Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.06.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю захисника-адвоката Сідака П. П., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/102/23 за апеляційною скаргою захисника-адвоката Сідака П. П. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.01.2023.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , інспектор прикордонної служби 2 категорії, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 145 (сто сорок п`ять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) грн.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 012651 від 12.12.2022 та постанови судді від 16.01.2023 вбачається, що 19.11.2022 о 03 год 40 хв прикордонний наряд «Контрольний пост» (н.п. Оноківці) у складі військовослужбовців 2 відділу (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону) майора ОСОБА_3 та старшого солдата ОСОБА_4 (час несення служби з 20 по 08 год), покладені на них обов`язки не виконували, а саме на момент перевірки майор ОСОБА_5 здійснював перегляд відеофільмів у особистому транспортному засобі, а старший солдат ОСОБА_1 спав у особистому транспортному засобі, чим створив передумови до службових порушень та негативних явищ. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Сідак П. П. просить постанову суду від 16.01.2023 скасувати та закрити провадження у справі. Стверджує, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП. Зазначене у протоколі твердження, що ОСОБА_1 не виконував покладені на нього обов`язки та спав у особистому транспортному засобі не підтверджені жодними доказами, а саме поясненнями свідків, фото-, та відеоматеріалами. При цьому, протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено відомостей про свідків. Прикордонним нарядом, у якому ОСОБА_1 ніс службу в період з 19.11.2022 та 20.11.2022, не допущено порушень прикордонного режиму в напрямку населеного пункту Великий Березний, а військовослужбовці перебували в транспортному засобі через погодні умови (сильний дощ та низька температура повітря), що у свою чергу не позбавляло їх можливості виконувати доручені їм завдання, оскільки транспортний засіб знаходився біля проїзної частини дороги, що забезпечувало проведення контролю транспортних засобів, які рухалися як у бік населеного пункту Великий Березний, так і в зворотному напрямку. Крім того, у порушення вимог ч. 2 ст. 245 КУпАП протокол складено через декілька тижнів після події.

-2-

Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 , на розгляд справи щодо нього не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляли, відомостей про поважність причин неявки не надали. При цьому, за змістом ст. 294 КУпАП участь особи, яка притягується до відповідальності, чи захисника, в апеляційному розгляді справи, не є обов`язковою. Тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 271 КУпАП. При цьому, враховується думка захисника-адвоката Сідака П. П., який не заперечував щодо розгляду справи без участі ОСОБА_1 , підтвердивши, що останньому відомо про час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника-адвоката Сідака П. П., який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

-3-

Крім того, суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає обережності дій суду при вирішенні питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, суд першої інстанції послався на те, що вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 012651 від 12.12.2022; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 12.12.2022; копією військового квитка серії НОМЕР_2 від 12.03.2022; листом начальника відділу внутрішньої та власної безпеки по НОМЕР_3 прикордонного загону від 19.11.2022 та іншими матеріалами справи.

Посилаючись на вказані докази у підтвердження винуватості ОСОБА_1 , суд першої інстанції не дав їм відповідного аналізу, не зазначив, які відомості містяться у цих доказах, що підтверджують вину ОСОБА_1 .

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наявні у справі докази та доводи апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ч. 1 ст. 172-18 КУпАП визначає склад адміністративного правопорушення, яке полягає у порушенні правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України.

Згідно ч. 2 ст. 172-18 КУпАП адміністративна відповідальність настає за діяння, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.

З об`єктивної сторони правопорушення характеризується дією або бездіяльністю у вигляді порушення правил несення прикордонної служби. Порушеннями правил несення прикордонної служби можуть бути визнані: а) вчинення дій, що прямо забороняються військовослужбовцю, який перебуває в прикордонному наряді (відхилення від маршруту чи залишення місця несення служби, якщо це не пов`язано з надзвичайними обставинами, вживання алкогольних напоїв, сон на посту, розкладання багаття чи демаскування себе іншим способом, безпідставне застосування зброї, самостійне відключення сигналізаційних комплексів чи окремих їх ділянок, а також їх інформаційних табло або радіолокаційних станцій, відволікання від несення служби, давання згоди на перетинання державного кордону сторонніми особами тощо); б) невиконання або неналежне виконання дій, що забезпечують охорону державного кордону (неуважний огляд місцевості, невжиття заходів до затримання порушників державного кордону або залишення без належної охорони затриманих осіб, недотримання правил застосування зброї або правил маскування тощо).

З суб`єктивної сторони правопорушення характеризується умислом або необережністю.

