ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 525/450/25 Номер провадження 33/814/657/25Головуючий у 1-й інстанції Прасол Я. В. Доповідач ап. інст. Нізельковська Л. В.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Нізельковська Л.В., із секретарем Плаксюк І.Ю.,

за участі:

прокурора Корсун В.С.,

захисника адвоката Руль М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Великобагачанського районного суду Полтавської області від 05 травня 2025 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КпАП України, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки.

Постановою судді ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 14.04.2025 року, о 15.47 год., по вул.Гоголя, 16, в селищі Гоголеве Миргородського району Полтавської області, повторно протягом року, керував автомобілем „Ford Mondeo, д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального приладу. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9(а) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КпАП України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не оспорюючи кваліфікації дій та фактичних обставин справи, просить постанову судді змінити, в частині адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 грн., зменшивши розмір штрафу на підставі ст.69 КК України.

Вказує, що провину визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується.

При цьому, ОСОБА_1 був призваний до лав ЗСУ за мобілізацією, проходив військову службу та брав участь у заходах щодо забезпечення оборони України. Під час виконання бойового завдання отримав тяжке поранення, проходив тривалу медичну реабілітацію та, як наслідок, отримав інвалідність ІІ групи (80% втрати професійної працездатності).

На даний час за станом здоров`я ОСОБА_1 ніде не працює, а пенсійні виплати є його єдиним джерелом заробітку, який він повністю витрачає на придбання лікарських засобів та продовження лікування. Тому визначене суддею адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 грн. та позбавить його засобів для існування.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час слухання, в судове засідання не з`явився. Про причини своєї неявки апеляційний суд не повідомив.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши захисника Руль М.І., яка підтримала апеляційну скаргу, думку прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив постанову судді залишити без змін, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до такого висновку.

Суддя місцевого суду у відповідності до вимог ст.ст. 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення повно, всебічно та об`єктивно дослідив усі обставини справи в їх сукупності.

Висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КпАП України, ґрунтується на матеріалах справи та досліджених у судовому засіданні доказах, є правильним та ніким не оспорюється.

Доводи апелянта про суворість накладеного адміністративного стягнення є безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до ст.23 КпАП України адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.33 КпАП України стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Положеннями ст.27 КпАП України визначено, що штраф є грошовим стягненням, що накладається на громадян у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Санкція ч.2 ст.130 КпАП України передбачає адміністративне стягнення у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Вказані вимоги Закону суддею першої інстанції дотримано в повному обсязі, стягнення накладено у відповідності з приписами ст.33 КпАП України, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують відповідальність.

Крім того, адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КпАП України, є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням. Так, водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Крім того, ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння повторно протягом року.

Таким чином, вважаю, що застосоване до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки, в межах санкції ч.2 ст.130 КпАП України, є необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Всупереч доводам захисника, застосування стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за ч.2 ст.130 КпАП України на водіїв є безальтернативним. Підстав для зменшення розміру штрафу та застосування аналогії норм ст.69 КК України чинним КпАП України не передбачено.

Враховуючи вищенаведене, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Великобагачанського районного суду Полтавської області від 05 травня 2025 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Л.В. Нізельковська