Житомирський апеляційний суд
Справа №279/2064/25 Головуючий у 1-й інст. Івашкевич О. Г.
Номер провадження №33/4805/640/25
Категорія ч.1 ст.173-2 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі потерпілої ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 квітня 2025 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 квітня 2025 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень. Направлено ОСОБА_2 до Коростенської міської ради на проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", строком на 3 (три) місяці. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 25.03.2025 близько 22 год 00 хв в АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_2 вчинив відносно колишньої дружини ОСОБА_1 домашнє насильство психологічного характеру, а саме виражався словами нецензурної лайки та висловлював погрози, чим заподіяв шкоди психологічному здоров`ю потерпілої.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційну скаргу обґрунтував тим, що матеріали справи не містять належних доказів вчинення ним дій, які мають ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Також відсутні покази свідків, які б могли підтвердити викладені в змісті протоколу про адміністративне правопорушення обставини. Зокрема, вказав, що він дійсно в зазначений час перебував за адресою, вказаною у протоколі, приїжджав привітати з днем народження свого сина ОСОБА_3 , який після розірвання шлюбу проживає з матір`ю та перебуває на його утриманні. Після розлучення з колишньою дружиною має складні та неприязні стосунки. Протягом останнього часу по можливості взагалі уникає зустрічей та спілкування з останньою аби не провокувати конфлікти. Того дня, він навіть не входив до помешкання, перебував на території двору, з будинку вийшла його колишня дружина і намагалась спровокувати його на сварку. У дворі пробув не більше 10-15 хв, на свою адресу почув образливі висловлювання і з метою уникнення конфлікту поїхав додому. Після того, його викликав дільничний офіцер громади, якому він надав свої пояснення з приводу ситуації, яка виникла, та повідомив, що з його боку на адресу колишньої дружини не висловлювався нецензурною лайкою та уникав конфлікту.

Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт посилається на те, що копію оскаржуваної постанови отримав лише 12.04.2024, а тому строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, який підлягає поновленню.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Потерпіла ОСОБА_1 апеляційну скаргу не визнала, зазначила, що її колишній чоловік часто вчиняє конфлікти з приводу виховання дітей, перебуваючи у нетверезому стані.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши потерпілу ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Постанова судді згідно ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується доказами.

Як на докази винуватості ОСОБА_2 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, суд першої інстанції послався на: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №038257 від 28.03.2025 (а.с.5); протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 25.03.2025 (а.с.7); письмові поясненнями потерпілої від 25.03.2025 (а.с.8).

Вказані докази апеляційний суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджуються зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованому йому адміністративному проступку, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, з огляду на наступне.

Приписами ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, яке, у відповідності з даною статтею, проявляється в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Згідно із п.3 ч.1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 статті 1 вказаного Закону передбачено, що психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №038257 від 28.03.2025, ОСОБА_2 25.03.2025 близько 22 год 00 хв в АДРЕСА_1 , вчинив відносно колишньої дружини ОСОБА_1 домашнє насильство психологічного характеру, а саме виражався словами нецензурної лайки та висловлював погрози, чим заподіяв шкоди психологічному здоров`ю потерпілої.

Протокол складено на підставі заяви потерпілої ОСОБА_1 та її письмових пояснень, у яких зазначено, що 25.03.2025 близько 22 години до неї додому прийшов її колишній чоловік ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння. Близько 23 години почав висловлюватися нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, кидав у неї посудом, пошкодив мобільний телефон. До прибуття поліції чоловіка забрав кум (а.с.8).

Однак, крім письмових пояснень потерпілої, у справі відсутні інші належні, допустимі та достатні докази вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства. У своїх письмових поясненнях ОСОБА_2 заперечив факт образ колишньої дружини, зазначив, що саме вона почала провокувати сварку та викликала працівників поліції.

Свідки події в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені, інших доказів, які б підтверджували версію потерпілої, не надано.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що в матеріалах справи відсутні докази, які б поза розумним сумнівом підтверджували факт вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства 25.03.2025.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За змістом п.2 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі стосовно ОСОБА_4 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу інкримінованого йому правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

постановив:

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 квітня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 квітня 2025 року скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.173-2 КУпАП- закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич