Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/459/25
Провадження № 3/499/253/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 червня 2025 року селище Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Погорєлов І. В., розглянувши об`єднані матеріали справи відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.5 ст. 126, ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

До Іванівського районного суду Одеської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , передбаченої ч.5 ст.126, ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які об`єднані в одне провадження.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 312825 від 26.04.2025 року, ОСОБА_1 26.04.2025 року о 22:00 год. в с-щі Буялик по вул. Центральній, буд. 45, керував т/з «ВАЗ 21063» р/н НОМЕР_1 без посвідчення водія. Правопорушення вчинено повторно протягом року, оскільки 10.04.2024 року притягувався до відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП, а тому відповідальність за вчинене, передбачена ч.5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 312814 від 26.04.2025 року, ОСОБА_1 26.04.2025 року о 22:00 год. в с-щі Буялик Березівського району Одеської області по вул. Центральній, буд. 45, керував т/з «ВАЗ 21063» р/н НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд зі згоди водія проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу газоаналізатору «Алкотестер Драгер 6820», результат якого 1.05 проміле, тест № 235, чим порушив вимоги п. 2.9.а ПДР України, правопорушення вчинено повторно протягом року, за що відповідальність передбачена ч.2 ст. 130 КУпАП.

Повідомлений про розгляд справи ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв та клопотань не надавав.

Як вбачається з протоколів про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 повідомлений, що розгляд справи відбуватиметься в Іванівському районному суді Одеської області.

Окрім того, слід зазначити, що інформація про дату і час розгляду справи наявна на офіційному веб-сайті Судова влада.

Приписами ч. 2 ст. 268 КУпАП, встановлено вичерпний перелік норм, при розгляді яких участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов`язковою. Однак, статті 130, 126 КУпАП в цьому переліку відсутні.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-VI від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права. У п. 41 рішення Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 р. (заява № 3236/03) зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи, що ОСОБА_1 був достовірно обізнаний про розгляд справи в суді, при цьому, у разі неможливості особисто брати участь в судових засіданнях не забезпечив присутність свого захисника, суддя з огляду на вимоги ч. 1ст. 268 КУпАП вирішив розглянути справу за відсутності цієї особи та на підставі наданих до суду матеріалів.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У ст.252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту ч.2 ст.130 КУпАП вбачається, що відповідальність за вказаною статтею передбачена за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті

За ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказаною статтею передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ч.5 ст. 126 КУпАП встановлює відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306 «Про правила дорожнього руху».

Згідно п.1.3. та п.1.4 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 2.1.а ПДР України встановлює, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

Пункт 2.9.а ПДР України встановлює, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 повністю підтверджується наданими суду матеріалами справи, а саме: фактичними даними, які містяться в протоколах про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 312825 від 26.04.2025 року та серії ЕПР1 № 312814 від 26.04.2025 року, які складені відповідно до вимог ст. 256 КУпАП; формою адмінпрактики «Армор» з розгорнутою інформацією щодо постанови серії ЕНА № 1869435 та довідкою від 09.05.2025 року, за якими протягом року ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП; відеозаписом з нагрудної бодікамери поліцейського, на якому зафіксовано обставини скоєних правопорушень; квитанцією тесту № 235 від 26.04.2025 року приладу «Alcotest 6820», результат якого 1.05 проміле; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 26.04.2025 року; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 26.04.2025 року, за якими керував т/з та вживав алкогольні напої, згоден зі своїм порушенням; постановою Іванівського районного суду Одеської області від 02 квітня 2025 року.

Таким чином, приходжу до висновку про наявність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог 2.1.а , п. 2.9.а ПДР України та про наявність в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.2 ст.130 КУпАП.

При призначенні адміністративного стягнення суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення, з урахуванням вимог статті 33 КУпАП, яка передбачає загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Також суд враховує ч. 2 ст. 36 КУпАП, відповідно до якої, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи обставини та характер скоєного, особу ОСОБА_1 , який неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, суд вважає за необхідне застосувати до ного адміністративне стягнення:

- у межах санкції ч.5 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк сім років та з оплатним вилученням транспортного засобу.

- у межах санкції ч.2 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу

На підставі ч.2 ст. 36 КУпАП остаточно накласти адміністративне стягнення в межах суворішої санкції ч.5 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк сім років та з оплатним вилученням транспортного засобу, яке за своїм видом і розміром буде відповідати характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень.

Що ж стосується призначення додаткових стягнень, то суд дійшов цих висновків, виходячи з такого.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 25 КУпАП за одне адміністративне правопорушення може бути накладено основне або основне і додаткове стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 КУпАП позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Згідно з довідкою від 09.05.2025 року за відомостями ІПНПУ «ГСЦ Посвідчення водія» ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

Разом з тим, суддя, аналізуючи практику ВС в кримінальних провадженнях, як, наприклад, постанова ОП КС ВС у справі № 702/301/20, зауважує на тому, що висновки ВС в цій справі стосуються позбавлення права займатись певною діяльністю, як одного з виду покарань, передбачених КК України і його призначення/непризначення судом як додаткового покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України. Так, у згаданій постанові вказується, що суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

Відтак, підлягає застосуванню додаткове стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Щодо оплатного вилучення транспортного засобу.

За приписами ст. 28 КУпАП оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в його примусовому вилученні за рішенням суду і наступній реалізації з передачею вирученої суми колишньому власникові з відрахуванням витрат по реалізації вилученого предмета.

Вирішуючи питання про доцільність оплатного вилучення транспортного засобу, суд виходить з того, що оскільки ОСОБА_1 систематично не дотримується правил дорожнього руху, керуючи при цьому транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, враховуючи обставини скоєних правопорушень, зважаючи, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, беручи до уваги, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення транспортний засіб «ВАЗ 21063» р/н НОМЕР_1 хоч і не належить ОСОБА_1 , однак останній неодноразово притягується до адміністративної відповідальності у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, керуючи саме цим транспортним засобом, що підтверджується постановою Іванівського районного суду Одеської області від 02 квітня 2025 року, тим самим, наражаючи інших учасників дорожнього руху на високий ступінь небезпеки, а транспортний засіб «ВАЗ 21063» р/н НОМЕР_1 , таким чином, стає знаряддям вчинення адміністративних правопорушень, до того ж, диспозицією ч. 5 ст. 126 КУпАП не передбачено обмеження щодо оплатного вилучення транспортного засобу, який є саме у приватній власності правопорушника, то суд приходить до висновку про можливість та наявність підстав для застосування додаткового стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки незастосування даного виду стягнення, на переконання суду, не забезпечить реалізації завдання, передбаченого ст.1 КУпАП, та не досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст. 23 КУпАП.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605, 60 грн.

Керуючись ст. ст. 126, 130, 283, 284, 285 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк сім років та з оплатним вилученням транспортного засобу.

Оплатно вилучити транспортний засіб «ВАЗ 21063» державний номерний знак НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. При здійснення примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Реквізити для сплати штрафу та судового збору розміщені на офіційному веб-сайті Іванівського районного суду Одеської області у розділі «Громадянам» (веб-адреса сторінки: https://iv.od.court.gov.ua/sud1509/).

За приписами ч.4 ст. 308 КУпАП документ, що підтверджує сплату штрафу, або його копія надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду через Іванівський районний суд Одеської області.

За відсутності скарги постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку встановленого на оскарження.

Суддя:Ігор ПОГОРЄЛОВ