КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

25.06.25 м. Козятин

Суддя Козятинського міськрайонного суду Вінницької області Дурач О.А., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, що надійшли від Батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмельницького району Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм ПП « ОСОБА_2 », до адміністративної відповідальності не притягався, одружений, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 364308 від 17.06.2025 року, 17.06.2025 р. О 10-30 год. У м. Махнівка, траса АД М-21 244 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ ДНЗ НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме виражене тремтіння пальців рук, дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідість шкірного покриву обличчя. Від проходження огляда на стан сп`яніння у встановленому порядку водій відмовився на місці зупинки транспортного засобу, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 показав, що вживає ліки, але вони не містять заборонені речовини, призначені лікарем, надав відповідні докази на підтвердження проходження лікування. Під час зупинки транспортного засобу фактично поліцейським огляд на стан сп`яніння не проводився, перевірки реакції зіниць на світло не було, огляд на предмет перевірки тремтіння пальців рук поліцейським також не проводився. Йому було запропоновано поїхати до лікарні для огляду на стан сп`яніння, він не відмовлявся, але поліцейські «заболтали» його, він не зрозумів, яким чином було складено відмову від проходження огляду на стан сп`яніння та наслідки такої відмови, але наголошує, що не відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння. Зазначив, що самостійно викликав поліцейського та пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння у присутності поліцейського у лікарні, стану стакого сп`яніння виявлено не було. Вказав, що що близько 30 хвилин в лікарні очікував прибуття поліцейського, тому огляд пройшов близько 13-50 год., про що надав суду відповідний висновок.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши надані докази правопорушення у їх сукупності та логічному взаємозв`язку, у тому числі оглянувши додані до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписи з нагрудної камери співробітників поліції, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ч. 1 ст. 130 КпАП України, виходячи з наступних підстав.

За ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення гарантоване ст. 7 КУпАП, за якою ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Відповідно до статей 1 та 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з положеннями ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Визначення «законності» або «згідно із законом» досить широко наведено в практиці ЄСПЛ, яка є джерелом права, у зв`язку із чим є обов`язковою до врахування судами при розгляді справ відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Так, в рішенні «Салов проти України» (Salov v. Ukraine) від 27 квітня 2004 р. ЄСПЛ нагадав, що фраза «відповідно до закону» вимагає, щоб оскаржуваний захід мав певне підґрунтя в національному праві.

Крім того, у рішенні по справі «Пантелеєнко проти України» (Panteleyenko v. Ukraine) від 29 червня 2006 р., заява №11901/02, в п. 60 ЄСПЛ зазначено, що «законність розуміють як фундаментальну юридичну категорію, що є критерієм правового життя суспільства і громадян; законність також розглядають як «принцип, метод та режим суворого, неухильного дотримання, виконання норм права всіма учасниками суспільних відносин». У правовій державі законність (правозаконність) є гарантією правомірності застосованого примусу».

Однак концепція «законності» стосується не лише статті 8, але й багатьох інших статей Конвенції. Наприклад, у справі «Кац та інші проти України» (Kats and Others v. Ukraine, заява №29971/04), рішення від 18 грудня 2008 року, ЄСПЛ зазначив, що слово «законний» та словосполучення «відповідно до процедури, встановленої законом», які містяться в пункті 1 статті 5, по суті, відсилають до національного законодавства і встановлюють обов`язок забезпечувати дотримання матеріально-правових та процесуальних норм такого законодавства.

Ще однією вартою уваги справою за статтею 8 Конвенції, в якій йдеться про принцип законності, є «Володимир ОСОБА_4 та Світлана Поліщук проти України» (Vladimir Polishchuk and Svetlana Polishchuk v. Ukraine, заява №12451/04), рішення від 30 вересня 2010 року, в п. 44 якого ЄСПЛ наголосив, що «словосполучення «згідно із законом» у пункті 2 статті 8 Конвенції, по суті, стосується національного законодавства і встановлює обов`язок забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм (див. рішення від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» (Panteleyenko v. Ukraine), заява №11901/02, п. 49).

Таким чином, особа може бути піддана заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що кореспондується із ст. 245 КУпАП, за якою завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

За змістом ч. 2 ст. 251 КУпАп обов`язок щодо збирання доказів покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд звертає увагу, що допустимість доказів це придатність їх для використання у адміністративному процесі за формою, на відмінну від їх належності придатність для використання за змістом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Диспозиція частини 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, порушення вимог якої інкримінується порушнику, передбачає дії, передбачені ч.1 ст.130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р., водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.6 розділу І та п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також у присутності двох свідків. Вищенаведений пункт 6 розділу І даної Інструкції передбачає альтернативний порядок проведення огляду на стан сп`яніння, або на місці зупинки, або у закладі охорони здоров`я.

Відповідно до ч. 2, 3 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Отже, підставами для пнаправлення особи для проходження огляду на стан сп`яніння є встановлення поліцейським ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння, визначених у вищевказаній Інструкції. Проте, наявності ознак наркотичного сп`яніння, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, серії ЕПР1 № 364308, з відеозапису не вбачається, яким чином поліцейським встановлено виражене тремтіння пальців рук, дуже розширені зіниці, що не реагують на світло, оскільки вказаний огляд поліцейським проведено не було. Вказане викликає сумніви щодо наявності підстав для направлення ОСОБА_1 для огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що водій ОСОБА_1 від проходження медичного огляду у встановленому порядку відмовився.

Проте з відеозапису, долученого до адміністративного протоколу 476149 вбачається наступне:

17.06.25 час 10:41:28-10.42.14 запропоновано поліцейським пройти огляд на стан сп`яніння в медзакладі, ОСОБА_1 , не відмовляючись, просить дати можливість порадитись з лікарем;

10:49:57 поліцейський по відношенню до ОСОБА_1 говорить фразу «смисл Вам їхати у лікарню»

10:50:27 поліцейський по відношенню до ОСОБА_1 говорить фразу «чи є сенс Вам їхати в лікарню, чи ви відмовляєтесь, то ви відмовляєтесь», у відповідь на вказене ОСОБА_1 зазначив: «чо я відмовляюсь? То вам чи мені потрібно»

10:50:37 поліцейський по відношенню до ОСОБА_1 говорить фразу «якщо покажен, то смисл їхати (в лікарню)»

10:51:17 поліцейський по відношенню до ОСОБА_1 говорить фразу «який смисл Вам їхати (в лікарню), то відмовляйтесь, складаємо матеріали і поїхали».

Оцінюючи вказані висловлювання співробітника поліції, суд вбачає у даних фразах провокацію ОСОБА_1 на відмову від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, тобто провокацію на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за що в подільшому і було складено протокол про адміністративне правопорушення, який є предметом розгляду вказаного провадження.

У справі Тайшейро (Таксейра) де Каштро проти Португалії» (Teixeira de Castro v. Portugal) №44/1997/828/1034 від 09.06.1998 р. Європейським Судом констатоване порушення: ст. 6 п. 1 Конвенції ЄСПЛ та зроблено висновок, що здійснення провокації (підбурювання) з боку правоохоронного органу є порушенням права на справедливий суд, що гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і основним джерелом доказів у справі, оскільки саме в ньому повинні міститися повні й точні відомості про вчинене правопорушення і його кваліфікацію, що має значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, враховуючи, що доказом по даному провадженню є протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 364308, який фактично отримано з істотним порушенням порядку його отримання, суд визнає вказаний доказ недопустимим.

Додані до протоколу про адміністративне правопорушення направлення на огляд на стан сп`яніння та відповідний рапорт поліцейського, який по суті не є доказом, а є службовим документом, не можна вважати достатніми доказами на підтвердження складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 .

Наданий ОСОБА_1 висновок щодо результатів медичного огляду від 17.06.2025 р. Не відповідає положенням ч. 4 ст. 266 КУпАП, оскільки проведений після спливу двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення (в протоколі час вчинення правопорушення вказаний 10:30, час проведення огляду у вказаному висновку 13-50 год), а тому суд визнає даний огляд недійсним на підставі ч. 5 ст. 266 КУпАП.

Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 р., Першого протоколу та протоколів 2,4,7 та 11 до Конвенції». Положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до положень п.1 ст.247 КпАП обставинами, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення є відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, оскільки грубо порушна процедура складання протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складів адміністративних правопорушень на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 130, 185, 247 ч.1 п.1, 251, 254, 256, 266, 268, 276-280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги чи протесту прокурора в Вінницький апеляційний суд через Козятинський міськрайонний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: О.А. Дурач