Справа № 171/1897/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Лиходєдов А.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 10 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНКОПП: НОМЕР_1 ,

за ст. 130 ч. 1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Із протоколу слідує, що 20.07.2024 року, близько 21:00 год., ОСОБА_1 , керував ТЗ мопед Honda DIO, без д.н.з., в селі Мар`янське, по вул. Тернівка, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду у встановленому законодавством порядку відмовився, що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор № 798870. Від керування ТЗ відсторонений шляхом передачі керма тверезому водієві.

12.08.2024 року, відповідно до постанови Дніпровського апеляційного суду справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ЄУНС 171/1897/24 передано до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області для здійснення судового розгляду з Апостоловського районного суду Дніпропетровської області.

Згідно Протоколу авторозподілу судової справи від 08.10.2024 року, визначено головуючого суддю по справі Лиходєдова А.В.

Правопорушник в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю.Захисник ОСОБА_1 адвокат Рубан О.М., надав клопотання про повернення матеріалів протоколу до ВП № 10 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області для належного оформлення.

Суддя, дослідивши матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 673614 від 20.07.2024 року (а.с.4), копію водійського посвідчення на ім`я ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , виданого Пологівським ВРЕР УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області (а.с.5), акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 6), направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (а.с. 7), довідка з Інформаційного порталу Національної поліції України (а.с. 8), рапорт від 20.07.2024 року (а.с. 9), копію постанови серії ЕНА №2646675 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП (а.с.10), диск з відеозаписом (а.с. 11), постанову Дніпровського апеляційного суду від 12.08.2024 року (а.с. 18), рапорт від 29.09.2024 року (а.с. 21), - приходить до висновку, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 ( із змінами, внесеними з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід урахувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП на стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 затверджено Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі- Порядок), та «Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція).

Ця Інструкція визначає процедуру і порядок проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду.

Згідно з п.п. 3, 4 Порядку, огляд проводиться: - поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів; - лікарем закладу охорони здоров`я. Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 6 Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п.6 Розділу ІІ Інструкції, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Крім того, відповідно до ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, що під час проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу свідки не залучались, а застосовувалися технічні засоби відеозапису.

Пунктом 7 Інструкції та п. 6 Порядку визначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, після того як водій ОСОБА_1 заперечив стан алкогольного сп`яніння, поліцейським не оголошувалися в повному обсязі його права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, як і права, передбачені ст. 266 КУпАП, яка передбачає, в тому числі право водія, на проведення огляду на місці зупинки за допомогою технічних засобів, а в разі його незгоди з результатами огляду з використанням спеціальних технічних засобів, на проведення огляду в закладах охорони здоров`я. При цьому, з відеозапису слідує, що при зупинці, водію без роз`яснення прав, одразу пропонується проїхати до закладу охорони здоров`я, без роз`яснення прав, тобто слідують пропозиції, що протирічать положенням ст. 266 КУпАП, стосовно послідовності виконання цих дій.

Також у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 673614 від 20.07.2024 року, стоїть підпис водія в графі «Особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи», але саме час та місце розгляду адміністративної справи залишено не заповненим. Що підтверджує не роз`яснення прав водієві, передбачених статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, а лише формальне проставлення підписів у протоколі.

Зокрема, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 673614 від 20.07.2024 року (а.с.4), також не містить відомостей про те, що водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою Alkotester Drager 6810, що також передбачено пунктом 5 Порядку.

Пунктом 5 Порядку зазначено, що результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Долучений до протоколу Акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 6), містить зокрема графу, що огляд проведений за допомогою Alkotester Drager 6810, від якого ОСОБА_1 начебто відмовився, поставивши свої підписи в графі. Але відеозапис не містить підтвердження пропозиції поліцейським пройти огляд на місці зупинки за допомогою Alkotester Drager 6810.

У випадку встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду, що передбачено п. 10 Інструкції.

Таким чином, враховуючи те, що протокол у відношенні ОСОБА_1 , був складений без належного роз`яснення водію його прав, передбачених ст. ст. 268, 266 КУпАП, та з порушенням їх працівником поліції, тобто фактично з введенням водія в оману, вважаю, що він не може вважатись носієм належної інформації у справі.

