Справа №504/5139/24
Провадження №3/504/451/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2025с-ще Доброслав

Суддя Доброславського районного суду Одеської області Жовтан П.В., розглянувши матеріали, які надійшли з ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Каїри Комінтернівського району Одеської області, громадянина України, інваліда 2 групи, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 22.05.1996р. Комінтернівським РВ УМВС України в Одеській області,

за ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

09.12.2024р. інспектором СРПП ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Стояновим О.М. був складений протокол про адміністративне правопорушення ААД №163580, згідно якого 09.12.2024р. о 12:04 год. за адресою: Одеська область Одеський район с-ще Доброслав а/д Р-55, 48 км., ОСОБА_1 керував автомобілем «Daewoo Lanos» н/з НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість обличчя). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі відмовився. Такими діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, відповідальність за що передбачено ч.1 ст.130 КУпАП.

В судових засіданнях ОСОБА_1 в присутності захисника-адвоката Редванської Н.В. свою вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що він їхав у с-ще Доброслав, під час чого був зупинений співробітниками поліції з якими також були співробітники ТЦК. Він є інвалідом 2 групи, у зв`язку із чим в нього дещо заторможена мова та взимку бліде обличчя. Співробітники ТЦК встановили його особу та пішли, однак потім до нього підійшли співробітники поліції та сказали надати документи на автомобіль. Якийсь чоловік у цивільному одязі запитав чи він вживав щось, йому почали світити в очі. Йому запропонували проїхати на огляд до медичного закладу, на що він відповів, що поставить автомобіль на СТО та згоден їхати. Однак співробітники поліції сказали, що тоді заберуть його автомобіль та почали вмовляти підписами відмову від проходження огляду. Він поставив свій підпис в протоколі, оскільки злякався, що в нього можуть відібрати автомобіль.

Захисник-адвокат Редванська Н.В. зауважила, що матеріали справи не містять підтвердження відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, на відеозаписі не чутно розмову поліцейського та ОСОБА_1 , долучений до матеріалів справи порожній бланк направлення на огляд є недопустимим доказом, а рапорт інспектора СРПП ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Стоянова О.М. про те, що він нібито помилково долучив порожній бланк до матеріалів справи, а заповнене направлення поклав до папки з порожніми бланками вочевидь не відповідає дійсності. ОСОБА_1 дійсно є інвалідом другої групи, тому має деякі особливості мовлення, що також виражається під час спілкування в судовому засіданні, на обліку у лікаря-нарколога ніколи не перебував.

Допитаний в судовому засіданні інспектор СРПП ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 пояснив, що 09.12.2024р. за адресою: Одеська область Одеський район с-ще Доброслав а/д Р-55, він працював разом із співробітниками ТЦК. Під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 в останнього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння (зіниці не реагували на світло, блідість шкіри, тремтіння). На пропозицію пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, як наслідок було складено вказаний протокол про адміністративне правопорушення. Під час оформлення матеріалів були присутні також інші співробітники поліції, однак безпосередньо з ОСОБА_1 спілкувався він. Нібито ОСОБА_1 спочатку був згоден пройти огляд на стан сп`яніння в Доброславській ЦРЛ, однак йому пояснили, що в у цій лікарні немає відповідної ліцензії, він довго вирішував чи їхати йому на огляд, однак потім без аргументів відмовився. ОСОБА_1 не повідомляв, що він хворий та є інвалідом 2 групи.

Дослідивши та проаналізувавши надані докази, вважаю, що з матеріалів справи вбачається, що в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а відтак справа підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України). Відповідно до статей 245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Частиною першою статті 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або що до вживання лікарських препаратів що, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч.1 ст. 130 КпАП України відсильна, що зобов`язує працівників поліції, викладаючи суть адміністративного правопорушення у точній відповідності ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначати в протоколі, на підставі яких ознак представником поліції було виявлено стан алкогольного сп`яніння, що саме пропонувалось особі, в якій послідовності, вказати дії, які свідчать про ухилення водія від огляду та які дії свідчать про керування транспортним засобом у стані сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 Правил водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст.266 КУпАП, а також затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція).

Відповідно до п.п. 2, 4 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно пункту 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року за № 1026 , зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за № 28/32999, включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Судом було досліджено відеозапис, долучений до матеріалів справи, з якого неможливо достеменно встановити обставини, так на відеозаписі взагалі не чутно, що відповідав ОСОБА_3 на питання співробітника поліції (весь час дує вітер). При цьому відеозапис є вочевидь неповним, на ньому не зафіксовано роз`яснення прав ОСОБА_1 та процес складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, до матеріалів справи долучено порожній бланк направлення на огляд водія з метою встановлення наркотичного сп`яніння, що стало підставою до повернення матеріалів справи на дооформлення, відповідно до постанови від 18.12.2024р.

Після чого 27.01.2025р. матеріали справи повернулися до суду вже разом із заповненим бланком направлення та рапортом інспектора СРПП ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Стоянова О.М. про те, що він нібито помилково долучив порожній бланк до матеріалів справи, а заповнене направлення поклав до папки з порожніми бланками.

Разом із тим, суд не приймає до уваги вказаний рапорт та вважає бланки направлення, як порожній, так і заповнений, недопустимими доказами по справі, оскільки на відеозаписі взагалі не відображено процес складання та вручення направлення.

Крім того, матеріали справи не містять підтвердження відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що є обов`язковою вимогою відповідно до ст.266 КУпАП.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282).

У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

За Кодексом України про адміністративні правопорушення, Конституцією України або іншими Законами України, не передбачено покладення на суд функції підтримання обвинувачення при розгляді справи про адміністративне правопорушення, доведення винуватості особи.

Суд не має права, за умови відсутності при розгляді справи про адміністративне правопорушення сторони обвинувачення, самостійно відшукувати та збирати докази обвинувачення, ініціювати їх дослідження, уточнювати в судовому рішенні фабулу правопорушення, усуваючи певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення для можливості притягнення особи до відповідальності, оскільки такі дії суду призведуть до порушення ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу. В разі таких дій суду особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

У справі відсутні достовірні дані, на підставі яких суд має можливість встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для даного провадження та підлягають доказуванню, а тому відсутні дані про наявність в діях особи, відносно якої складений адміністративний протокол, ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вище викладених обставин, суддя дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, належними та допустимими доказами. Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події та складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.62 Конституції України, статтями 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення та на неї може бути внесено подання прокурора у той же строк.

Суддя П. В. Жовтан