Диспозиція ч. 2 ст. 172-18 КУпАП має бланкетний характер та відсилає до підзаконних нормативно-правових актів, що передбачають порядок несення служби прикордонними нарядами, зокрема Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом МВС України від 19.10.2015 № 1261, проте у протоколі не вказано, яку саме норму цієї Інструкції порушив ОСОБА_1

-4-

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, є особа, яка входить до складу прикордонного наряду, однак до протоколу не додано доказів, які б свідчили про те, що 19.11.2022 ОСОБА_6 входив до складу прикордонного наряду з охорони державного кордону України.

Крім того, кваліфікуючи дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що у протоколі взагалі не зазначена частина статті 172-18 КУпАП, а також не вказується на те, що діяння, які ставляться ОСОБА_6 у провину, мали місце в умовах особливого періоду.

Водночас, суд апеляційної інстанції зауважує, що згідно ч. 2 ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.

Однак, всупереч вимогам даної норми закону, протокол був складений більш ніж через три тижні після виявлення порушень, які допустив ОСОБА_6 .

Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що складений щодо ОСОБА_6 протокол про адміністративне правопорушення не можна вважати належним доказом відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, оскільки такий не відповідає вимогам ст. 256 цього Кодексу, так як у ньому не наведено таких відомостей, які б свідчили про порушення ОСОБА_6 будь-яких положень нормативно-правових актів, що давали б підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.

При цьому, до протоколу не додано таких доказів, які б із достовірністю підтверджували те, що ОСОБА_6 під час несення прикордонної служби у складі прикордонного наряду спав в автомобілі, зокрема фото-, відеоматеріалів, пояснень свідків тощо.

Розглядаючи справу про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, суд першої інстанції залишив поза увагою наведені вище обставини, про що слушно вказується в апеляційній скарзі.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять таких доказів, які б із достовірністю свідчили про те, що ОСОБА_6 , який входив до складу наряду з охорони державного кордону України, порушив правила несення прикордонної служби в умовах особливого періоду.

Апеляційний суд вважає, що висновок судді про доведеність вини ОСОБА_6 з огляду на наведені вище обставини є необґрунтованим і не узгоджується як із вимогами КУпАП, наявними у матеріалах справи доказами, так і з установленими апеляційним судом обставинами.

Також апеляційний суд звертає увагу на той факт, що відповідно до наданих стороною захисту доказів, ОСОБА_6 брав участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії в Донецькій та Луганській областях.

Таким чином наявними у справі доказами не доведено поза розумним сумнівом факту порушення ОСОБА_6 правил несення прикордонної служби, вчиненого в умовах особливого періоду, що у свою чергу не дає можливості зробити висновок про наявність в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.

Відповідно до ст. 254 КУпАП найважливішим джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення є протокол про вчинення адміністративного правопорушення, який повинен містити ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП.

-5-

Водночас, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а наведені у постанові суду докази не містять у собі достатніх даних про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.

Оцінка доказів відповідно до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, висновки викладені у постанові місцевого суду, давши оцінку фактичним обставинам справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що при винесенні оскаржуваної постанови місцевий суд належної оцінки та аналізу наявним у справі доказам не надав та у порушення вимог ст. 245, 252, 280 КУпАП, не з`ясував усі обставини справи в їх сукупності і, як наслідок, за відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів, дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_6 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) Європейський суд з прав людини встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства Російської Федерації така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з чим, на думку Європейського суду з прав людини, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) Європейський суд з прав людини розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, усі сумніви щодо доведення винуватості особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, рішення суду про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП є незаконним, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Приймаючи рішення про закриття провадження у справі апеляційний суд також зазначає, що відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення вжиття заходів по встановленню осіб, які вчинили військові адміністративні правопорушення, складання протоколів про такі адміністративні

-6-

правопорушення, з`ясування обставин, за яких скоєно правопорушення, вилучення речей та документів, покладаються у тому числі на уповноважених осіб прикордонної комендатури швидкого реагування; відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; саме на відповідних посадових осіб покладено доведення винуватості особи у вчиненні того чи іншого правопорушення з точним дотриманням положень чинних нормативно-правових актів.

Приймаючи рішення апеляційний суд також бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП щодо перегляду апеляційним судом справи в межах апеляційної скарги та не обмеження доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права; що в підтвердження висновку про доведеність вини особи у вчиненні правопорушення суд вправі посилатись лише на докази, які зібрані відповідно до чинних нормативно-правових актів України, не містять суперечностей і не є суб`єктивною думкою окремих посадових осіб і не породжують сумнівів у достовірності зазначених у них відомостей; що всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на користь цієї особи.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Сідака П. П. задовольнити.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.01.2023 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, - скасувати, а провадження у справі щодо нього на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 цього Кодексу.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя