Справа № 643/5976/25
Провадження № 3/643/1781/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2025 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Замікули Б.С.,

секретаря судового засідання Кушнарьова І.Р.,

за участю:

прокурора Тищенка П.А.,

особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Колєснікової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові матеріали справи, яка надійшла з Харківського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

До Салтівського районного суду міста Харкова з Харківського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України 17.04.2025 надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення № 133/25 від 15.04.2025, вбачається, що ОСОБА_1 , який 17.01.2025 звільнений з посади інспектора - чергового чергової частини сектора моніторингу відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі - ГУНП в області), будучи відповідно до п. п. «з» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон № 1700-VII) суб?єктом, на якого поширюється дія цього Закону, усупереч вимогам абз. 1 ч. 2 ст. 45 вказаного Закону несвоєчасно, а саме: 19.03.2025 о 13 год. 18 хв., подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, а саме: з 01.01.2025 по 17.01.2025, (при звільненні) (далі - декларація при звільненні), чим вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУПАП.

На підтвердження обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення надано такі докази:

-роздруківку декларації від 19.03.2025 особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування «при звільненні» (за період з 01.01.2025 - 17.01.2025, який не був охоплений раніше поданими деклараціями);

-копію присяги поліцейського від 07.11.2015;

-копію паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_1 ;

-копію послужного списку з відомостями про проходження служби в органах внутрішніх справ/поліції;

-довідку про присвоєння ОСОБА_1 спеціального звання «капітан поліції»;

-витяг з наказу начальника ГУНП в Харківській області від 01.02.2021 № 62 о/с, яким ОСОБА_1 переміщено на посаду інспектора - чергового чергової частини сектора моніторингу відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в області;

-копію наказу начальника ГУНП в Харківській області від 25.12.2023 № 2359 про проведення службового розслідування відносно ОСОБА_1 ;

-копію наказу начальника ГУНП в Харківській області від 09.01.2024 № 17 про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

-копію наказу начальника ГУНП в Харківській області від 15.01.2024 № 15 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції;

-копію наказу начальника ГУНП в Харківській області від 25.09.2024 № 446 о/с про поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора - чергового чергової частини сектора моніторингу відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в області;

-рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2024 у справі № 520/5207/24 (витяг з ЄДРСР);

-витяг з наказу начальника ГУНП в області від 02.10.2024 № 467 о/с, яким ОСОБА_1 переміщено на посаду інспектора сектора реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 Чугуївського районного управління поліції ГУНІ в області;

-витяг з наказу начальника ГУНП в області від 17.01.2025 № 22 о/с, яким скасовано пункт наказу ГУНП в області від 02.10.2024 № 467 о/с в частині переміщення, згідно з пунктом 2 (на рівнозначну посаду, для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби) ч. 1, 8 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію», капітана поліції ОСОБА_1 /0086651/ на посаду інспектора сектора реагування патрульної поліції відділу № 1 Чугуївського районного управління поліції ГУНП в області;

-витяг з наказу начальника ГУНП в області від 17.01.2025 № 22 о/с, яким капітана поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції (на підставі постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2025 № 520/5207/24, наказів начальника ГУНП в області від 15.01.2024 № 15 о/с, від 08.01.2024 № 17).

-рішення Другого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2025 у справі № 520/5207/24 (витяг з ЄДРСР);

-копію розписки та пам`ятки на підтвердження ознайомлення ОСОБА_1 із вимогами законодавства про запобігання корупції, зокрема, щодо порядку подання декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування;

-пояснення ОСОБА_1 від 15.04.2025.

В судовому засіданні ОСОБА_1 надав пояснення щодо обставин, викладених у протоколі, зокрема, не заперечив несвоєчасності подання ним декларації при звільненні. Водночас посилався на життєві обставини, через які він порушив строк подання декларації.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності подала до суду клопотання про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення. Вказане клопотання підтримала в судовому засіданні.

В обґрунтування клопотання адвокат зазначила, що діяння, вчинене ОСОБА_1 хоч і містить усі юридичні і суб`єктивні ознаки, що характеризують правопорушення, передбачене даною статтею, але враховуючи, що строк, який ним був пропущений для подачі декларації є незначним, а період за який декларацію було подано з запізненням складає 17 днів.

Внаслідок чого вчинене правопорушення не відповідало тій суспільній небезпечності, яка є типовою для цього виду правопорушення.

Також зазначила, що в діях ОСОБА_1 не було умислу на приховання своїх доходів чи інформації щодо себе та членів сім`ї, його дії суб`єктивно не були направлені на заподіяння шкоди суспільним інтересам, юридичним та фізичним особам і така шкода фактично не була заподіяна.

Крім того, адвокат просила врахувати обставин, які передували несвоєчасній подачі декларації, зокрема вказала наступне.

Протягом 2024 року на підставі судових рішень ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції, в подальшому поновлено на посаді та знову звільнено. На даний час справа про поновлення на посаді перебуває на стадії касаційного перегляду. ОСОБА_1 неодноразово подавались як щорічна так і декларація при звільненні, що і викликало певну плутанину.

Зокрема, згідно наказу ГУНП в Харківській області від 08.01.2024 № 17 та витягу з наказу ГУНП в Харківській області від 15.01.2024 № 15, інспектора-чергового чергової частини сектору моніторингу відділу поліції № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області Кандзюбу В.О. з 16.01.2024 звільнено зі служби в поліції.

30.01.2024 ОСОБА_1 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування з позначкою «при звільненні» за період, який не був охоплений раніше поданими деклараціями, а саме з 01.01.2024 по 16.01.2024. На цей час рішення щодо його звільнення ще не було оскаржено до суду.

Надалі ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ГУНП в Харківській області про визнання протиправними та скасування наказу, поновлення на посаді.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2024 адміністративний позов було задоволено, на підставі якого наказом начальника ГУНП в Харківській області від 25.09.2024 №446 о/с капітана поліції ОСОБА_1 поновлено на посаді інспектора чергового чергової частини сектора моніторингу ВП №2 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області.

Наказом начальника ГУНП в Харківській області від 02.10.2024 №467 о/с ОСОБА_1 переміщено на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції ВП №1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області.

В подальшому, а саме 16.10.2024, померла мати особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. На вказану життєву обставину також посилався у своїх поясненнях ОСОБА_1 як на підставу порушення строку для подання декларації.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2025 по справі № 520/5207/24, апеляційну скаргу ГУНП в Харківській області задоволено, а рішення про поновлення на посаді скасовано, позовні вимоги залишено без задоволення.

Згідно наказу ГУНП в Харківській області від 17.01.2025 ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції на підставі постанови апеляційного суду.

Як стверджувала захисник, при звільненні ОСОБА_1 не було повідомлено про необхідність подання декларації з позначкою при звільненні.

На даний час постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2025 по справі № 520/5207/24 оскаржена в касаційному порядку.

Захисник наголошувала, що 19.03.2025 ОСОБА_1 без жодних нагадувань самостійно подав щорічну декларацію за 2024 рік, що охоплювала період з 01.01.2024 по 31.12.2024 та одночасно декларацію «при звільненні» (за період з 01.01.2025 - 17.01.2025, який не був охоплений раніше поданими деклараціями).

Крім того, захисник зауважила, що відповідно до п. 7 Порядку перевірки факту подання суб`єктами декларування декларацій відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій, затвердженого наказом НАЗК від 20.08.2021 № 539/21, визначено, якщо за результатами контролю встановлено, що суб`єкт декларування не подав декларацію, Національне агентство відповідно до вимог Закону письмово повідомляє такого суб`єкта про факт неподання декларації, і суб`єкт декларування повинен протягом 10 днів з дня отримання такого повідомлення подати декларацію.

Натомість ОСОБА_1 подав декларацію ще до того, як НАЗК повідомило його про факт неподання декларації, що свідчить про добросовісну поведінку суб`єкта декларування.

До того ж до моменту подання декларації «при звільненні», тобто за період не охоплений раніше поданою декларацією за 2024 рік, ОСОБА_2 не було вчинено будь-яких дій, спрямованих на зміну свого майнового стану, а всі обставини, пов`язані з його фінансовим становищем залишались фактично без змін, окрім виплаченого доходу у розмірі 51 тис. грн від ГУНП в Харківській області. Також

Враховуючи наведене, посилаючись на положення ст. 9 11 КУпАП, адвокат зазначила, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У зв`язку з чим захисник вважала, що в діях її підзахисного вбачається малозначність правопорушення та просила звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП.

Прокурор у судовому засіданні наполягав, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, що підтверджується матеріалами, які долучені до протоколу. Надав до суду письмову правову позицію прокурора, яка по суті збігалась зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення.

Прокурор просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного із корупцією та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі.

Оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, думку прокурора, на підставі внутрішнього переконання, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю, суддя зазначає наступне.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується особою, відносно складено протокол, ОСОБА_1 07.11.2015 склав Присягу поліцейського.

Згідно з наказом Національної поліції України від 28.02.2018 № 171 о/с ОСОБА_1 присвоєно спеціальне звання «капітан поліції».

Наказом начальника ГУНП в області від 01.02.2021 № 62 о/с ОСОБА_1 переміщено на посаду інспектора - чергового чергової частини сектора моніторингу відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в області.

Наказами начальника ГУНП в області 08.01.2024 № 17, від 15.01.2024 № 15 о/с ОСОБА_1 з 16.01.2024 звільнено з посади інспектора - чергового чергової частини сектора моніторингу відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНГ в області.

Згідно з наказом начальника ГУНП в області від 25.09.2024 № 446 о/с, на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2024 у справі № 520/5207/24, капітана поліції ОСОБА_1 поновлено на посаді інспектора - чергового чергової частини сектора моніторингу відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в області.

Наказом начальника ГУНП в області від 02.10.2024 № 467 о/с ОСОБА_1 переміщено на посаду інспектора сектора реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 Чугуївського районного управління поліції ГУНП в області.

Відповідно до наказу начальника ГУНП в області від 17.01.2025 № 22 о/с капітана поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції (на підставі постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2025 № 520/5207/24, наказів начальника ГУНП в області від 15.01.2024 № 15 о/с, від 08.01.2024 № 17).

Відповідно до п.п. «з» п. 1 ч. 1 ст. З Закону № 1700-VII поліцейські є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи поліцейським, є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Положенням ч. 2 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що на працівників поліції (поліцейських та державних службовців) поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно з абз. 16 ч. 1 ст. 1 Закону суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-»г» пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов?язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону № 1700-VII особи, зазначені у п. 1, п.п. «а», «в»-«ґ» п. 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у п. «а», «в»-«ґ» п. 2 ч. 1 ст. 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Згідно з п. 15 ч. 1 ст. 11 Закону № 1700-VII НАЗК надає рекомендаційні роз`яснення, методичну та консультаційну допомогу, зокрема щодо застосування положень Закону та прийнятих на його виконання нормативно-правових актів.

Наказом НАЗК від 08.11.2023 № 252/23 затверджено Порядок заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі Порядок № 252/23).

Зокрема, ч. 2 Розділу ІІ Порядку № 252/23 передбачено, що суб`єкти декларування подають декларації з додержанням таких вимог:

1) щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону (щороку), абзацу другого частини другої статті 45 Закону (після припинення діяльності (після звільнення)) у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Суб`єкт декларування, поновлений на роботі за рішенням суду після завершення періоду декларування, до 01 квітня року, наступного за роком, у якому відбулося поновлення, подає щорічну декларацію за рік, у якому відбулось поновлення. Якщо така особа поновлена на роботі до завершення періоду декларування, щорічна декларація подається за минулий рік. Щорічна декларація за час вимушеного прогулу не подається.

Якщо особа, яка припинила здійснення діяльності, до завершення визначеного Законом строку подання щорічної декларації знову розпочинає здійснення діяльності, вона подає щорічну декларацію як особа, яка продовжує здійснювати діяльність. Щорічна декларація (після звільнення) у такому випадку не подається;

2) декларація при звільненні - декларація, яка подається відповідно до абзацу першого частини другої статті 45 Закону - протягом 30 днів з дня припинення діяльності.

Така декларація подається за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, та містить інформацію станом на останній день такого періоду, яким є останній день здійснення діяльності.

Під раніше поданими деклараціями розуміються декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону, крім декларації кандидата на посаду.

Декларація при звільненні не подається у таких випадках: особа, яка припинила здійснення діяльності на одній посаді, продовжує здійснювати діяльність на іншій посаді; особа, яка припинила здійснення діяльності, упродовж 30 днів з дня припинення діяльності знову розпочала здійснення діяльності.

Відтак, обов`язком суб`єкта декларування є знання і безумовне виконання вимог Закону №1700-VII, у тому числі вимог ст. 45 вказаного Закону в частині своєчасності подання декларацій.

Суддя зазначає, що ОСОБА_1 , реалізувавши своє право на заняття посади поліцейського, добровільно погодився взяти на себе додаткові обов`язки, обумовлені його статусом, та виконувати вимоги антикорупційного законодавства. До того ж, обізнаність ОСОБА_1 із вимогами антикорупційного законодавства в частині необхідності подання декларації після припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави підтверджується поданням ним відповідної декларації після свого первісного звільнення на підставі наказу начальника ГУНП в області від 15.01.2024 № 15 о/с.

Щодо доводів сторони захисту в частині наявності життєвих обставин, через які ОСОБА_1 несвоєчасно подав декларацію та можливості його звільнення від відповідальності у зв`язку із малозначністю діяння, суддя зазначає наступне.

Відповідно до абз. 9, п.п. 1 п. 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 № 223-943/0/4-17 «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» під поважними причинами несвоєчасного подання декларації слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою.

Поважними можуть бути визнані лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Поважних причин, які б могли бути визнані, як обставини, що були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення ОСОБА_1 та були пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, які призвели до порушення строку подання декларації при звільненні, суддею не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 172-6 КУпАП несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно примітки ст. 172-6 КУпАП суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

За приписами ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, всупереч доводам захисника, не передбачає лише умисної форми вини, оскільки сама диспозиція цієї норми визначає, що вказане адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, може бути вчинено як умисно, так і з необережності.

Адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-6 КУпАП, по своїй суті не може бути визнане малозначним, оскільки передбачає відповідальність за порушення вимог фінансового контролю, який є обов`язковим для всіх осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

При цьому, вказані особи мають виконувати передбачені законом вимоги щодо фінансового контролю, незалежно від того, чи змінювався їх матеріальних стан, а тому твердження адвоката про відсутність негативних наслідків від дій ОСОБА_1 , шкоди, тощо не можуть бути взятими до уваги.

Відповідно до ст. 22 КпАП при малозначності правопорушення суддя може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. При цьому законодавцем не визначено змісту поняття та ознак малозначності адміністративного правопорушення.

Родовим об`єктом корупційних правопорушень та правопорушень, пов`язаних з корупцією, виступають суспільні відносини, якими визначаються зміст та порядок законної діяльності суб`єктів владних повноважень, встановлений відповідними нормативними актами.

Міжнародні стандарти протидії корупції зобов`язують держави вживати заходів для встановлення у своєму національному законодавстві відповідальності за вчинення корупційних діянь. Це закріплено, зокрема, у Главі ІІ «Кримінальної Конвенції про боротьбу з корупцією» від 27.01.1999, Главі ІІ Додаткового протоколу до неї від 15.05.2003, Главі ІІІ «Конвенції ООН проти корупції» від 31.10.2003, що ратифіковані Верховною Радою України 18.10.2006 та є обов`язковими для України.

Визнання адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією малозначним суперечить принципам запобігання і протидії корупції, не відповідає міжнародним стандартам у цій сфері.

Як вже зазначалось, у судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечив факт несвоєчасного подання декларації. Пояснив, що декларацію при звільнені з посади подав несвоєчасно, посилаючись на життєві обставини, а також на відсутність умислу та спричиненої шкоди суспільним інтересам.

Проте обставин, які б свідчили про поважність пропуску строку для подання декларації суддею не встановлено.

Крім того, враховуючи конкретні обставини справи, доведеність факту несвоєчасного та без поважних причин подання ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, суддя вважає, що таке адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, не може бути визнане малозначним, що виключає підстави для застосування у цій справі вимог ст. 22 КУпАП.

Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суддя вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Даних про те, що вчинене правопорушення, пов`язане з корупцією, є малозначним, матеріали справи не містять.

Відповідно до положень ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Визначаючи ОСОБА_1 вид та міру адміністративного стягнення, суддею враховується визнання ним вини у вчиненні адміністративного правопорушення як обставина, що пом`якшує відповідальність, та відсутність обставин, які її обтяжують.

Наведені в матеріалах справи обставини свідчать про достатність підстав вважати, що застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу, буде домірним скоєному, а тому суд доходить висновку про необхідність застосування адміністративного стягнення у виді штрафу у межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які є підставою для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Керуючись ст. 33, 35, 40-1, 172-6, 251, 280, 283-285, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмір п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір у сумі 605, 60 грн.

Штраф сплатити за реквізитами: отримувач ГУК Харків обл/МТГ Харків/21081100; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37874947; банк отримувача Казначейство України (ЕАП) Код банку отримувача 899998; рахунок отримувача UA0020649; код класифікації доходів бюджету 21081100; призначення платежу: «сплата штрафу по справі про адміністративне правопорушення № 643/11896/24»).

Судовий збір сплатити за реквізитами: отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача 899998; рахунок отримувача UA0026001; код класифікації доходів бюджету 22030106; призначення платежу: «судовий збір при ухваленні судом постанови про накладення адміністративного стягнення».

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови через Салтівський районний суд міста Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Б.С. Замікула