Справа № 473/3310/25
Провадження № 3/473/1156/2025
П О С Т А Н О В А

іменем України

"26" червня 2025 р. м. Вознесенськ

Суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Домарєва Н.В.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Топорівці Гординського району Івано-Франківська області, громадянина України, одруженого, має на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, начальника групи психологічного супроводу та відновлення 2 інженерно-саперного батальону військової частини НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ,

- за ч.2 ст.17216 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про військове адміністративне правопорушення № А5025-104 від 17.06.2025:

«19.04.2025 капітаном ОСОБА_1 , начальником групи психологічного супроводу та відновлення 2 інженерно-саперного батальйону військової частини НОМЕР_1 , знаходячись у службовому відрядженні НОМЕР_3 в АДРЕСА_2 , було виявлено матроса ОСОБА_2 , сапера 1 інженерно-саперного взводу інженерно-саперної роти 2 інженерно-саперного батальйону військової частини НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного або наркотичного сп`яніння, а саме неадекватна поведінка, агрессивність, що вказано в поясненнях матроса ОСОБА_3 , матроса ОСОБА_4 та матроса ОСОБА_5 . Капітаном ОСОБА_1 не було зроблено акт відмови про виявлення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів на матроса ОСОБА_2 , чим вчинив невиконання військовою службовою особою покладених на неї службових обов`язків, вчинене в умовах особливого періоду, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.17216 КУпАП Бездіяльність військової влади. Умисне невжиття заходів щодо припинення кримінального правопорушення, що вчиняється підлеглим, або не направлення військовою службовою особою до органу досудового розслідування повідомлення про підлеглого, який вчинив кримінальне правопорушення, а також інше умисне невиконання військовою службовою особою покладених на неї службових обов`язків.

Капітаном ОСОБА_1 не було складено протокол (№ А5025-52 від 20.04.2025), чим вчинив невиконання військовою службовою особою покладених на неї службових обов`язків, вчинене в умовах особливого періоду, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.17216 КУпАП Бездіяльність військової влади. Умисне невжиття заходів щодо припинення кримінального правопорушення, що вчиняється підлеглим, або не направлення військовою службовою особою до органу досудового розслідування повідомлення про підлеглого, який вчинив кримінальне правопорушення, а також інше умисне невиконання військовою службовою особою покладених на неї службових обов`язків.

Капітаном ОСОБА_1 адміністративну справу по даному факту також не було сформовано та не було подано до суду, чим вчинив невиконання військовою службовою особою покладених на неї службових обов`язків, вчинене в умовах особливого періоду, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.17216 КУпАП Бездіяльність військової влади. Умисне невжиття заходів щодо припинення кримінального правопорушення, що вчиняється підлеглим, або не направлення військовою службовою особою до органу досудового розслідування повідомлення про підлеглого, який вчинив кримінальне правопорушення, а також інше умисне невиконання військовою службовою особою покладених на неї службових обов`язків».

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, та дослідивши письмові матеріали справи, в т.ч.: протокол про військове адміністративне правопорушення № А5025-104 від 17.06.2025 (а.с.1-4), копію рапорта ОСОБА_6 (а.с.5), копію витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.03.2025 (а.с.6), копію витягу з наказу т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 від 15.04.2025 (а.с.7), копію письмових пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с.16, 17, 18, 19, 20), - суд приходить до такого.

У відповідності із ст.245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст.251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи; ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих та свідків, іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Згідно зі ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозицією ч.2 ст.17216 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за діяння, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.

У відповідності з ч.1 ст.17216 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за умисне невжиття заходів щодо припинення кримінального правопорушення, що вчиняється підлеглим, або ненаправлення військовою службовою особою до органу досудового розслідування повідомлення про підлеглого, який вчинив кримінальне правопорушення, а також інше умисне невиконання військовою службовою особою покладених на неї службових обов`язків.

Об`єктивна сторона цього правопорушення може полягати в умисному невжитті заходів щодо припинення кримінального правопорушення, що вчиняється підлеглим, у ненаправленні військовою службовою особою до органу досудового розслідування повідомлення про підлеглого, який вчинив кримінальне правопорушення, а також в іншому умисному невиконанні військовою службовою особою покладених на неї службових обов`язків.

Інше умисне невиконання військовою службовою особою покладених на неї службових обов`язків може бути вчинено не тільки шляхом невиконання посадових обов`язків, а й невиконанням конкретних завдань, виконання яких було доручено військовій службовій особі в установленому законом порядку; це правопорушення може бути вчинене лише шляхом бездіяльності.

Для визначення наявності об`єктивної сторони слід встановити не лише факт бездіяльності військової службової особи, а й конкретне коло обов`язків або конкретне завдання, доручене такій особі, невиконання яких ставиться особі у провину, та фактичну можливість виконати такі обов`язки або завдання.

Так, бездіяльність військової влади полягає у невчиненні службовою особою дій, які вона могла і повинна була зробити в силу покладених на неї законами, військовими статутами, іншими нормативними актами обов`язків. Отже, для наявності складу бездіяльності потрібно встановити, чи покладався на цю військову службову особу обов`язок вчинити певні дії, невчинення яких ставиться їй у вину; чи мала військова службова особа реальну можливість у конкретних умовах вчинити необхідні дії; чи дійсно не були виконані обов`язки, які покладені на цю службову особу.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення характеризується прямою формою вини військової службової особи, тобто, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.9 КУпАП).

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують покладення на ОСОБА_1 обов`язку зі складання (оформлення) матеріалів про вчинення військових адміністративних правопорушень.

Окрім цього, в протоколі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.17216 КУпАП не зазначено кваліфікуючу ознаку адміністративного правопорушення «умисне», що свідчить про суперечливість викладу суті правопорушення та норми закону, порушення якої ставиться у вину ОСОБА_1 .

Тобто, при викладенні в протоколі кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.2 ст.17216 КУпАП, не вказано обов`язкової кваліфікуючої ознаки, а саме «умисне», що передбачено диспозицією частини першої цієї статті.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

З огляду на наведене вище, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі № А5025-104 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.17216 КУпАП, не відображають всіх істотних ознак складу даного правопорушення.

Враховуючи правове значення протоколу про адміністративне правопорушення, який не тільки визначає суть адміністративного правопорушення, поставленого особі у провину, а також є доказом у справі про адміністративне правопорушення, протокол не може вважатись допустимим доказом по справі.

В ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.7 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування як джерело права.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Приймаючи дане рішення, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

На підставі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведена подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Інші наявні в матеріалах справи докази не дають підстав поза розумним сумнівом дійти висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.17216 КУпАП, відтак, провадження у справі підлягає закриттю, згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.2 ст.17216, ст.ст. 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.17216 КУпАП - закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Н.В.Домарєва