У контексті дотримання права на справедливий судовий розгляд (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), суд враховує позиції Європейського суду з прав людини. У справі "Shabelnik v. Ukraine" (№ 16404/03) наголошено, що використання доказів, отриманих із порушенням процедурних гарантій, суперечить принципам справедливого суду. У справі "Graviano v. Italy" (№ 10075/02) підкреслено, що ігнорування процесуальних прав особи є істотним порушенням права на справедливий процес.

Відповідно до п. 12 розділу І Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Пунктом 8 Порядку передбачено, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, послідовність дій поліцейського чітко визначено Порядком, який передбачає спочатку складення направлення на огляд водія ТЗ з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, а в разі відмови від проходження огляду в закладі охорони здоров`я, із застосуванням технічних засобів відеозапису, складається протокол.

Разом із цим, матеріали справи містять направлення на огляд водія ТЗ ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, яке складено о 21:30 годині 20.07.2024 року (а.с. 7), тоді як протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 673614 від 20.07.2024 року складено вже о 21:00 годині.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 738844 від 23.05.2024 року не може бути визнаний належним доказом по даній справі у розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумніви.

Крім цього, до матеріалів справи долучена довідка про відсутність посвідчення водія, але одночасно міститься копія посвідчення, виданого у 2012 році, що свідчить про внутрішню суперечність матеріалів у доказах (обставинах).

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на посадову особу, що уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 р., «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 р. неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій. Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься і в ст. 62 Конституції України.

У справі «Ушакова проти України» (рішення від 18.06.2015 р., заява № 10705/12) ЄСПЛ відзначив таке: «Суд при оцінці доказів керується критерієм «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою, така доведеність може випливати із сукупності ознак чи не спростованих презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р.). ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту» та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Отже, протокол не може бути доказом вини правопорушника. Хоча норми КУпАП, визнають протокол за доказ у справах про адміністративні правопорушення, однак протокол є лише формою викладу звинувачення в скоєнні адміністративного правопорушення, яке на думку службової особи, яка його склала, було вчинено громадянином.

У п.п. 1 п. 2 Розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка була затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 №1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 № 28/32999, передбачено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Згідно з п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 № 28/32999, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора, поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Долучений до матеріалів справи диск, наданий поліцейськими, містить відеофайли типу «MOV» з назвами IMG 1040, IMG 1041, IMG 8711, тому є неналежним доказом, оскільки він не вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення, та не містить характеристик технічного пристрою.

Також з протоколу про адміністравтине правопорушення серії ААД 673614, з рапорту від 20.07.2024 року (а.с. 9), неможливо встановити, на якій пристрій зроблена відеофіксація правопорушення. У рапорті від 29.09.2024 року поліцейським зазначено, що правопорушення зафіксовано на нагрудний відеореєстратор № 798870. Але під час перегляду відеоматеріалів, долучених до справи, неможливо встановити тип відеореєстратора, відсутня фіксація дати та часу вчинення правопорушення. Крім цього відеофіксація складаена не з безперервним відеофіксуванням, а відтворює три різні події не поєднанні між собою безперервністю.

Тому суд вважає наданні відеодокази неналежними та не може надати відповідну належну оцінку цим доказам.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Таким чином, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх та належних доказів на підтвердження факту того, що працівниками поліції в установленому законом порядку було дотримано Порядку складання протоколу, відеофіксації, належної доставки водія на медичний огляд та роз`яснення прав, передбачених КУпАП.

Враховуючи також позицію, викладену у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 8, суди зобов`язані всебічно і об`єктивно з`ясовувати обставини кожної справи. У разі, коли докази зібрано з порушенням закону, вони не можуть визнаватися допустимими.

Отже, докази, надані у справі, не є достатніми, належними та допустимими. Матеріали справи містять численні порушення процесуального порядку, передбаченого законодавством України. Тому вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена належними доказами.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутнє адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.245, 247 п.1, 280 КУпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником протягом десяти днів з дня ухвалення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який ухвалив постанову.

СУДДЯ: