Справа № 199/8335/25
ПОСТАНОВА

іменем України

24 червня 2025 року місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра Дяченко І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.130 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 31.05.2025 серії ААД № 940009 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, неповнолітній ОСОБА_1 , будучи особою, яка протягом року притягувалась до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, 31.05.2025 о 22:30 годині за адресою: Донецька область, Покровський район, м. Білозерське, вул. Східна, керував транспортним засобом «ВАЗ 2106», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що встановлено зі згоди водія приладом «Drager Alcotest 6810», результат огляду 1,02 %о. Від керування транспортним засобом неповнолітнього ОСОБА_1 відсторонено шляхом передачі право керування таким транспортним засобом іншому водію ОСОБА_2 . Своїми діями неповнолітній ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України.

Дії неповнолітнього ОСОБА_1 кваліфіковані працівниками патрульної служби за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Неповнолітній ОСОБА_1 до суду не з`явився, був сповіщений про дату, час і місце судового розгляду справи судовою SMS-повісткою, яку він отримав 17.06.2025 о 13:36:55 годині. Також останній повідомлявся через офіційний веб-сайт судової влади, тобто судом прийнято вичерпні заходи для його повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і висловити своє відношення до складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Заяв чи клопотань від останнього про розгляд справи за його участю не надходило.

24.02.2022 Рада Суддів України відповідно до статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Положення про Раду суддів України, затвердженого Х позачерговим з`їздом суддів України 16.09.2010 (із подальшими змінами) прийняла рішення № 9 щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні в умовах припинення повноважень Вищої ради правосуддя та воєнних дій з боку російської федерації. Серед іншого, Рада Суддів України вирішила: Звернути увагу усіх судів України, що навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану робота судів не може бути припинена.

02.03.2022 Рада Суддів України надала рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, у яких зазначила, що особливості роботи суду визначаються виходячи з поточної ситуації у відповідному регіоні, а при визначенні умов роботи суду у воєнний час необхідно керуватися реальними поточними обставинами, що склалася в регіоні.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту. В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N50966/99 від 14.10.2003).

За вказаних обставин, враховуючи реальні поточні обставини, що склалися у місті Дніпро, а також те, що робота Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра не припинена, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що неповнолітній ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання, тобто добросовісно не виконав процесуальні обов`язки, вважаю можливим розгляд справи здійснювати у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване, законне рішення.

З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» убачається, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями ст. 41 Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Як слідує з вимог п. 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно п. 2.9а Правил дорожнього руху водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З матеріалів справи убачається, що винуватість неповнолітнього ОСОБА_1 підтверджується безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, що містяться у справі про адміністративне правопорушення, зокрема:

-

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 940009 від 31.05.2025, який складено у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП та такий, що складений повноважною особою згідно з вимогами КУпАП, у ньому вказана правова кваліфікація адміністративного правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про адміністративну відповідальність, викладені фактичні обставини адміністративного правопорушення, які є достатніми для повного розуміння суті висунутого проти неповнолітнього ОСОБА_1 звинувачення. Своїм підписом неповнолітній ОСОБА_1 підтвердив, що зі змістом протоколу ознайомлений. Жодних заяв, зауважень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення неповнолітній ОСОБА_1 не заявляв. Згідно протоколу слідує, що особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (неповнолітньому ОСОБА_1 ) роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, а також положень ст. 268 КУпАП;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810» неповнолітній ОСОБА_1 пройшов огляд для визначення стану сп`яніння. Відповідно до акту огляду та роздруківки результату тесту проба позитивна 1,02 %о, неповнолітній ОСОБА_1 власноручним підписом засвідчив свою згоду з результатом огляду в акті огляду та на роздруківці тесту без зауважень;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 31.05.2025, складеного на неповнолітнього ОСОБА_1 , відповідно до якого неповнолітній ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що встановлено зі згоди водія приладом «Drager Alcotest 6810», результат огляду 1,02 %о;

- довідкою інспектора САП ВП № 1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області згідно з якою неповнолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення на право керування транспортними засобами не отримував;

- копією постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.03.2025, роздрукованою з Єдиного державного реєстру судових рішень, відповідно до якої неповнолітнього ОСОБА_1 було визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування строком на 1 рік;

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ААД № 940016 від 31.05.2025, відповідно до якої неповнолітнього ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП за те, що він керував транспортним засобом, будучі особою, яку постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.03.2025 позбавлено права керування строком на 1 рік;

