Справа№ 953/3822/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2025 р. м. Харків

Суддя Київського районного суду м. Харкова Кіндер В.А., розглянувши у залі суду, матеріали справ про адміністративні правопорушення, які надійшли від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.130, ч. 5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

14.04.2025 о 08 годині 56 хвилин ОСОБА_1 , повторно протягом року, не маючи права керування транспортним засобом, керував транспортним засобом ГАЗ 3110, державний реєстрацій номер НОМЕР_1 , по вул. Академіка Павлова, 271а у м. Харкові, чим порушив п.2.1а Правил дорожнього руху України.

Окрім того, 14.04.2025 о 08 годині 56 хвилин ОСОБА_1 , будучи двічі притягненим до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, керував транспортним засобом ГАЗ 3110, державний реєстрацій номер НОМЕР_1 , по вул. Академіка Павлова, 271а у м. Харкові, з ознаками наркотичного сп`яніння, зокрема: виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки про виклик.

Поважність причини своєї неявки ОСОБА_2 не повідомив, клопотань чи заяв на адресу суду від нього не надходило. Суд зауважує, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Положеннями ч.2 ст.268 КУпАП визначено перелік справ про адміністративні правопорушення, при розгляді яких участь особи є обов`язковою, проте даний перелік не містить справ про адміністративне правопорушення, передбачених ст.130, ст.126 КУпАП. Зважаючи на необхідність дотримання необхідного балансу між забезпеченням права особи на участь у розгляді справи та самим розглядом справи з дотриманням строків розгляду справи судом, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Оскільки в провадженні судді одночасно перебувають дві адміністративні справи про вчинення однією особою, ОСОБА_1 , адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126 КУпАП (справа №953/3822/25), ч.3 ст.130 КУпАП (справа №953/3823/25) під час розгляду яких будуть підлягати з`ясуванню та доказуванню обставини відносно дій ОСОБА_1 , то з метою повного, об`єктивного і всебічного розгляду, суд дійшов висновку про необхідність об`єднання цих справ в одне провадження відповідно до ст. 36 КУпАП.

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, докази наявні в ній та оцінивши їх в сукупності, дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 та ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Винна ОСОБА_1 належним чином підтверджена:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 299963 від 14.04.2025, в якому безпосередньо зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення (керування транспортним засобом, не маючи права керування транспортним засобом); постановою серії ЕНА № 3621978 від 07.12.2024 року, згідно із якою ОСОБА_1 притягався до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом; рапортом інспектора УПП в Харківській області від 14.04.2025, про виклад обставин події, що цілком узгоджується з відомостями протоколів; відеозаписами доданими до матеріалів справи; довідкою в Інспектора ВАП УПП в Харківській області про те, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував;

протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №299953 від 14.04.2025, в якому безпосередньо зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення (відмова від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння з зазначенням встановлених ознак алкогольного сп`яніння; постановою Московського районного суду м. Харкова від 30.04.2024, якою ОСОБА_1 притягнений до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч. 5 ст. 126 КУпАП; постановою Київського районного суду м. Харкова від 14.05.2024, якою ОСОБА_1 притягнений до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Оцінюючи наведені докази, суд керується положеннями ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), якими унормовано правову процедуру огляду водіїв на стан сп`яніння, встановлено гарантії захисту прав і законних інтересів водія, а також процесуальні запобіжники можливим зловживанням з боку працівників поліції.

Суд зважає на те, що згідно із п.2 розділу І Інструкції підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи однієї чи декількох ознак наркотичного сп`яніння, передбачених п.4 розділу І Інструкції.

З матеріалів справи, зокрема, даних протоколу та направлення вбачається, що поліцейським у ОСОБА_1 були виявлені наступні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість.

Відповідно до вимог пункту 12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4, розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Положеннями п.2.5 Правил дорожнього руху України визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В порушення вимог п.2.5. Правил дорожнього руху України ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Судом встановлено, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини підтверджуються відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстраторів), використання якої передбачено ст. 40 Закону України "Про національну поліцію" та Інструкцією про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 №100, що були досліджені судом.

Враховуючи вищевикладене, суддя дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є доведеною належним чином та в його діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, вчинене особою, яка двічі протягом року піддавалася стягненню за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Санкція ч. 3 ст. 130 КУпАП передбачає покарання у вигляді накладення штрафу на інших осіб у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та довідки інспектора ВАП УПП в Харківській області ДПП Тарасенко В., транспортний засіб ГАЗ 3110, д.н.з. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_3 .

За таких обставин, суд позбавлений можливості застосувати адміністративне стягнення в частині конфіскації транспортного засобу, який не є у приватній власності ОСОБА_1 .

Також, згідно довідки з облікової бази «Інформаційний портал Національної поліції України» ОСОБА_1 посвідчення про право керування транспортним засобом не отримував, а тому адміністративне стягнення в частині позбавлення права керування транспортними засобами суд не застосовує.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим застосувати до правопорушника адміністративне стягнення за ч. 3 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу без конфіскації транспортного засобу.

Санкція ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає покарання у вигляді накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Суд позбавлений можливості застосувати адміністративне стягнення в частині оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки вказаний транспортний засіб не належить правопорушнику.

При вирішені питання щодо накладення на правопорушника стягнення за ч.5 ст.126 КУпАП у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років суд враховує наступне.

За сталою практикою Європейського суду з прав людини під дію кримінального аспекту ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод підпадають порушення правил дорожнього руху, у відношенні яких передбачено накладення штрафу чи обмеження на керування автомобілем, таких як штрафні бали чи дискваліфікація (справи Лунц проти Німеччини, п. 182; Шмауцер проти Австрії, Малігек проти Франції). Враховуючи, що санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП та ч.5 ст. 126 КУпАП передбачено покарання у виді штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом, дане адміністративне правопорушення підпадає під дію кримінального аспекту ст. 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для застосування правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 4 вересня 2023 року №702/301/20 (провадження№ 51-944кмо23), згідно якого Верховний Суд зауважив, що суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, визнаній винуватою в порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту або в таких порушеннях, вчинених у стані сп`яніння, незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане в передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами тому як створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода.

Окрім того, суд звертає увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку є доцільним та обґрунтованим.

Згідно ст.34, ст.35 КУпАП обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не встановлено.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» суд стягує з правопорушника у дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. 284, ст. 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати в одне провадження справи №953/3822/25, №953/3823/25, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП та за ч.3 ст.130 КУпАП. Присвоїти об`єднаній справі номер №953/3822/25.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 130, ч.5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти адміністративне стягнення, з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення (ч.1 ст.307 КУпАП).

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, якщо інше не встановлено законодавством України (ч.3 ст.307 КУпАП).

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України (ст.308 КУпАП).

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова.

Суддя: Кіндер В. А.