Справа № 132/3903/24
Провадження № 33/801/658/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Аліменко Ю. О.
Доповідач: Береговий О. Ю.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Берегового О.Ю.,

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 26 травня 2025 року у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 26 травня 2025 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. в дохід держави, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять ) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилається на порушення норм матеріального і процесуального права, допущення неповноти судового розгляду та неповного з`ясування фактичних обставин справи, просив скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та закрити провадження в справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, яка мотивована тим, що 26 травня 2025 року розгляд справи відбувся у його відсутності, оскаржувана постанова була оприлюднена в ЄДРСР 30 травня 2025 року, а отримана ним лише 06 червня 2025 року. Водночас в період з 03 червня 2025 року по 06 червня 2025 року він перебував на лікуванні в КП «Калинівська ЦРЛ» КМР.

Дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, а також заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Калинівського районного суду Вінницької області від 26 травня 2025 р, суд приходить до висновку, що у задоволенні останньої слід відмовити, а апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності повернути апелянту, виходячи із наступного.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, якщо його було порушено з поважних причин.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Також, слід зазначити, що при розгляді заяви про поновлення пропущеного строку, суд апеляційної інстанції перевіряє тільки поважність причин пропуску строку або їх відсутність, і не може давати оцінку процесуальним діям та документам по справі або прийнятому судом рішенню.

Так, в поданій заяві, не наведено жодних мотивів, які свідчать про те, що останній саме з поважних причин не мав можливості своєчасно оскаржити постанову суду.

Як вбачається з матеріалів справи, остання призначалась Калинівським районним судом Вінницької області до розгляду, зокрема, на 26 травня 2025 року.

ОСОБА_1 завчасно, а саме 17 травня 2025 року був належим чином повідомлений про дату, час та місце розгляду вказаної справи, що підтверджується зворотнім рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (а.с. 25).

Проте 23 травня 2025 року надіслав до Калинівського районного суду Вінницької області заяву, зокрема, про розгляд справи у його відсутності.

Вказані обставини беззаперечно підтверджують факт обізнаності ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оскаржувана постанова Калинівського районного суду Вінницької області була винесена 26 травня 2025 року, отже, в силу ч. 2 ст. 294 КУпАП останнім днем подачі апеляційної скарги вважається 05 червня 2025 року.

Поряд з цим суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що ОСОБА_1 в поданій заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначив, що постанова суду у вказаній справі була оприлюднена в ЄДРСР 30 травня 2025 року.

Натомість ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу 12 червня 2025 року (а.с. 30-40), тобто поза межами десятиденного строку, передбаченого ч. 2 ст. 294 КУпАП так і поза межами такого строку від дня коли мав реальну можливість ознайомитись із постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 26 травня 2025 року в ЄДРСР.

Покликання в заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження на те, що він в період з 03 червня 2025 року по 06 червня 2025 року перебував на лікуванні в КП «Калинівська ЦРЛ» КМР не спростовують можливості ознайомитись з оскаржуваною постановою 30 травня 2025 року в ЄДРСР так і отримати таку, зокрема, 02 червня 2025 року.

Поряд з цим суд апеляційної інстанції наголошує, що нормами КУпАП встановлено, що строк на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення відраховується не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення або дня коли особа дізналась про судове рішення, а з моменту його винесення.

Таким чином, матеріали справи не містять даних про наявність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, не наведено таких причин і в заяві про поновлення строків на апеляційне оскарження постанови Калинівського районного суду Вінницької області від 26 травня 2025 року.

Отже в задоволенні заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 слід відмовити та повернути її останньому, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Калинівського районного суду Вінницької області від 26 травня 2025 року, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду О.Ю. Береговий