Справа № 635/3497/25
Провадження № 3/635/1799/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року сел. Покотилівка

Суддя Харківського районного суду Харківської області Омельник М.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який навчається у десятому класі у КЗ «Харківський ліцей № 4 Харківської міської ради» , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягається до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, -

встановив:

суд визнає доведеним, що 19 квітня 2025 року о 17 годині 51 хвилині у с. Лизогубівка, вул. Миру, 27 на ґрунтовій дорозі, ОСОБА_1 , керував автомобілем jeep cherokee д.н.з НОМЕР_1 , при цьому не мав права керування таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Правопорушник ОСОБА_1 , за участю свого законного представника ОСОБА_2 в судовому засіданні визнав свою вину та щиро розкаявся.

Факт правопорушення підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 912137 від 19 квітня 2025 року; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, серії ББА № 109946 від 19 квітня 2025 року; поясненнями ОСОБА_1 ; довідкою за підписом інспектора СРПП ВП № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Х/обл лейтенанта поліції І. Дудко, про те що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами в органах МВС України; відеозаписом.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність вини ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП-керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

З положень ст. 251 КУпАП вбачається, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, а також іншими документами.

Положеннями ст. 280 КУпАП визначено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст.13 КУпАП до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені ст. 24-1 цього Кодексу. У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час вчинення адміністративних правопорушень був неповнолітнім.

Зазначене адміністративне правопорушення згідно з ч. 2 ст. 13 КУпАП, хоча відноситься до переліку тих, на підставі, яких неповнолітні несуть відповідальність на загальних підставах, однак, враховуючи характер вчиненого правопорушення та особу правопорушника, той факт, що він вчинив вказане правопорушення, будучи неповнолітнім, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, враховуючи його молодий вік, і той факт, що у матеріалах справи відсутні відомості про наявність у нього як у неповнолітнього самостійного заробітку, приходжу до висновку, що йому слід визначити захід впливу з числа регламентованих ст. 24-1 КУпАП, та такий, що за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Зважаючи на викладене, суд вважає можливим відповідно до ч. 2 ст.13 КУпАП застосувати до неповнолітнього ОСОБА_1 , захід впливу, передбачений ст.24-1 КУпАП, у виді попередження.

Відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі винесення судом постанови про накладання на правопорушника адміністративного стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заходи впливу, передбачені ст. 24-1 КУпАП, не є адміністративними стягненнями в розумінні ст. 23 КУпАП, а є альтернативними заходами впливу, які можуть бути застосовані тоді, коли виховання неповнолітнього правопорушника є можливим без накладення адміністративного стягнення у загальному порядку. Тому, при застосуванні до неповнолітнього правопорушника заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КУпАП, стягнення судового збору не допускається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 24-1, 126, 283, 284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та застосувати до нього захід впливу у виді попередження.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківській області.

Суддя М.М.Омельник