Номер провадження: 33/813/1324/25
Номер справи місцевого суду: 496/1275/25
Головуючий у першій інстанції Горяєв І.М.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду: Громік Р.Д.

за участю секретаря Скрипченко Г.В.,

за участі:

захисника (в режимі відеоконференції) Овчаренка Д.К.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 15 квітня 2025 року, якою визнано винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік; стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 гривень,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА №117802 від 19.02.2025 вбачається, що 19 лютого 2025 року о 14:35 год. Одеська область, Одеський район, а/д М05 Київ-Одеса 452 км, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ман» д.н.з. НОМЕР_1 з спеціалізованим напівпричепом Schmitz, державний номер НОМЕР_2 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Відмовився від проходження медичного огляду з метою встановлення наркотичного сп`яніння у спеціалізованому медичному закладі.

Постановою судді Біляївського районного суду Одеської області від 15 квітня 2025 року визнано винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік; стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначено, що:

1) у ОСОБА_1 були відсутні ознаки наркотичного сп`яніння, передбачені Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735;

2) ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі;

3) ОСОБА_1 пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичній лабораторії «Смартлаб», за результатами якого вміст наркотичних речовин в організмі ОСОБА_1 негативний.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нову, виходячи з такого.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції всупереч вимогам ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тобто однобічно розглянув справу, без з`ясування фактичних обставин, що мають істотне значення для її розгляду, та не звернувши уваги на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що призвело до ухвалення рішення, яке підлягає скасуванню.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, однак апеляційний суд вважає, що вищенаведені докази не можна вважати такими, що повністю доводять вину ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Відповідно 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак протиправного соціально шкідливого діяння, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Положеннями КУпАП встановлено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши наявний в матеріалах справи відеозапис, апеляційний суд погоджується із доводами ОСОБА_1 , що останній не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА №117802 від 19.02.2025 19 лютого 2025 року о 14:35 год. Одеська область, Одеський район, а/д М05 Київ-Одеса 452 км, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ман» д.н.з. НОМЕР_1 з спеціалізованим напівпричепом Schmitz, державний номер НОМЕР_2 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Відмовився від проходження медичного огляду з метою встановлення наркотичного сп`яніння у спеціалізованому медичному закладі.

Частина перша статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, для того, щоб притягнути особу до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, має бути встановлено дві обставини керування транспортним засобом та перебування у стані, алкогольного, наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість, або відмова від проходження такого огляду.

Пунктом 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 передбачено, що У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

До матеріалів справи долучений диск з відеозаписами під час дослідження якого можна встановити наступні події:

-00:04:40-00:05:50 хв працівник поліції складають матеріали відносно ОСОБА_1 у зв`язку з неналежним технічним станом транспортного засобу;

-00:05:46 хв працівником поліції зазначено, що поведінка ОСОБА_1 не відповідає обстановці;

-00:08:59-00:10:00 працівники поліції склали постанову відносно ОСОБА_1 за порушення ПДР;

-00:11:13 хв - працівником поліції ще раз зазначено, що поведінка ОСОБА_1 не відповідає обстановці;

-00:13:20 хв ОСОБА_1 здійснив виклик до моніторингової групи патрульної поліції;

-00:14:18-00:14:33 працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що в них виникла підозра щодо перебування останнього у стані наркотичного сп`яніння, оскільки наявні такі ознаки поведінка, що не відповідає обстановці та тремтіння пальців рук;

-00:14:42 хв ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі;

-00:15:50 хв - ОСОБА_1 повторно запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі;

-00:16:05-00:17:00 хв працівники патрульної поліції пояснили, що у разі ненадання відповіді на запитання щодо намірів проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння, то такі дії будуть вважатися відмовою від проходження огляду;

-00:17:01-00:17:03 хв ОСОБА_1 повідомив, що має бажання проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, проте має бажання дочекатися моніторингову групу;

-00:17:27 хв працівники поліції ще раз повідомили, що такі дії ОСОБА_1 будуть вважати відмовою;

-00:17:37 хв ОСОБА_1 підтвердив, що бажає пройти огляд, однак просить зачекати моніторингову групу;

-00:22:26-00:23:00 хв працівники поліції ще раз пропонують пройти огляд, а у разі ненадання відповіді такі дії ОСОБА_1 будуть розцінені як ухилення від проходження огляду;

-00:24:30 хв ОСОБА_1 ще раз погодився пройти огляд;

-00:25:11-00:25:44 хв працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол про адміністративне порушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП;

-00:29:29 хв, 00:31:47 хв ОСОБА_1 вкотре зазначив про своє бажання пройти огляд в медичному закладі, оскільки до цього чекав дозвіл керівництва залишити транспортний засіб з вантажем без нагляду.

Тобто, досліджений відеозапис не містить відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, оскільки останній неодноразово зазначав, що бажає пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.

Крім того в матеріалах справи міститься пояснення ОСОБА_1 , яке було надано після прибуття моніторингової групи, та з якого вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції на блокпосту і в поліцейського виникли підозри щодо перебування останнього в стані наркотичного сп`яніння і запропонували поїхати до медичного закладу на експертизу, на що ОСОБА_1 , повідомив, що не відмовляється і попросив зачекати декілька хвилин, щоб отримати підтвердження керівництва залишити завантажене авто на проїжджій частині, однак працівники поліції не дочекались остаточної відповіді та склали протокол, хоча він неодноразово наголошував про намір пройти експертизу в мед закладі (а.с. 4).

Аналогічні пояснення містяться в обґрунтуванні заяви (скарги) на дії працівників поліції (а.с. 21).

Таким чином, в діях ОСОБА_1 відсутні порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, а тому суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також, суд апеляційної інстанції погоджується з посиланням скаржника про те, що в ОСОБА_1 були відсутні ознаки наркотичного сп`яніння, передбачені Інструкцією, з огляду на таке.

Ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота), а саме порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Проте посилання працівників поліції, що поведінка ОСОБА_1 не відповідала обстановці є недоречним, зважаючи на його перебування в стресовому стані, викликаним суперечкою з працівниками поліції щодо складення попередньої постанови щодо незадовільного технічного стану транспортного засобу та звернення до гарячої лінії (моніторингової групи) патрульної поліції. Інших ознак, передбачених Інструкцією, працівниками поліції зазначено не було.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає необхідним звернути увагу на те, що долучений до матеріалів справи відеозапис створено, в порушення Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.18, а тому такий відеозапис не відповідає критеріям допустимості з огляду на таке.

Відповідно до розділу п. 4. Розділу X Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015, зареєстрованої в Мінюсті 10.11.2015 за № 1408/27853, огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.18 встановлено виключний перелік технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовують органи поліції при несенні служби.

Відповідно до п. 3. Розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.18, портативний відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського.

Відповідно до п. 4. вказаної Інструкції під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.

Як вбачається з матеріалів провадження, в порушення вказаних вимог закону адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке скоїв ОСОБА_1 було зафіксовано на камеру телефону, тобто з порушенням вимог закону, який передбачає спеціальний порядок фіксації адміністративних правопорушень, відповідно до яких вони фіксуються із застосуванням портативних відеореєстраторів, а у разі неможливості огляд проводиться у присутності двох свідків.

Відомості щодо залучення свідків у матеріалах справи відсутні.

Таким чином, порушення допущенні поліцейським при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 , свідчать про недотримання порядку його проведення, а тому наявний в матеріалах справи відеозапис є недопустимим доказом.

Інші доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження з огляду на наступне.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичній лабораторії «Смартлаб», за результатами якого вміст наркотичних речовин в організмі ОСОБА_1 негативний, то апеляційний суд зазначає наступне.

Частиною 3 статті 266 КУпАП визначено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я; перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій; проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

До матеріалів справи долучено результати лабораторних досліджень №598 від 2002.2025, проведених лабораторією «Смартлаб» (а.с. 22).

Однак, вказані результати не можуть бути використані судом апеляційної інстанції з огляду на те, що лабораторія «Смартлаб» не є закладом охорони здоров`я, якому надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції.

Таким чином, надані ОСОБА_1 результати лабораторних досліджень «Смартлаб» не можуть бути допустимим доказом, оскільки такі результати не відповідають вимогам ст. 266 КУпАП та не спростовують встановленої відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а відтак не можуть бути прийняті судом до уваги.

Також суд апеляційної інстанції наголошує, що сам обов`язок щодо збирання доказів, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Такий висновок неоднаразово висловлений Європейським судом з прав людини.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України».

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення. Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

Також, в справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Суд зауважує, що в справах проти України Європейський Суд розглядав питання про віднесення правопорушень, передбачених КУпАП, до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції, що, з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним (див. пункт 33 рішення у справі «Гурепка проти України» (F 2)) та такі адміністративні провадженні слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій статті 6 Конвенції.

Згідно із ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що є підстави для часткового задоволення апеляційної скарги і скасування постанови суду першої інстанції, оскільки зібрані у даній справі докази не підтверджують існування обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, винуватість ОСОБА_1 не доведена поза розумним сумнівом, а тому справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 15 квітня 2025 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік