КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/2987/2025 Головуючий у ІІ інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 червня 2025 року Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Таргоній Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_1 - адвоката Писаренка Максима Олександровича на постанову Подільського районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року про притягнення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 184 КУпАП закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, закінчення строку накладення адміністративного стягнення.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, представник ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_1 - адвокат Писаренко М.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Подільського районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року скасувати та прийняти нову, якою ОСОБА_2 притягнути до відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що постанова суду є незаконною, оскільки потерпіла сторона належним чином не повідомлялась про розгляд даної справи в суді першої інстанції.

Вважає, що суд першої інстанції не дослідиввсі обставини справи, зокрема жодним чином не оцінив зміст Протоколу №2, в якому відображено конкретні свідчення дітей та працівників закладу освіти про тривалий тиск з боку сина ОСОБА_3 , не надав оцінки положенням ст. 25 Закону України «Про освіту» та Закону України «Про запобігання та протидію булінгу (цькуванню)», хоча саме ці норми мають ключове значення для кваліфікації поведінки неповнолітнього.

Адвокат Писаренко М.О . звертає увагу апеляційного суду на те, що неповнолітній ОСОБА_2 неодноразово вчиняв щодо свого однокласника - ОСОБА_1 дії, що мають ознаки боулінгу.

Таким чином, представник ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_1 - адвокат Писаренко М.О. вважає, що оскаржувана постанова від 13 лютого 2025 року є незаконною та винесеною з істотним порушенням норм процесуального та матеріальною права, що порушило принцип змагальності, право на справедливий суд, а також позбавило потерпілого та його законного представника можливості реалізувати своє право на участь у розгляді справи та доведення наявності складу адміністративного правопорушення.

Адвокат Писаренко М.О. разом з апеляційною скаргою подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому останній зазначає, що оскаржувана постанова була винесена без участі потерпілої сторони та отримана останніми лише 29 квітня 2025 року.

В судове засідання з`явився захисник ОСОБА_2 - адвокат Полгордник О.В., який висловив свої заперечення щодо доводів апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Повідомлені належним чином ОСОБА_5 , який діє в інтересах свого сина ОСОБА_1 , та представник - адвокат Писаренко М.О. не з`явились, про причини неявки не повідомили.

Перевіривши причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року, передбаченого ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, з урахуванням наведених апелянтом обставин, вважає можливим поновити адвокату Писаренко М.О. строк на апеляційне оскарження, оскільки пропущений він був з поважних причин.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність, обґрунтованість та вмотивованість постанови суду першої інстанції, заслухавши захисника ОСОБА_2 - адвоката Полгордника О.В., апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Відповідно до ст. ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 268 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 14 листопада 2024 року серії ВАВ № 584776, 15 жовтня 2024 року близько 12 год 00 хв. за адресою: м. Київ, вул. Покровська, 4/6, ліцей № 100 «Поділ», громадянка ОСОБА_2 не виконала батьківських обов`язків по вихованню сина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виразилося в тому, що її син з хуліганських спонукань вчиняв дії, імітовані до статевого акту стосовно однокласника ОСОБА_1 , чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст.184 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Проте, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, яким саме чином ОСОБА_2 не виконувала свої батьківські обов`язки, не конкретизовано, у який спосіб особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітньої дитини та яких саме обов`язків така особа не виконала.

Сама лише констатація у протоколі факту вчинення малолітньою особою певних протиправних дій не може бути підставою для висновку про ухилення батьків від виконання їх обов`язків по вихованню дітей.

Всупереч вимогам ст. 256, 184 КУпАП, у складеному щодо ОСОБА_2 протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, в чому конкретно полягає з її боку ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що до матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 додано протокол № 2 засідання комісії з розгляду випадків булінгу (цькування) ліцею № 100 «Поділ» від 11 листопада 2024 року, з якого вбачається, що ОСОБА_6 не мав наміру принизити ОСОБА_1 , нанести йому моральну травму, а скоріше розцінював свої дії як гру. Однокласники - свідки події, засвідчили ці висновки.

Вищевказане підтверджується поясненнями ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є однокласником ОСОБА_1 .

У листі Ліцею № 100 «Поділ» від 22.11.2024 року № 01-03/99, наданого у відповідь на адвокатський запит представника ОСОБА_2 адвоката Полгородника О.В., зазначено про те, що під час повітряної тривоги разом з дітьми в укритті перебувала вчитель англійської мови ОСОБА_7 . Вона не була свідком конфлікту, який виник між учнями ліцею ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , оскільки в той момент прозвучав сигнал «Відбій повітряної тривоги», вчителька організовувала інших дітей 6-Б класу для виходу з укриття, і ОСОБА_6 та ОСОБА_1 опинилися не в полі її зору. Також діти інших класів (5-7 класи) в цей час теж піднялися з місць для сидіння і почали рухатися в бік виходу з укриття. Ніхто з дітей, в тому числі ОСОБА_1 , не повідомив ОСОБА_7 про конфлікт, що стався. Зі слів класного керівника 6-Б класу, ОСОБА_4 , мати ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , на зауваження щодо поведінки її сина реагує оперативно та адекватно, виявляючи зацікавленість у виправленні ситуації. Завжди перебуває на зв`язку з класним керівником, вчителями ліцею, відгукується на телефонні дзвінки і дописи на свою адресу, з чого можна зробити висновок, що вона виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання дитини.

Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ст. 184 КУпАП ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей тягне за собою попередження або накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, а об`єктивна сторона полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Диспозиція ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

У свою чергу, апеляційний суд наголошує, що суд першої інстанції вірно встановив відсутність у діях ОСОБА_2 ухилення від виконання обов`язків щодо виховання сина ОСОБА_6 , оскільки доказів, які б доводили факт неналежного виконання батьківських обов`язків ОСОБА_2 та скоєння адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП, матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_2 вини, яка полягає у невиконанні останньою обов`язку щодо виховання дитини, та відповідно події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Під час розгляду справи, як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції, не встановлено фактів невиконання ОСОБА_2 обов`язків щодо виховання своєї дитини.

Місцевим судом було повно та об`єктивно досліджено докази, які містяться в матеріалах справи.

Апеляційним судом враховується, що відповідно до положень, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» ("Malofeyeva v. Russia", рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» ("Karelin v. Russia" заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Також апеляційний суд, зазначає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Будь-яких інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, матеріали справи не містять і в апеляційній скарзі не наведено.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок судді першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_2 ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання сина, таким чином відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.

Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови суду першої інстанції не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. ст. 247, 284, 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_1 , адвоката Писаренка Максима Олександровича задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_1 - адвоката Писаренка Максима Олександровича залишити без задоволення.

Постанову Подільського районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Д.О.Таргоній