Справа № 278/870/25
Номер провадження 3/278/1318/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 червня 2025 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Мокрецький В.І., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу поліції №1 Житомирського районного управління поліції №1 ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст.130, ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

П`ятого лютого 2025 року о 00 годин 02 хвилини на автодорозі «Дениші-Тригір`я», ОСОБА_1 , у порушення 2.9 а) ПДР керував автомобілем «ВАЗ 21112», державний номерний знак НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння.

Окрім того, відповідно до протоколу ОСОБА_1 05 лютого 2025 року о 00 годин 02 хвилини за вказаних вище обставин, будучи позбавлений права керувати транспортними засобами, повторно протягом року керував автомобілем «ВАЗ 21112», державний номерний знак НОМЕР_2 , чим порушив п. 2.1 а) ПДР.

Порушник, будучи повідомлений про дату слухання справи за допомогою sms-повідомлення, у судове засідання не з`явився.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьова проти України» констатував, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У рішенні №11681/87від 07.07.1989 у справі «UNIONALIMENTARIASANDERSS.A. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Із зазначених рішень вбачається, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Як убачається з матеріалів справи порушник знав, що відносно нього складений протокол про адміністративне правопорушення, який розглядається Житомирським районним судом, про дати судових засідань повідомлявся належним чином, однак до суду не прибув, а також не направив свої пояснення чи заперечення.

З огляду на викладене, суд розглядає справу без участі порушника, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 268 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 про керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння повністю підтверджується матеріалами справи, зокрема, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що останній погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля за допомогою приладу «Drager Alcotest», який показав позитивну пробу 1,34%, вказане узгоджується з актом огляду з використанням спеціальних технічних засобів, який підтверджує проходження порушником освідування на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, при цьому порушник на заявці про отримання судових повісток за допомогою смс-повідомлення зазначив, що не згоден з рішенням поліції, однак не заперечував, що вживав алкоголь та не наполягав на повторному проведенні освідування у медичному закладі.

Окрім того факт керування порушником за вказаних у протоколі обставин автомобілем «ВАЗ 21112» доводиться відеозаписом та не заперечується винним.

З огляду на викладене, ґрунтуючись на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, оцінивши наявні у матеріалах справи докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, суд дійшов до переконання, що у діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння.

При накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини та призначає йому адміністративне стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, ОСОБА_1 ставиться у провину те, що він повторно протягом року керував автомобілем будучи позбавлений права керувати транспортними засобами, чим, на думку автора протоколу, вчинив правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Частина 5 заданої статті передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Обов`язковою ознакою даного правопорушення є керування транспортним засобом особою, яка протягом року піддавалась адміністративному стягненню за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Однак матеріали справи не містить доказів позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами та вчинення ним протягом року правопорушення, передбаченого ч. 4 згаданої статті.

ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії» від 20 вересня 2016 року резюмував, що збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та про закриття провадження у даній адміністративній справі відповідно до ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд,

постановив:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначити адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

Строк пред`явлення до примусового виконання в межах трьох місяців.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом 10 днів з моменту винесення.

Копію даної постанови протягом трьох днів направити особі, щодо якої її винесено.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення (ч. 1 ст. 307 КУпАП).

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, визначений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна, встановленому законом.

Суддя: