбувається через самовідвід (самоусунення) або на підставі заяви про відвід, поданої особою, що бере участь у кримінальному провадженні.

Статтями 81-82 КПК визначено порядок вирішення питання про відвід та наслідки такого відводу.

Відповідно до ч.1 ст.81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду.

Пункт 4 частини 1 статті 75 КПК України передбачає, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Кримінальне процесуальне законодавство висуває загальні вимоги до вмотивованості відводу, тому суд також застосовує практику ЄСПЛ як джерело права.

Суд керується сталою практикою ЄСПЛ в оцінці вмотивованості відводу, зокрема критеріями, що були чітко висвітлені у справі Mironenko та Martenko проти України (Рішення ЄСПЛ від 10 грудня 2009 року, заява № 4785/02, параграфи 66-71) та в основоположних справах Wettstein проти Швейцарії (Рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року, заява № 33958/96, параграфи 42-44) та Kyprianou проти Кіпру (Рішення ЄСПЛ від 15 грудня 2005 року, заява № 73797, параграфи 119, 121). ЄСПЛ вказав, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Існування неупередженості повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку самого судді, що означає необхідність встановити, чи мав останній у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суддя достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його неупередженості, відповідно до практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є в цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України», № 33949/02, § 49-52, від 09.11.2006).

Водночас суд зазначає, що не можуть бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Під час розгляду заяви адвоката Орловського О.В. про відвід судді Переверзевої Л.І., судом не встановлено існування будь-яких сумніві в об`єктивності судді та її неупередженості, що було б підставою для її відводу на підставі положень кримінального процесуального закону, які за аналогією до кодексу України про адміністративні правопорушення регламентують підстави для відводу судді. Таких доказів заявником суду не надано. Отже, відсутні підстави вважати, що побоювання заявника в неупередженості судді Переверзевої Л.І., та її необ`єктивності, є виправданими.

Крім цього, як зазначено у пункті 104 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Craxi v. Italy» від 7 грудня 2000 року, професійні судді мають досвід та підготовку, що дозволяє їм не піддаватись впливу якихось зовнішніх чинників, коли йдеться про судовий розгляд.

В свою чергу суддя є публічною особою, яка обіймає вагому посаду, й межа допустимої критики та обсяги поширеної інформації щодо неї є значно ширшими, а тому суддя має розуміння, що підлягає ретельному громадському контролю і потенційно може зазнати гострої громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як суддя виконував або виконує свої функції.

Окрім того, відповідно до п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен За таких обставин, суд вважає, що заява захисника побудована на припущеннях, оскільки не доведено жодної належної підстави, яка б могла вказувати на певну зацікавленість чи упередженість судді Переверзевої Л.І. під час розгляду справи відносно ОСОБА_1 , що свідчить про відсутність достатніх правових підстав для відводу судді.

Інших обставин, передбачених статтею 75 КПК України, що є підставами для відводу судді, захисником Орловським О.В. не зазначено і судом не встановлено.

Таким чином, приймаючи до уваги відсутність підстав, визначених ст.ст. 75, 76 КПК України в мотивах, викладених Орловським О.В., суд приходить до висновку, що завява про відвів судді Приморського районного суду м. Одеси Переверзевої Л.І. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Орловського Олега Володимировича про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси Переверзевої Лариси Іванівни - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: К.О. Лагода