Справа № 145/606/25
Провадження №3/145/254/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2025 с-ще Тиврів

Суддя Тиврівського районного суду Вінницької області Іванець В. Д. , розглянувши матеріали, що надійшли з відділу поліції № 5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Тиврівського районного суду Вінницької області 02.05.2025 надійшли матеріали справ про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 126 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, 24.03.2025 о 12:15 год у с.Тростянець Вінницького району Вінницької області, по вулиці Миру, 2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Toyota Avensis", д.н.з. НОМЕР_1 , номерний знак якого був забруднений, чим порушив ст. 121-3 КУпАП, під час перевірки документів у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме характерний запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння шкіряного покриву обличчя, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України. Крім того, керував автомобілем будучи тимчасово обмеженим в праві керування транспортним засобом постановою ДВС № 4215717 від 27.08.2018, чим порушив ч. 10 ст. 15 Закону України "Про дорожній рух" та п.2.1 а ПДР.

Отже, ОСОБА_1 вчинив порушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також керував транспортним засобом будучи особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, за що передбачена адмінвідповідальність за ч. 3 ст.126 КУпАП

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

За таких обставин, при підготовці справи про адміністративне правопорушення до розгляду, суддя приходить дійшов висновку про доцільність об`єднання даних справ в одне провадження, а також про присвоєння номеру судової справи №145/606/25.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

У судове засідання ОСОБА_1 тричі не з`явився, причин неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не заявив, хоча про дату і час слухання справи повідомлений в порядку встановленому законом, а тому вважаю за необхідне розглядати справу за його відсутності відповідно до ст. 268 КУпАП.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справах "Пономарьов проти України" та "Мушта проти України" вказано, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Судові повістки надсилалися на адресу ОСОБА_1 , яка вказана в протоколі про адміністративне правопорушення, ( АДРЕСА_1 ) однак, вони повернулися на адресу суду із відміткою пошти "Адресат відсутній за вказаною адресою".

Позиція суду щодо розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень підтверджується:

-протоколом про адміністративне правопорушення від 24.03.2025 серії ЕПР1 №280314;

-протоколом про адміністративне правопорушення від 24.03.2025 серії ЕПР1 №280345;

-відеозаписами з бодікамери поліцейського № 796938, 797086 на яких зафіксовано факти керування ОСОБА_1 транспортним засобом, його зупинки, відмови від проходження медичного огляду як на місці зупинки, так і в лікувальному закладі;

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_1 від огляду відмовився;

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння відмовився,

-довідкою старшого інспектора САП ВВГ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції В.Рубанської відповідно до якої посвідчення водія, відповідно до ГСЦ МВС України рахується відсутнім, крім того 18.02.2025 та 09.03.2025 працівниками поліції складено протоколи за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та скеровано для розгляду та прийняття рішення по справі до Вінницького районного суду Вінницької області, однак матеріали справи не містять постанов суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4342797 від 24.03.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП;

- постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом ВП №42157174 від 27.08.2025.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та п. 2.1. а ПДР України за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 126 КУпАП, зокрема, керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Пунктом 2.1. а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, з подальшими змінами, встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, з подальшими змінами, встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд також зазначає, що положення, які регламентують порядок проходження огляду на стан сп`яніння закріплені в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МОЗ 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція).

Так, пункт 2 Інструкції визначає, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Тобто, поліцейський під час подій 24.03.2025, виявивши ознаки алкогольного сп`яніння, запропонував ОСОБА_1 - особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, пройти огляд на визначення стану сп`яніння згідно з положеннями розділу ІІ та ІІІ Інструкції - на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, та в закладі охорони здоров`я.

ОСОБА_1 відмовився проходити відповідні огляди як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я.

Водночас суд зазначає, що водій зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені Законом України "Про дорожній рух" і Правилами дорожнього руху, зокрема виконувати розпорядження поліцейського, яке він дає на підставі цих Правил чи інших нормативних актів. Одним з таких розпоряджень поліцейського є вимога пройти саме медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Дотримання водієм транспортного засобу процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції є його обов`язком. Такі висновки містяться в п. 66-68 Постанови Великої палати Верховного Суду від 30.06.2022 № 9901/159/19.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, визнаю їх належними та допустимими, оскільки вони відповідно до статей 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Суд, оцінивши зазначені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов висновку, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень.

Під час призначення виду та розміру адміністративного стягнення судом враховується особа порушника, ступінь вини, майновий стан, характер вчиненого правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Суд відповідно до ст. 34, 35 КУпАП обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення не встановив.

Отже, аналізуючи матеріали справи, зважаючи на ту обставину, що ОСОБА_1 вчинив грубе порушення ПДР України, внаслідок якого могли настати тяжкі наслідки, своїми діями наражав на небезпеку себе та інших громадян, не дивлячись на загальноприйняті норми поведінки та співжиття в суспільстві легковажно дозволив собі не проходити медичний огляд на законну вимогу працівника поліції, що свідчить про нехтування ним вказаних норм, керував транспортним засобом будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами, а тому за таких обставин, вважаю за доцільне, з метою попередження вчинення ним грубих правопорушень в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, до нього застосувати адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка є більш серйозним правопорушенням з числа вчинених ним, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Щодо позбавлення права керування суд зазначає таке.

Конституційний суд України в пунктах 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що "не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям "правопорушення", а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним".

Також ЄСПЛ у рішенні в справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Водночас у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність під час розгляду цієї справи застосувати правову позицію Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.09.2023 у справі № 702/301/20 відповідно до якої позбавлення права керувати транспортними засобами має відповідати загальній меті будь-якого покарання, передбаченій ч. 2 ст. 50 КК. У контексті розглядуваного питання особливої уваги набуває досягнення мети покарання щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, з дотриманням засади справедливості та принципу рівності всіх перед законом.

Так, внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.

Саме з цих причин суд дійшов висновку про позбавлення права керування транспортними засобами ОСОБА_1 незалежно від того, чи мав він на момент вчинення адміністративного правопорушення посвідчення на право керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Тому з ОСОБА_1 слід стягнути на користь держави 605,60 грн. судового збору.

На підставі викладеного та керуючись: ст. 30, 36, 40-1, 126, 130, 283-285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати в одне провадження матеріали про адміністративні правопорушення, передбачені: ч. 3 ст. 126 КУпАП справа № 145/608/25 (провадження № 3/145/255/2025), ч.1 ст. 130 КУпАП справа № 145/606/25 (провадження № 3/145/254/2025) відносно ОСОБА_1 , та присвоїти єдиний унікальний номер судової справи №145/606/25.

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього, відповідності до ст. 36 КУпАП, адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, які стягнути на р/рахунок № UA 0002001, призначення платежу: 21081300; серія ЕПР1 номер протоколу 280314, серія ЕПР1 номер протоколу 280314, одержувач: ГУК у Вінницькій обл./Він об./21081300, код отримувача (ЄДРПОУ): 37979858, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів, з метою примусового виконання цієї постанови органам державної виконавчої служби стягнути з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності подвійний розмір штрафу в сумі 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 605,60 грн на р/рахунок №UA0026001, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ 22030106, банк одержувача - Казначейство України, код за , код класифікації доходів бюджету 22030106.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Іванець В. Д.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з моменту її винесення.