- переглянутим в судовому засіданні безперервним відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів працівників патрульної поліції, яким встановлено факт керування неповнолітнім ОСОБА_1 31.05.2025 у комендантську годину за адресою: Донецька область, Покровський район, м. Білозерське, вул. Східна транспортним засобом «ВАЗ 2106», державний номерний знак НОМЕР_1 , Так, під час спілкування з неповнолітнім ОСОБА_1 у працівників поліції виникла обґрунтована підозра про те, що водій має ознаки алкогольного сп`яніння, оскільки від останнього було чутно запах алкоголю. На питання працівника поліції неповнолітній ОСОБА_1 зазначив, що перед тим, як сісти за кермо він вживав спиртні напої, а саме 2 пляшки слабоалкогольного напою «Шейк». Надалі, на вимогу працівника поліції пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, неповнолітній ОСОБА_1 надає добровільну згоду поліцейському пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного пристрою. Результат позитивний 1,02 %о. Після чого неповнолітнього ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом шляхом передачі право керування таким транспортним засобом іншому водію ОСОБА_2 . Жодних заяв, зауважень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення неповнолітній ОСОБА_1 не заявляв.

Отже, неповнолітній ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що само собою утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, оскільки останній скоїв дане адміністративне правопорушення будучи особою, яка протягом року притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, дії неповнолітнього ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, правильно кваліфіковані працівниками поліції за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Судом встановлено, що вказані у постанові та досліджені в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях неповнолітнього ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, доведеність вини у його вчинені та для прийняття законного та обґрунтованого рішення в адміністративному провадженні, що дало змогу суду прийти до висновку про доведеність винуватості неповнолітнього ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, який зроблено з дотриманням вимог вищевказаного Закону на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які були досліджені та перевірені під час судового розгляду, а також оцінені відповідно до вимог КУпАП.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність в діях неповнолітнього ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, що підтверджується належними та допустимими доказами у справі, які повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні.

Як слідує з матеріалів справи на момент вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 був неповнолітньою особою.

Відповідно до ст. 13 КУпАП до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу. У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 121-127, 130, статтею 139, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги, що неповнолітній ОСОБА_1 вважається таким, що ознайомлений зі змістом, як ст.ст. 130, 266, 268 КУпАП, так і з Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижуються увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008, оскільки має його підпис у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення, а також враховуючи, що вказані вище нормативні акти є офіційно оприлюдненими. Стороною захисту не надані суду докази на підтвердження того, що неповнолітній ОСОБА_1 має будь-які вади психічного чи розумового розвитку. Таким чином, неповнолітній ОСОБА_1 поза розумним сумнівом, діючи розсудливо, міг спів ставити свої дії в частині керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння з їх наслідками у виді складення протоколу про адміністративне правопорушення та подальшого накладення адміністративного стягнення.

Тому, враховуючи вчинення неповнолітнім ОСОБА_1 адміністративного правопорушення на транспорті, серйозність загроз безпеки на дорозі, неналежну підготовку та негативні наслідки, які можуть виникнути, суд вважає, що неповнолітній ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності на загальних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Оскільки під час розгляду справи встановлена вина неповнолітнього ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення і останній підлягає адміністративній відповідальності, по справі необхідно винести постанову, передбачену п. 1) ч. 1 ст. 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення.

Вирішуючи питання щодо застосування до неповнолітнього ОСОБА_1 такого виду адміністративного стягнення, як позбавлення права керування транспортними засобами, виходжу з того, що неповнолітній ОСОБА_1 відповідно до довідки інспектора САП ВП № 1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області від 31.05.2025, не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

За таких обставин слід враховувати роз`яснення, яке міститься в п. 28 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зі змісту якого слідує, що суди не вправі застосовувати таке стягнення, як позбавлення права керувати транспортними засобами, тоді, коли винна особа взагалі його не має.

Таким чином, у відношенні неповнолітнього ОСОБА_1 неможливо застосувати такий вид стягнення, визначений ч. 2 ст. 130 КУпАП, як позбавлення права керування транспортним засобом, оскільки неповнолітній ОСОБА_1 взагалі його не має.

Накладаючи на неповнолітнього ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд враховує характер та суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, особу порушника неповнолітнього ОСОБА_1 , який не працює, ступінь його вини, майновий стан, істотність наслідків вчиненого правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують його відповідальність.

У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що неповнолітньому ОСОБА_1 занеобхідне призначити адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000,00 (тридцять чотири тисячі) гривень,без оплатного вилучення транспортного засобу.

Такий вид адміністративного стягнення буде відповідати завданню КУпАП щодо охорони прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків та відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

На підставі ст. 40-1 КУпАП із неповнолітнього ОСОБА_1 належить стягнути на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000,00 (тридцять чотири тисячі) гривень, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що за приписами ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанову про накладення штрафу надіслати для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягнути:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

- витрати на облік зазначеного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра.

Суддя: І.В. Дяченко

24.06.2025