справа № 489/3672/25
провадження №3/489/1228/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 червня 2025 року м. Миколаїв

Суддя Інгульського районного суду міста Миколаєва Коваленко І.В., в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисника Пономарьова Олександра Ігоровича, розглянувши справу про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 323214 від 07.05.2025, 07.05.2025 16:49 год. в м.Миколаєві по вул.Троїцька, 82, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ГАЗ 3302-414, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей, які не реагують на світло, бліде обличчя, тремтіння кінцівок пальців рук. Водію було запропоновано проїхати до медичного закладу КНП МОЦПЗ МОР у встановленому законом порядку для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на що останній погодився. Згідно висновку КНП МОЦПЗ МОР № 611, складеного 07.05.2025 о 17:10 год., водій ОСОБА_1 відмовився від проведення лабораторного дослідження, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі Правила дорожнього руху) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник вказали на порушення порядку складання протоколу та відсутність складу правопорушення. У зв`язку із цим просили закрити справу про адміністративне правопорушення.

Вислухавши присутніх учасників та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП встановлена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог правил утворюють склад правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП.

Відповідно до ч.ч. 2, 3, 6 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.п. 2, 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17.12.2008 № 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ та МВС. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Системний аналіз вказаних норм права свідчить про те, що у випадку наявності в особи, яка керує транспортним засобом, ознак сп`яніння - поліцейський зобов`язаний пред`явити їй вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З долученого до матеріалів справи відеозапису та протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, де йому необхідно було здати сечу для лабораторних досліджень. Здати сечу намагався тричі, але не зміг здати вказану біологічну рідину через відсутність фізіологічного бажання сечовиділення. З відеозапису також вбачається, що ОСОБА_2 виконав всі вправи, які вказав йому зробити лікар, жодних претензій до нього не було.

Суд зазначає, що відсутність фізіологічного бажання (можливості) надати зразки для дослідження не є відмовою в контексті положень диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП від проходження огляду, яка за своєю природою є вольовою дією та свідчить на свідоме умисне ухилення особи від проходження огляду на стан сп`яніння. Натомість зазначена у протоколі та зафіксована на відео відсутність фізіологічного бажання сечовиділення особи свідчить про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду (не проявляв жодних активних дій), а не зміг зробити цього через особливості його організму в даній конкретній ситуації. При цьому, ОСОБА_1 просив відбрати внього слину, або кров, в чому йому було відмовлено лікарем та поліцейським з посилання наказ, яким керуються лікарі, без зазначення реквізитів такого наказу.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи не містять належних та неспростовних доказів на підтвердження того, що особа, відносно якої складено протокол, дійсно вчинила дії, які б вказували на її ухилення від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, тому у посадової особи органу національної поліції були відсутні передбачені законом підстави для складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, із доданого до протоколу відеозапису та пояснень ОСОБА_1 , наданих в судовому засіданні, встановлено, що відносно останнього раніше складався протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП (у зв`язку із відмовою водія пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння), але постановою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 23.04.2025 у справі № 489/2294/25 (провадження №3/489/952/25) провадження в справі про адміністративне правопорушення закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Із відеозапису вбачається, що поліцейський автомобіль цілеспрямовано рухався за автомобілем, який керував ОСОБА_1 , та після його зупинки поліцейський через деякий час після спілкування з водієм повідомив причину зупинки тріснуте лобове скло в районі двірника. Після чого, повідомив водію про виявлення в нього двох ознак наркотичного сп`яніння бліде обличчя та тремтіння пальців рук, хоча весь час знаходився водій в автомобілі. При цьому в протоколі поліцейським заначено було три ознаки. Також під час руху до медичного закладу поліцейський в розмові з водієм вказував: що якщо раніше в нього не вийшло сходити (мова йшла про здачу сечі), то може зараз вийде; будемо возити вас поки ви не сходити. Після повернення до транспортного засобу водія з медичного закладу поліцейським в службовому автомобілі за відсутності водія був складений протокол про адміністративне правопорушення, який було оголошено останньому, запис чого вівся іншим поліцейським без використання бодікамери на невідомий пристрій. При цьому, відеозапис не містить дій поліцейського щодо роз`яснення водію його прав, передбачених ст.63 Конституції та ст.268 КУпАП, що є істотним прошенням права особи на захист.

У судовому засіданні, ОСОБА_3 пояснив, що він не вживає ні наркотичні препарати, ні останнім тривалим часом алкогольні напої, а складання відносно нього протоколів за ч.1 ст.130 КУпАП намаганням поліцейських за будь-яку можливість притягнути його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до конституційного принципу, закріпленого в ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно зі ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Із пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» вбачається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Зазначене є підставою для закриття провадження у справі через недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, через недоведеність належними доказами складу такого адміністративного правопорушення, та порушення поліцейським порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим висновок особи, яка склала протокол, є необґрунтованим належним чином та носить суб`єктивний характер, через що не відповідає вимозі щодо його допустимості та достатності, як доказу.

Керуючись статтями 130, 247, 252, 280, 283, 291, 294 КУпАП, суддя

постановила:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.В. Коваленко