Справа № 439/446/25 Головуючий у 1 інстанції: Марків Т. А.
Провадження № 33/811/738/25 Доповідач: Галапац І. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові, апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 адвоката Галушки Василя Васильовича на постанову судді Бродівського районного суду Львівської області від 16 квітня 2025 року,

в с т а н о в и в:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно постанови судді, 22 лютого 2025 року приблизно о 02.43 год. у с. Черниця Золочівського району водій ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя) керував автомобілем марки OPEL Zafira (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), та в порушення п. 2.5 ПДР України, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі захисник правопорушника ОСОБА_1 адвокат Галушка В.В. покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною та немовтивованою. Вважає, що суд першої інстанції залишив поза увагою вимоги п.2 ст. 6 Конвенції від 04.11.1950, ч.1 ст. 62 Конституції України, абзац 5 п.3.2 Рішення КСУ №12-рп/2011, ч.6 ст.13 Закону №1402-VIII, висновки Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду щодо практики застосування ст. 62 Конституції України. Зазначає, що місцевим судом, під час розгляду справи, порушено призумпцію невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки доказування вини ОСОБА_1 проведено на доказах, отриманих з порушенням процедури, визначеної чинним законодавством. Звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху, які б давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього. Стверджує, що працівниками поліції порушено вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкцію з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення. Акцентує увагу на те, що суд першої інстанції залишено поза увагою те, що до матеріалів справи не долучено доказів, які б підтверджували, що інспектором поліції використовувався, при огляді на стан алкогольного сп`яніння, технічний засіб Алкотестр Драгер 6810, а також докази, що зазначений технічний засіб є дозволеним до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, хоча при відсутності такого дозволу цей технічний засіб, згідно п.1 розділу II Інструкції №1452/735 не міг бути використаний для відповідних цілей; відсутні у матеріалах справи також і сертифікат відповідності та про повірку робочого засобу вимірювальної техніки; інструкція з експлуатації спеціального технічного засобу, згідно п.3 розділу II Інструкції №1452/735. Апелянт також наголошує на те, що суддя місцевого суду залишив поза увагою ту обставину, що відеофайли, які містяться на диску, не підписані електронним підписом відповідного суб`єкта владних повноважень, тому не можуть враховуватись судом в якості допустимих та достатніх доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Бродівського районного суду Львівської області від 16 квітня 2025 року, мотивуючи тим, що копію постанови отримав лише 07 травня 2025 року; скасувати оскаржувану постанову, провадження у справі стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Правопорушник ОСОБА_1 та його захисник адвокат Галушка В.В., будучи повідомленими про дату, час і місце розгляду, в судове засідання для участі в розгляді справи не з`явилися, проте, адвокат Галушка В.В. подав клопотання про розгляд апеляційної скарги у їх відсутності, а тому апеляційний суд вважає можливим розгляд апеляційної скарги проводити за відсутності правопорушника ОСОБА_1 та його захисника адвоката Галушки В.В.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає за можливе поновити строк апеляційного оскарження постанови судді місцевого суду, та приходить до висновку що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан сп`яніння.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, на підставі досліджених доказів, прийшов до обгрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився.

Висновок судді зроблений внаслідок всебічного, повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи та підтверджується дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 22 лютого 2025 року серії ЕПР1 №253499, де викладена фабула вчиненого правопорушення; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 22 лютого 2025 року; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22 лютого 2025 року; відеозаписом події, та іншими доказами, яким суддя районного суду дала належну правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, місцевий суд обгрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки такі містять фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Що стосується доводів апелянта щодо порушення проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, то такі суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з п. 2 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого Постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008р., огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначається Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1452/735 від 09.11.2015 р.

Згідно з п. 6, п. 7 Розділу І цієї Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на місці чи в закладі охорони здоров`я, поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Крім цього, «Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року № 1376 не містить імперативних вимог щодо надсилання до суду разом з матеріалами про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у випадку проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, документації у вигляді свідоцтва про повірку та сертифікату відповідності алкотестеру, за допомогою якого проводився огляд. Разом з тим, у разі виникнення сумнівів у допустимості такого приладу, сторона справи може ініціювати витребування з поліції вищевказаної інформації в ході судового розгляду. З боку сторони захисту такого клопотання під час розгляду справи в суді першої інстанції не заявлялося, тому дані доводи є необґрунтованими.

Відповідно до п.5 Розділу ІІ Інструкції поліцейський надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки на вимогу особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння. Такої вимоги ОСОБА_1 не висловлював.

Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне наголосити, що правопорушник ОСОБА_1 притягнений до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не за керуванням транспортним засобом в такому стані.

Отже, вищевказаних вимог Закону, працівниками поліції було дотримано у повному обсязі, відтак, апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09 листопада 2015 року №1452/735, у зв`язку з чим твердження в апеляційній скарзі в цій частині є необґрунтованими.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що долучений до матеріалів справи оптичний диск, на якому відображено відеозапис події 22 лютого 2025 року є недопустимим доказом, оскільки на ньому відсутній цифровий підпис, суд апеляційної інстанції до уваги не бере, так як провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється за правилами, визначеними законодавством України про адміністративні правопорушення, які безпосередньо не містять поняття електронних доказів та вимог до них.

Щодо тверджень апелянта на те, що працівники поліції незаконно зупинили ОСОБА_1 , то такі можуть бути предметом іншого розгляду у визначеному законом порядку.

Покликання адвоката Галушки В.В. про те, що постанова не в повній мірі відповідає вимогам закону, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясувала усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

поновити захиснику правопорушника ОСОБА_1 адвокату Галушці В.В.

строк на апеляційне оскарження постанови судді Бродівського районного суду Львівської області від 16 квітня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 адвоката Галушки В.В. залишити без задоволення, а постанову судді Бродівського районного суду Львівської області від 16 квітня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Галапац І.І.