ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №334/1502/25 Головуючий в 1 інст. Ісаков Д.О.
Провадження №33/807/617/25 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Турчинського М.І., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя суду першої інстанції встановив, що 14 лютого 2025 року о 23 год. 38 хв., ОСОБА_1 керуючи автомобілем Audi A4, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по проспекту Соборному, 177 в м. Запоріжжя, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6810, тест №2934, результат позитивний 1,30% проміле. Від керування транспортним засобом водій ОСОБА_1 відсторонений, шляхом паркування без порушень ПДР.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 (а) ПДВ України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає її незаконною та такою, що прийнята з порушенням вимог процесуального та матеріального права.

В обґрунтування своїх доводів зазначив, що матеріали справи, які надані суду, не підтверджують факту керування ним транспортним засобом, а отже, в розумінні Закону, він не був водієм, а з відеозаписів з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників поліції не вбачається, що працівники поліції здійснювали вимогу про зупинку та зупиняли автотранспортний засіб під його керуванням.

Крім того вказав, що судом було порушено вимоги процесуального законодавства, через розгляд справи за його відсутності, судові повістки та виклики йому не направлялися за місцем реєстрації, суд передчасно прийняв постанову, належним чином не повідомивши його та не відклавши розгляд справи, чим порушив його право на захист.

Просить провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

30 травня 2025 року захисник ОСОБА_1 адвокат Турчинський М.І. звернувся до апеляційного суду з письмовим клопотанням про зупинення провадження в справі до звільнення ОСОБА_1 з військової служби.

У судовому засідання апеляційного суду адвокат Турчинський М.І. підтримав апеляційну скаргу та клопотання про зупинення провадження в справі, просив їх задовольнити.

Розглянувши клопотання захисника про зупинення провадження в справі, суддя апеляційного суду дійшов до наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 2 цієї статті не передбачена обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, положення ст. 268 КУпАП не містять заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Крім того, ОСОБА_1 скористався правовою допомогою захисника адвоката Турчинського М.І., який в його інтересах має право подати суду пояснення, клопотання та докази в даній справі.

Отже, з урахуванням присутності захисника ОСОБА_1 адвоката Турчинського М.І. під час апеляційного перегляду справи, який має можливість висловити позицію сторони захисту щодо суті складеного відносно ОСОБА_1 протоколу, а також має інші права, передбачені законами України, суддя апеляційного суду вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про зупинення провадження в даній справі.

Враховуючи належне повідомлення ОСОБА_1 про час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції, шляхом доставки смс повідомлення (згідно вимог Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2003 р. п. № 28), присутність його захисника адвоката Турчинського М.І., суддя апеляційного суду вважає за можливе розглянути справу за відсутністю ОСОБА_1 , що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши адвоката Турчинського М.І., перевіривши доводи скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Висновки суду щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, за обставин відображених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 247259 від 15 лютого 2025 р. підтверджується:

- роздруківкою до протоколу з приладу «Драгер» 6820 від 14 лютого 2025 р. з результатом 1, 30 (а.с. 4);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому означені виявленні у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Результати проведеного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 за допомогою приладу «Alcotest Drager 6820» складає 1, 30‰. (а.с. 6)

- відеозаписом події (а.с ).

Дослідивши вказані вище докази, суд встановив, що у ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції виявлені ознаки сп`яніння у вигляді: запаху алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів.

З дотриманням встановленого законом порядку, поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу було проведено огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу газоаналізатора Alcotest Drager 6820 за згодою останнього, за результатами якого встановлено його перебування в стані алкогольного сп`яніння, результат тесту - 1, 30 проміле.

Доводи апелянта, що матеріали справи не містять доказів керування ним транспортним засобом, а отже, в розумінні Закону, він не був водієм, а з відеозаписів з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників поліції не вбачається, що працівники поліції здійснювали вимогу про зупинку та зупиняли автотранспортний засіб під його керуванням, є безпідставними.

Так відеозапис, наявний на технічному носії, наданий у достатньому об`ємі задля розуміння обставин, які є важливими у контексті складеного відносно ОСОБА_1 протоколу.

Вищезазначеним відеозаписом події зафіксовано рух транспортного засобу Audi A4, державний номерний знак НОМЕР_1 по проспекту міста під керуванням ОСОБА_1 , його зупинку за не правильне використання покажчику повороту. Перевірка документів, в ході якої поліцейський виявив у водія ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння. Підтвердження водієм, що він дійсно вживав алкогольні напої. На пропозицію працівників поліції пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», ОСОБА_1 надає згоду. Далі зафіксована процедура огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», результат огляду 1,30 проміле. З результатом проведеного тесту ОСОБА_1 погодився (час запису 00:10). Складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, працівниками поліції було в повній мірі дотримано процедуру проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, визначену ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а зафіксовані відеозаписом обставини спростовують доводи скарги щодо відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинку.

Відповідаючи на доводи апелянта щодо порушення судом вимоги процесуального права через розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , суддя апеляційного суду виходить з наступного.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку скаржник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Суд першої інстанції повідомляв ОСОБА_1 про час та місце розгляду поштовим зв`язком за адресою зазначеною в протоколі про адміністративне правопорушення: вул. Перемоги, 4/5 с. Григорівка, Запорізький район, Запорізька область, яка між тим вказана і в апеляційній скарзі. Однак, рекомендоване повідомлення повернулося до суду з позначкою «адресат відсутній».

При цьому, відеозапис події, який міститься в матеріалах справи засвідчує обізнаність ОСОБА_1 про складання відносно нього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Сам по собі факт розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 не може прямо вказувати про порушення судом його права на захист, оскільки судом першої інстанції здійсненні всі необхідні процесуальні заходи для повідомлення ОСОБА_1 про час та місце судового засідання, проте до ОСОБА_1 не отримав судову повістку та у судове засідання не з`явися.

Крім того апеляційним судом права, передбачені ст. 268 КУпАП були поновленні ОСОБА_1 шляхом призначення його апеляційної скарги до розгляду, виклику його та адвоката до суду апеляційної інстанції, і останні реалізували зазначені права.

Суддя апеляційного суду зауважує, що сукупність досліджених доказів засвідчує обґрунтованість висновків суду першої інстанції з приводу доведеності провини ОСОБА_1 і їх відповідність критерію достатності для такого висновку.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, належним чином вмотивовані, повністю відповідають фактичним обставинам справи, суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке є безальтернативним.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 334/1502/25