Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2025 року м. Рівне

Справа № 565/404/24

Провадження № 33/4815/76/25

Суддя Рівненського апеляційного суду Полюхович О.І.,

з участю:

секретаря судового засідання Москалик Т.В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 18 листопада 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 18 листопада 2024 року ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 ) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

З матеріалів справи вбачається, що 22 лютого 2024 року о 16 годині 58 хвилини ОСОБА_1 в м. Вараш Рівненської області по вул. Лесі Українки керував автомобілем AUDI A4, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, нечітка мова). Від проходження медичного огляду та визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою Алкотест Драгер 6810 та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Не погодившись з постановою суду ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. Просить скасувати постанову суду за ч.1 ст.130 КУпАП відносно нього, а справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Зазначає, що він не погоджується з постановою суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права. Доводить, що поліцейський не мав правових підстав для зупинки його транспортного засобу, а тому його вимоги про проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння є неправомірними. Вказує, що також при оформленні матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно нього було допущено численні недоліки, що унеможливлюють її об`єктивний розгляд.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали адміністративної справи суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

За положеннями ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно особа, відносно якої складено протокол, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Проте, всупереч вказаних вимог закону, місцевий суд не з`ясував всі обставини справи та дійшов невірного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння передбачений ст.266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року (далі - Інструкція №1452/735).

Статтею 266 КУпАП окрім іншого передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного сп`яніння. Огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд осіб на стан алкогольного здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд особи на стан алкогольного сп`янінні, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущено до керування транспортним засобом.

Водночас, п.п.2,3 Розділу 1 Інструкції №1452/735 визначають, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. При цьому, ознаками алкогольного сп`яніння є: 1) запах алкоголю з порожнини рота; 2) порушення координації рухів; 3)порушення мови; 4)виражене тремтіння пальців рук; 5) різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; 6) поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно із п.6 Розділу 1 Інструкції №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП (п.7 Розділу 1 Інструкції №1452/735).

В ході апеляційного розгляду справи встановлено, що при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння та відповідно складенні протоколу про адміністративне правопорушення, працівником поліції не було дотримано положень вищевказаних нормативно-правових актів, хоча він повинен був діяти у відповідності до положень ст.19 Конституції України, тобто на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Так, обґрунтовуючи своє рішення в частині винуватості ОСОБА_1 у вчинені зазначеного правопорушення, суддя місцевого суду послався на протокол про адміністративне правопорушення та матеріали справи.

Разом з тим відомості, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають фактичним обставинам справи та не узгоджуються з доданими до нього матеріалами.

У ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 категорично заперечив свою винуватість у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення. Зазначив, що складення відносно нього протоколу про адміністративну відповідальність є безпідставним.

Пояснив, що 18 листопада 2024 року, перебуваючи по вул. Лесі Українки у місті Вараш Рівненської області він дійсно керував автомобілем AUDI A4, реєстраційний номер НОМЕР_2 , коли його зупинив працівник поліції. За словами ОСОБА_1 , правил дорожнього руху він не порушував, а працівник поліції, як підставу зупинки його транспортного засобу, вказав відсутність страхового полісу, що викликало у нього сумнів щодо правомірності дій поліцейського.

Після зупинки транспортного засобу працівник поліції, зі слів ОСОБА_1 , безпідставно почав звинувачувати його у наявності ознак алкогольного сп`яніння та запропонував пройти відповідний огляд безпосередньо на місці зупинки. ОСОБА_1 вказав, що відмовився проходити огляд на місці, оскільки не довіряв об`єктивності результатів, а також висловив готовність пройти такий огляд у медичному закладі.

Крім того зазначив, що коли вони прибули в лікарню, він не відмовлявся від проходження огляду, однак лікаря-нарколога не було на робочому місці (файл 0986, час 00:30), а тому працівник поліції почав телефонувати на особистий телефон лікаря, а також вказав, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , було зупинено на вимогу працівника іншого правоохоронного органу, що викликало у нього підозру у можливій фальсифікації результатів огляду у медичному закладі, у зв`язку з чим він відмовився від проходження огляду вже у медичному закладі.

Допитаний у якості свідка працівник поліції ОСОБА_2 у ході апеляційного розгляду зазначив, що дійсно від зупинив автомобіль ОСОБА_1 у зв`язку з повідомленням працівника іншого правоохоронного органу на ім`я ОСОБА_3 , посади не знає, який зателефонував йому на особистий телефон та вказав, що водій транспортного засобу AUDI A4може перебувати в стані алкогольного сп`яніння. Зазначив, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та погодився пройти його у медичному закладі, однак після того, як до медичного закладу приїхав лікар нарколог, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду вже у медичному закладі.

З дослідженого у ході апеляційного розгляду відеозапису з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що працівником поліції зупинено транспортний засіб AUDI A4, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 . В якості причини зупинки транспортного засобу працівником поліції вказано відсутність у водія ОСОБА_1 страхового полісу (файл 0984, час 01:00). Також відеозаписом зафіксовано, що працівник поліції, перебуваючи біля КНП ВМР «Вараська багатопрофільна лікарня» в м. Вараш телефонував лікарю, який мав би проводити огляд ОСОБА_1 (файл 0986, час 12:30) та неодноразові твердження працівника поліції про те, що працівник іншого правоохоронного органу вказав йому зупинити автомобіль ОСОБА_1 і перевірити водія на стан сп`яніння (файл 0986, час 04:00 та 14:30).

Статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

В свою чергу Україна, давши згоду на обов`язковість міжнародного договору, зобов`язується діяти таким чином, щоб не позбавити його мети та не зробити його неможливим для виконання. Тому і ратифікована Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, і практика ЄСПЛ відповідно до ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» для України є джерелами права і обов`язковими до застосування.

ЄСПЛ в своїх рішеннях «Енгель та інші проти Нідерландів», «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти рф», «Гурепка проти України», «Швидка проти України» та інші констатував, що провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, повинно проводитись за процедурою, передбаченою для кримінальних правопорушень. ЄСПЛ виключає можливість притягнення особи до відповідальності за вчинення правопорушення, на яке особу підбурили працівники поліції.

ЄСПЛ неодноразово формулював у своїх рішеннях визначення провокації, розкривав її зміст та форми (справи «Раманаускас проти Литви», №55146/14, 20 лютого 2018 року, «Матановіч проти Хорватії», №2742/12, 04 квітня 2017 року).

Із правових позицій цього суду вбачається, що провокація вчинення злочину наявна, якщо: були активні дії правоохоронних органів; з їх боку мало місце спонукання особи до вчинення злочину; злочин не був би скоєний без втручання правоохоронних органів.

Проаналізувавши пояснення та відеозапис з нагрудної камери працівника поліції апеляційний суд вважає, що вказані дії працівника поліції, зокрема зупинка транспортного засобу на підставі усного повідомлення працівника іншого правоохоронного органу, відсутність належної фіксації ознак алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, ініціювання телефонного виклику лікаря нарколога на особистий номер, а також відсутність лікаря на робочому місці в момент прибуття до медичного закладу, об`єктивно викликали у ОСОБА_1 обґрунтований сумнів у законності та неупередженості дій працівника поліції, що, у свою чергу, спонукало його подальшу відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі.

Таким чином, суд приходить до висновку, що посадовою особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП було порушено порядок проведення огляду на стан сп`яніння, передбачений діючим законодавством України.

Крім того, з оригіналу протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №550321 вбачається, що він є неналежно оформленим та не містить повну дату складення протоколу про адміністративне правопорушення, а саме у вказаному протоколі зазначено день 22, місяць 02 та не зазначено рік у якому його було складено.

Так, протокол про адміністративне правопорушення є документом, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є одним із джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», слід визнати правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст.256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

За встановлених обставин суд констатує, що докази вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, долучені до матеріалів справи, не є переконливими, достовірними і достатніми, не відповідають та суперечать фактичним обставинам справи.

Згідно із ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене, постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративні правопорушення закриттю з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 18 листопада 2024 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович