ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/9950/24 Головуючий суддя І інстанції Кіндер В. А.
Провадження № 33/818/864/25 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю., за участі: захисника Кайданніка С.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Кайданнік Д.А. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Харкова від 07 квітня 2025 року щодо ОСОБА_1 ,-

УСТАНОВИВ:

Оскаржуваною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Як установив суд 12.10.2024 о 09 годині 13 хвилин в м. Харкові по вул. Академіка Павлова, 271 а, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mazda 6, державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці, які не реагують на світло, а також неприродна блідість. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник Кайданнік Д.А. просить закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що поліцейськими при оформлені матеріалів було допущено ряд порушень, зокрема: матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, відсутні відомості щодо обґрунтування причини зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , відеозапис не є безперервним, а тому його не можна вважати належним доказом.

На цьому ж відеозаписі не міститься даних, які б свідчили про наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння.

Окрім того, сторона захисту зазначає, що матеріали справи містять дані висновку за наслідками лабораторного аналізу №620282 від 12.10.2024 вбачається, що в сечі ОСОБА_1 не виявлено будь-яких наркотичних речовин.

Крім того сторона захисту зазначає, що наразі триває процедура апеляційного оскарження судового рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.01.2025 в адміністративній справі №183/11842/24 за наслідками розгляду позову ОСОБА_1 до Департамент патрульної поліції про визнання протиправними дій щодо зупинення транспортного засобу (під час перевірки цього апеляційного доводу встановлено, що назване рішення залишено без змін. Копія додається ).

Заслухавши пояснення захисника Кайданніка Д.А., який просив скасувати оскаржувану постанову, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд важає, що підстави для задовлення апеляційної скарги відсутні з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджують матеріали справи, а саме:

Наявного в матеріалах справи відеозаписів. Зокрема, з відеозапису «export-18fli.mp4»: водій відразу погодився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі (03 хв. 27 с.).

Водночас, згодом повідомив про свою відмову від проходження огляду у встановленому порядку, мотивуючи це тим, що хоче додому спати (14 хв. 10 с. 14 хв. 20 с. зазначеного відеозапису). Після чого працівником поліції роз`яснено, що у такому разі наявне порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України та стосовно ОСОБА_1 буде складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП; ОСОБА_1 роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

Стосовно доводів захисника про відсутність передбачених законом підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та оскарження останнім дій працівників поліції шляхом подання адміністративного позову, апеляційний суд зазначає, що як вбачається із матеріалів справи рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.01.2025 у справі № 183/11842/24 відмовлено у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 про визнання протиправними дій працівників поліції щодо зупинення транспортного засобу.

Між тим стороною захисту заявлено про те, що назване рішення оскаржено в апеляційному порядку.

При перевірці апеляційним судом даного твердження з даних які містяться в Єдиному реєстрі судових рішень, вбачається що рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.01.2025 у справі № 183/11842/24 залишено без змін Постановою третього апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2025.

Отже рішення місцевого суду яким поряд з іншими доказами у даній справі констатована легітимність зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 набрало законної сили.

Посилання сторони захисту на відсутність у ОСОБА_1 будь-яких ознак сп`яніння, а відтак і безпідставність вимоги працівника поліції про огляд на стан сп`яніння також визнають апеляційним судом безпідставними.

Так вимога поліцейського про проходження водієм в установленому порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, пов`язується лише з наявністю ознак такого сп`яніння у водія, а не з встановленням підстав для зупинки транспортного засобу.

Більше того, законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

П. 2.5 ПДР України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, якщо така вимога висловлена, закон не передбачає, що водій може відмовитись від її виконання лише з тих міркувань, що на його власну думку, або на думку іншого стороннього спостерігача він не перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуває під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і ця відмова не буде мати такого наслідку як притягнення до адміністративної відповідальності.

Отже апеляційний суд констатує відсутність доказів про порушення законодавства працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 та те, що поліцейськими дотримано вимоги ст. ст.256, 268 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис не містять істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи.

Отже, суд першої інстанції не порушив вимог ст. ст. 279, 280, 213, 221 КУпАП і розглянув справу в межах наданих матеріалів справи.

Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що впливатимуть зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцією факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишить місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1987 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Покарання призначено судом першої інстанції ОСОБА_1 в межах санкції передбаченої ч.1ст.130 КУпАП та з урахуванням вимог ч.2 ст.33 КУпАП.

Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляції не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Кайданнік Д.А. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 07 квітня 2025 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Суддя О.Ю. Грошева