Дата документу 19.06.2025
Справа № 334/2278/25
Провадження № 3/334/1019/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Дніпровського районного суду міста Запоріжжя Бредіхін Ю.Ю., розглянувши адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

установив:

12.03.2025 року відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №269681, згідно якого 12.03.2025 року о 18:02 год., в районі будинку №71А по вулиці Сергія Синенка в м. Запоріжжя, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Hyundai Getz» державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук), від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку в медичному закладі відмовився, що зафіксовано на бодікамеру поліцейського, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України. Від керування транспортним засобом відсторонений, про повторність попереджений.

Відповідальність за правопорушення передбачена ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом КУпАП).

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Рикун А.В. вину ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні не визнав, вказав на те, що фактично єдиним доказом у справі вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є відеозапис. Проте даний доказ є недостовірним та недопустимим. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 31, статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», з метою забезпечення організації застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису затверджено Інструкцію із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису (Інструкція №1026 від 18.12.2018).

Згідно п. 4 розділу II Інструкції №1026 від 18.12.2018 під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу (п. 5 розділу II Інструкції №1026 від 18.12.2018).

Пунктом 6 розділу II Інструкції №1026 від 18.12.2018 встановлено, що під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та не допускає його розряджання. У разі пошкодження портативного відеореєстратора поліцейський негайно доповідає про це відповідальній особі та керівнику органу, підрозділу поліції.

Згідно пп. 2 п. 1 розділу VII Інструкції №1026 від 18.12.2018 під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб.

Згідно наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що в порушенням вищезазначеним вимог ІНСТРУКЦІЇ №1026 від 18.12.2018 відеозапис не містить ані дати, ані часу фіксації подій, знятий взагалі на особистий мобільний пристрій поліцейського, а не на спеціальний технічний пристрій, дозволений до використання. Також даний відеозапис постійно переривається, а відеозйомка проведена небезперервно.

Відтак, маючи при собі відеореєстратор, поліцейський Фактично знехтував вимогами чинного законодавства, порушив вимоги Інструкції №1026 від 18.12.2018, у зв`язку з чим відеозапис не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.

Зазначене кореспондується із позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 18.07.2019 по справі N° 216/5226/16-а.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Проте, незважаючи на вимоги ст. 255 КУпАП, представником ОСОБА_1 адвокатом Рикун А.В. направлено адвокатський запит на отримання повної версії відеозапису саме з боді-камери поліцейського, а також інформації щодо того, чи є особистий мобільний пристрій поліцейського тим спеціальним технічним приладом або засобом, на який дозволено фіксувати поліції адміністративні правопорушення.

У відповідь на адвокатський запит отримано аналогічний відеозапис, який міститься у матеріалах справи. Інформації щодо дозволу на застосування мобільного пристрою під час фіксування адміністративних правопорушень - не отримано.

05.05.2025 від Департаменту патрульної поліції НПУ отримано відповідь на адвокатський запит, згідно якого зазначено, що з метою виконання покладених відповідно до Закону завдань поліцейськими патрульної поліції використовуються такі прилади: портативні відеореєстратори, цифрова нагрудна відеокамера CammPro 1826R2.3/323H, персональний відеореєстратор HD 1080р з картою пам`яті (SD-карта на 36 Гб) із GPS та спеціалізоване програмне забезпечення, нагрудна камера Eeyelog ЕН22В, цифрова нагрудна відеокамера підвищеної міцності Video Badge VB-400, тактичний відеореєстратор з картою пам`яті Micro SD, автомобільні відеореєстратори: Aspiring, Challenger, DVR, Gazer, Genius, Globex, Incar, MI Car Driving Recorder, PRESTIGIO, PS, Tenex, TESWELL, Tescar, Xblitz, X-DIGITAL, Xiaomi, лазерні вимірювачі швидкості LTI20/20 TruCAM, лазерні вимірювачі швидкості LTI20/20 TruCAM II.

Відповідно до отриманої відповіді, використовувати особистий мобільний пристрій для фіксування адміністративного правопорушення поліцейським не дозволено.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, поліцейським порушено вимоги чинного законодавства України, зокрема, не дотримано вимог Інструкції №1026 від 18.12.2018 та ст. 266 КУпАП, а тому просив провадження у справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, вислухавши пояснення учасників, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов до таких висновків.

Судом відмовлено у задоволені клопотання захисника Рикуна А.В. про витребування оригіналу відеозапису, адже до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №269681 вже долучений відеозапис і будь-яких підстав вважати, що цей запис не є оригінальним (з урахуванням особливостей доказів, що створюються в електронній формі) у суду немає.

Судом також відмовлено у клопотання захисника Рикуна А.В. про призначення технічної експертизи відеозапису, адже питання, які були запропоновані захисником на вирішення не підтверджувались жодними іншими доказами, аби створити реальні сумніви.

Водночас, судом тричі викликався поліцейський Шкурко А.Є. для надання пояснень, проте він жодного разу не з`явився у судове засідання та не надав пояснень по суті, причини неявки не повідомив.

Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №269681 від 12.03.2025 року; рапортом поліцейського; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння в КНП «ОКЗПНД та СЗХ» ЗОР від 12.03.2025 року; довідкою бази даних підсистеми «Адмінпрактика» про відсутність у ОСОБА_1 повторності за ст. 130 КУпАП та відеозаписом.

Щодо відеозапису слід вказати про таке. Дійсно частина відеозапису здійснена мобільним телефоном про що прямо вказано і у протоколі, і в акті огляду, проте згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відтак, у справах про адміністративні правопорушення можуть братися в якості доказів будь-які матеріали та документи, показання свідків, тощо, які дають можливість встановити наявність чи відсутність правопорушення. При цьому наведена норма КУпАП не визначає спеціальні вимоги до технічних приладів, якими здійснено відео чи фото фіксація порушення.

При цьому ані Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 № 1026, ані Закон України «Про Національну поліцію» не містить заборон на використання поліцейським під час несення служби інших пристроїв, аніж перелічені в Інструкції № 1026.

Отже, проведення поліцейським відео-фіксації правопорушення за допомогою мобільного телефону не суперечить приписам чинного законодавства, адже поліцейський вчинив такі дії з метою виконання покладених на нього Законом України «Про Національну поліцію» завдань забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 26.03.2024 року у справі № 749/630/21 та у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 12.06.2025 року у справі №334/2228/25.

Таким чином, за відсутності заперечень щодо істотних обставин справи (наприклад, фактичного перебування ОСОБА_1 в іншому місці у день та час, які вказані у протоколі чи його заперечення щодо самого факту керування транспортним засобом), суд приймає надані поліцейським відеозаписи у якості належного та допустимого доказу.

А щодо переліку засобів, наведених у відповіді Департаменту патрульної поліції на запит адвоката, то слід вказати, що у вказаній відповіді не зазначено, що працівники поліції мають виключно користуватись наведеними у переліку технічними засобами і відповідне закріплено приписами нормативно-правового акту.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, не встановлені.

Враховуючи характер та небезпечність вчиненого адміністративного правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху, є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, а тому суд вважає за необхідне накласти на правопорушника адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік..

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на день прийняття постанови складає 605,60 гривень.

Керуючись ст. 268, 279, 280, 283 КУпАП, суд

постановив:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статі 130 КУпАП і накласти на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. 307, 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, постанова про накладення штрафу надсилається до органу державної виконавчої служби, який у порядку примусового виконання постанови стягує з правопорушника подвійний розмір штрафу.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ю.Ю. Бредіхін