Справа № 357/5307/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.06.2025 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Олена Гавенко розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Національної поліції України Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Київській області полку патрульної поліції в м.Біла Церква та Білоцерківському районі батальйону №1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, місце проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ч.5 ст.126 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

05.04.2025 о 13 год. 20 хв. в м.Біла Церква вул.Робітнича 5 водій ОСОБА_1 ,керував транспортним засобом ВАЗ 21065 д.н.з. НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування транспортними засобами на термін 5 років від 04.09.2024 номер 11871 Білоцерківським міськрайонним судом, чим порушив п.2.1а ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.

В судове засідання правопорушник ОСОБА_1 , не з`явився, судом повідомлявся.

Адвокат Коннова Н.І., до суду з`явилась, просила закрити справу посилаючись на значні порушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, на підставі ст.ст.268, 277-2 КУпАП, суд, виходячи з вище зазначених правових норм, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Практика Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року наголошує, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження».Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтервалу над приватним. З аналізу постанови Верховного суду від 15.05.2019 у справі №0870/8014/12 вбачається, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у цій справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України» відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу нам відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складінсть справи, поведінки сторін, предмет спору.Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створбюваним учасникам справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. У зв`язку з вище викладеним і у відповідності до вимог ст.268 КУпАП та пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту а також про адміністративні правопорушення на транспорті від 23 грудня 2005 року №14 суд вважає за можливе розгянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, пояснення свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію відеозапису, актом огляд, а також іншими документами.

Вважаю, що вина гр. ОСОБА_1 , у скоєному правопорушенні підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №291534 від 05.04.2025 року, постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕПР1 №291534 від 05.04.2025, довідкою про визначення повторності порушення ПДР, довідкою з адмінпрактики, протколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №291557, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тестом №861, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, розпискою ОСОБА_2 , рапортом поліцейського взводу ТОР батальйону №1 ППП в м.Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП сержанта поліції Назара Непури, переглянутим відеозаписом від 05.04.2025.

Відповідно до ч.5 ст.126 КУпАП - повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Суддя, розглянувши матеріали справи, вважає, що ОСОБА_1 , своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, стосовно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Отже, враховуючи доведеність матеріалами справи вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суддя вважає за необхідне ОСОБА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.126 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян тобто 40800 грн., без позбавлення права керування транспортним засобом, так як посвідчення водія не отримував, без оплатного вилучення транспортного засобу, так як авто належить іншій особі ОСОБА_3 .

Крім цього, згідно з ст.40-1 КУпАП, судовий збір в провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40-1, 221, 276, 283, 284, 294 КУпАП та відповідно до ч.5 ст. 126 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП і піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 40800 грн. без позбавлення права керування транспортним засобом та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605, 60 грн.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

СуддяОлена ГАВЕНКО