Справа № 496/2833/25
Провадження № 3/496/1889/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Шаньшина М.В., розглянувши матеріали, які надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_1 Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно не працевлаштованого, проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за те, що 05.05.2025 року о 07 год 30 хв під час в`їзду в Україну надав на паспортний контроль документи громадянина Ізраїля № НОМЕР_1 , будучи у правових відносинах з Україною, громадяном України, згідно із ст. 2 Закону України «Про громадянство України». Своїми діями порушив вимоги ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон», ч. 2 ст. 6 Закону України «Про прикордонний контроль», ст. 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», п. 2 «Правил перетинання державного кордону громадянами України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, але від його представника надійшли пояснення у справі в яких вказав, що з протоколу взагалі не вбачається, в чому полягає об`єктивна сторона зазначеного правопорушення, лише вказаний перелік законів та підзаконних актів, вимоги яких начебто порушив ОСОБА_1 . При детальному ознайомленні з вимогами ч. 1 ст. 204-1 КУпАП є зрозумілим, що склад правопорушення міститься в діях особи в разі: перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України; або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу; чи без дозволу відповідних органів влади. Вказаний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Тому необхідно з`ясувати, в чому полягали активні дії ОСОБА_1 , про що в Протоколі не зазначено взагалі. Тобто, орган, уповноважений на складання протоколів про адміністративне правопорушення, переклав обов`язок фіксації, з`ясування обставин справи, доказування наявності вини в діях особи на суд. Очевидним є те, що ОСОБА_1 не перетинав державний кордон України та не намагався цього зробити поза пунктами пропуску, мав при собі відповідні документи. Тобто, ОСОБА_1 звинувачується у використанні підробленого документа чи такого, що містить недостовірні відомості про особу. Провадження у справі просив закрити.

Дослідивши письмові докази, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.204-1 ч.1 КУпАП.

Згідно диспозиції ч.1 ст.204-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів.

Такі дії із суб`єктивної сторони можуть бути вчинені лише із прямим умислом.

Відповідно до ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні не було зібрано жодних доказів того, що ОСОБА_1 скоїв правопорушення передбачене ст.204-1 ч.1 КУпАП.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами ДСПУ за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Згідно Європейської Конвенції «Про громадянство» від 06.11.1997 року, яка ратифікована Україною згідно Закону 20.09.2006 року, Україна зобов`язалась гарантувати права громадян із множинним громадянством.

Зокрема, згідно ст.17 Конвенції, громадяни держави-учасниці, які мають інше громадянство, мають на території держави-учасниці, в якій вони проживають, ті самі права та обов`язки, як і інші громадяни держави-учасниці.

При цьому суд враховує, що чинним в Україні законодавством відповідальності за множинне громадянство не передбачено.

Відповідно до вимог ч.3 ст.6 Закону України «Про прикордонний контроль», пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон здійснюється після проходження всіх передбачених законом видів контролю на державному кордоні.

Згідно п.п.12, 14 ч.1 ст.1 вищевказаного закону передбачено, що паспортний документ - це виданий уповноваженими державними органами України чи іншої держави або статутними організаціями ООН документ, що підтверджує громадянство, посвідчує особу пред`явника, дає право на в`їзд або виїзд з держави і визнаний Україною.

При цьому перевірка документів, тобто дослідження уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України паспортного та інших документів фізичних осіб, які перетинають державний кордон, здійснюється з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі.

Доказів на спростування вказаних обставин суду не надано і у справі не міститься.

Таким чином, дії ОСОБА_1 не суперечать положенням ст.12 Закону України «Про державний кордон України», ст.6 Закону України «Про прикордонний контроль» щодо вимоги про перетин кордону за дійсним паспортним документом, а також узгоджуються із приписами Європейської Конвенції « Про громадянство» ратифікованої Україною.

Крім того, відповідно до рішення Європейської Ради від 23.06.2022 року держава Україна на шляху до євроінтеграції отримала статус кандидата у члени Європейського Союзу.

Положення п.1 ст.2 Закону України «Про громадянство» стосовно того, що громадяни України, які набули громадянство іншої держави, у правових відносинах з Україною залишаються лише громадянами України, не призводить автоматично до недійсності документів щодо громадянства, виданих іншою державою у встановленому порядку.

Доказів того, що ОСОБА_1 в`їжджаючи в Україну та надаючи на паспортний контроль дійсний паспорт громадянина Ізраїля, діяв з прямим умислом на перетинання кордону у незаконний спосіб, без відповідних документів судом не зібрано.

Згідно ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а тому суд вважає що особа порушення вказані в протоколі про адміністративне правопорушення не допускала, оскільки в її діях відсутня об`єктивна сторона складу вказаного адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за обставин відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.204-1 ч.1, 221, 247, 283, 284, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст.204-1 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в десятиденний строк з дня її винесення через Біляївський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя М.В. Шаньшина