Справа № 358/1046/25 Провадження № 3/358/489/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року м. Богуслав

Суддя Богуславського районного суду Київської області Лебединець Г.С., за участю особи, у відношенні якої складений адміністративний протокол ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які направлені з ВП №2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , працює ДОЗ СТ «Чайка», прибиральник, мешкає: АДРЕСА_1 , якій у відповідності зі ст. 268 КпАП України роз`яснені її права,

за ч.3 ст. 184 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

З протоколу серії ВАД №712915 від 17.06.2025 вбачається, що 09.06.2025 близько 18 год 00 хв в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 ухилилась від виконання батьківських обов`язків щодо виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до того, що її син 09.06.2025 перебуваючи на недобудові, що розташована в АДРЕСА_2 , вчинив неправомірні дії, які підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, а саме з метою самозахисту розпилив перцовий балончик в бік неповнолітнього ОСОБА_3 , 2010 року народження, чим завдав шкоди його здоров`ю. Оскільки ОСОБА_4 не досяг 16-річного віку, до відповідальності притягується його матір ОСОБА_1 .

За вищезазначені дії у відношенні ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 184 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнала. Пояснила наступне, що 09.06.2025 її син разом із іншими хлопцями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відпочивали на річці. В цей час до них під`їхав ОСОБА_7 . Останній був у балаклаві та покликав її сина ОСОБА_2 до недобудови, щоб вирішити конфліктну ситуацію. Всередину будівлі вони не заходили. Коли конфлікт не вдалося вирішити словесно, ОСОБА_7 дістав із сумки телескопічну палицю на намагався вдарити її сина по ногах. Коли її син відскочив, ОСОБА_7 замахнувся на нього телескопічною палицею, щоб вдарити по голові. В цій ситуації її син злякався та застосував газовий балончик, а саме розпилив його у бік ОСОБА_7 . Щодо вказаного балончика пояснила, що купила газовий балончик ОСОБА_8 у мисливському магазині в м.Богуслав. Купила його для сина в цілях самозахисту від безхатніх тварин. Даний балончик знаходиться у її сина майже два місяці та до цього він його не застосовував. Зазначила, що її син злякався в цій ситуації та автоматично його використав. Чому всі хлопці, які були присутні при події, зазначають, що були на третьому поверсі недобудови їй невідомо. Розпилення газу її син здійснив не в ОСОБА_9 , а в бік.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 установлено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 та 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону (ч. 6 ст. 12 Закону).

У п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» Пленум Верховного суду України роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17 червня 2021 року у справі № 466/9380/17 (провадження № 61-2175св20) зазначивши, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Дослідив матеріали справи, суд вважає, що вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №712915 від 17.06.2025, копією протоколу прийняття заяви від 09.06.2025, письмовими поясненнями ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та іншими матеріалами справи.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що неповнолітній син гр. ОСОБА_1 ОСОБА_4 , 09.06.2025 в громадському місці на території недобудови, що розташована в м. Богуслав по вул. Заросянська, вчинив неправомірні дії, які підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, а саме - розпилив перцовий балончик в бік неповнолітнього ОСОБА_3 , 2010 року народження, чим завдав шкоди його здоров`ю.

Частиною 3 ст. 184 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 1734 цього Кодексу.

На підставі вищенаведеного, суд вбачає в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, а саме вчинення неповнолітнім віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу.

Щодо доводів ОСОБА_1 про застосування її сином газового балончика в цілях самозахисту, суд зазначає, що діючим законодавством заборонено придбання та носіння упаковки з аерозолями сльозоточивої та дратівної дії (газові балончики) громадянам, які не досягли 18-річного віку.

Також, умови та порядок застосування газового балончику, щодо відстані та попередження, його спрямованості неповнолітньому ОСОБА_14 не були доведені його матір`ю.

Питання щодо придбання дитині електрозвукового відлякувача від тварин в цілях самозахисту ОСОБА_1 не розглядалося.

Таким чином, на переконання суду, ОСОБА_1 своїми діями щодо придбання та передання газового балончика своєму неповнолітньому сину порушила законодавчо закріплену заборону передачі такого знаряддя неповнолітній особі. Крім того, такими діями порушила свій батьківський обов`язок щодо виховання дитини в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до свого народу; не забезпечує своїй дитині духовний та моральний розвиток; не готує сина до самостійного життя; не забезпечує достатній рівень морального, культурного, духовного і соціального розвитку; не створює умови, необхідні для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Наслідком ухилення ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків стало вчинення її сином адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, а саме ст.173 КУпАП, однак він не досяг віку, з якого наступає адміністративна відповідальність.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 не спростовують висновків суду про наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП.

При накладенні стягнення відповідно до ст. 33 ч.2 КУпАП суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Зважаючи на вищевказані обставини справи, суд дійшов висновку про те, що до ОСОБА_1 необхідно застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу, в межах передбачених санкцією ч. 3 ст. 184 КУпАП.

Згідно ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Керуючись ст.ст.40-1, 184 ч.3 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн. (одна тисяча двадцять гривень 00 коп.) (Реквізити для оплати штрафу: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/21081100, код отримувача (код за ЄДРПОУ):37955989, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО): 899998, Рахунок отримувача: UА 0010750, Код класифікації доходів бюджету: 21081100).

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір на користь Державної судової адміністрації України у сумі 605,60 грн. (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UА0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Відповідно до ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту винесення до Київського апеляційного суду.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Головуючий: суддя Г. С. Лебединець