Справа № 143/971/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

25.06.2025 року м. Погребище

Суддя Погребищенського районного суду Вінницької області Гуцол М.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділу №4 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , пенсіонера,

за ст.124 КУпАП, -

встановив:

В провадженні Погребищенського районного суду Вінницької області перебуває справа про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП стосовно ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 01.11.2024 серії ААД №325871, складеного відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, вбачається, що 01.11.2024 о 12 год. 50 хв. на трасі м. Погребище- с. Черемошне Вінницького району Вінницької області водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Т4», д.н.з. НОМЕР_2 , при зміні напрямку руху не переконався у безпеці та скоїв зіткнення з автомобілем «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_3 керуванням ОСОБА_2 , який рухався у попутному напрямку, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, потерпілих немає.

Постановою суду від 18.12.2024 призначено по справі судову автотехнічну транспортно-трасологічну експертизу, проведення якої доручено експертам Вінницького відділення Київського НДІСЕ України.

10.06.2025 на адресу суду з Вінницького відділення Київського НДІСЕ надійшов висновок експерта від 05.06.2025 №49/50/25-21 за результатами проведення інженерно-транспортної, транспортно-трасологічної експертизи, в якому зазначено: «експертом розглядались 2 варіанти розвитку подій даної ДТП по причинам вказаним у дослідницькій частині.

1 варіант- знаходження «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_4 на час початку розвитку події ДТП на смузі зустрічного напрямку руху.

2 варіант- знаходження «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_4 на час початку розвитку події ДТП на смузі свого напрямку руху.

1.Варіант 1: водій ОСОБА_1 повинен був керуватись технічними нормами вимог п.10.1 ПДР України, а водій ОСОБА_2 повинен був керуватись технічними нормами вимог п.12.3 ПДР України.

Варіант 2: в діях водія ОСОБА_1 невідповідності технічним нормам вимог ПДР України не вбачається, а водій ОСОБА_2 повинен був керуватись технічними нормами вимог п.13.1 ПДР України.

2.Трасологічні дослідження відомостей з наданих матеріалів адмінсправи свідчать про технічну спроможність пояснень водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про обставини та механізми ДТП.

3.Так як з наданих матеріалів справи експертним шляхом не видається за можливе встановити певні параметри механізму розвитку події даної пригоди, дати відповідь на питання чи відповідали дії водія автомобіля під керуванням ОСОБА_1 вимогам ПДР України, якщо ні, то яким пунктам не відповідали не видається за можливе.

4.Так як з наданих матеріалів справи експертним шляхом не видається за можливе встановити певні параметри механізму розвитку події даної пригоди, дати відповідь на питання чи відповідали дії водія автомобіля під керуванням ОСОБА_2 вимогам ПДР України, якщо ні, то яким пунктам не відповідали не видається за можливе.

5.Варіант 1. За умови розташування автомобіля під керуванням водія ОСОБА_2 до смуги руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 на час початку розвитку події даної пригоди більше 60,8 метрів, водій ОСОБА_2 мав технічну можливість попередити зіткнення шляхом виконання норм вимог п.12.3 ПДР України, а за умови розташування на відстані менше 57,9 метрів, не мав технічної можливості попередити подію даного ДТП шляхом виконання ним технічних норм вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України. Технічна можливість попередження події пригоди у водія ОСОБА_1 забезпечувалась виконанням норм вимог п. 10.1 ПДР.

6.Варіант 2: Технічна можливість попередити зіткнення у водія ОСОБА_2 визначалась шляхом виконання норм п.13.1 ПДР України, для чого у нього не було перешкод технічного характеру. Технічна можливість попередження події пригоди від дій водія ОСОБА_1 не залежала.

7.Дати відповідь на питання не видається за можливе по причинам, вказаним у дослідницькій частині.

8.В наданих матеріалах справи відсутні відомості технічного характеру, які б свідчили про невідповідність дій водія ОСОБА_1 вимогам п.10.1 ПДР України, про що зазначено у протоколі серії ААД №325871 від 01.11.2024».

Таким чином, з висновку експерта неможливо встановити хто з учасників ДТП міг запобігти зіткненню з моменту виявлення небезпеки для його руху та дії кого з водіїв перебувають у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Маліцький М.В. просив суд закрити провадження у справі за відсутністю складу правопорушення та закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Дослідивши матеріали, заслухавши пояснення учасників процесу, приходжу до наступного висновку.

Згідно із ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Як встановлено, зазначена у протоколі серії ААД №325871 від 01.11.2024 подія мала місце 01.11.2024, а відтак на момент розгляду справи судом строк накладення стягнення минув.

Статтею 247 КУпАП передбачені обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчились строки, передбачені статтею 38 КУпАП.

Отже, КУпАП чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії. Тобто, приписи статті 247 КУпАП є імперативними, і чітко вказують, що суд повинен лише закрити провадження, і не вирішувати при цьому жодних інших питань. Після закінчення строків, визначених ст. 38 КУпАП, унеможливлюється здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави вважати про відсутність у суду прав з`ясувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття провадження у справі.

Відповідно до частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Так, Верховний Суд у постанові від 11 липня 2018 року у справі №308/8763/15-а зробив правовий висновок, що визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

Стаття 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини або невинуватості особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Отже, оскільки з дня вчинення даного адміністративного правопорушення минули строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч. 2 ст. 38 КУпАП, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП провадження по справі підлягає закриттю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 38, 124, 247 КУпАП, ч. 15 ст. 615 КПК України, суддя,

постановив:

закрити справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з часу її винесення через Погребищенський районний суд Вінницької області.

Суддя