Номер провадження: 33/813/1207/25
Номер справи місцевого суду: 496/117/25
Головуючий у першій інстанції Горяєв І. М.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Тьосової Я.В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 06.03.2025 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.3 ст.126 КУпАП,

встановив:

Оскарженою постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.3 ст.126КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї) тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, за ч.3 ст.126 КУпАП у виді позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) місяці. На підставі ст.36 КУпАП визначене остаточне адміністративне стягнення в межах санкції статті, встановленої за більш серйозне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та призначене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї) тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, а також стягнуто судовий збір 605,60 грн.

Згідно з оскарженою постановою, 16.12.2024 року, о 08 год. 53 хв., в с. Дачне, траса М05 Київ-Одеса 452 км., ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Nissan Primera» державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння: розширені зіниці, що не реагують на світло, неприродна блідість. Від проходження огляду з метою визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі відмовився. При цьому ОСОБА_1 керував зазначеним вище транспортним засобом будучи особою, яка є обмеженою в праві керування такими транспортними засобами органами ДВС України згідно наявною бази ІП національної поліції.

Не погоджуючись із постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови, стверджує про невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати постанову в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та прийняти нову, якою провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що місцевий суд безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, не врахував відсутність доказів наявності складу адміністративного правопорушення, оскільки працівники поліції схилили його до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння та весь алгоритм дій працівників поліції та медичних працівників, які відмовлялись взяти у нього біологічні зразки, розцінюються ним як створення штучних умов для притягнення та складання відносно нього адміністративного протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП за відмову від проходження відповідного медичного огляду.

Також ОСОБА_1 зазначає, що неодноразово час від часу залишався на одинці з одним із працівників поліції без відео фіксації та відеозапис з нагрудних камер поліцейських закінчується о 10:16 год., а протокол про адміністративне правопорушення складений о 10:24 год., тобто без відео фіксації.

Також апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки він не був присутній при розгляді справи, а з текстом постанови ознайомився під час ознайомлення з матеріалами справи в суді 28.04.2025 року.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив факт того, що він був у лікарні, але відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки запізнювався на проходження ВЛК.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав вимоги апеляційної скарги; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та долучені до скарги докази; суд дійшов висновку про таке.

Що стосується доводів про поновлення строку на апеляційне оскарження, судом встановлено наступне.

Згідно положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.

Як вбачається з матеріалів судової справи, ОСОБА_1 не був присутній в суді першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а з текстом постанови від 06.03.2025 року ознайомився 28.04.2025 року.

Враховуючи наведені обставини, з метою забезпечення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, права на доступ до правосуддя, суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскарженої постанови, апеляційним судом встановлено таке.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді є обґрунтованою та такою, що ухвалена з дотриманням вимог КУпАП, за результатами повного та всебічного дослідження доказів.

Доводи апелянта щодо відсутності в матеріалах справи доказів, які підтверджують вину особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд визнає безпідставними, з огляду на таке.

Протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 складено на місці події, що підтверджується відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, які долучені до протоколу.

Із відеозаписів чітко вбачається послідовність подій, які відбувались 16.12.2025 року, а саме:

-спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 щодо вживання наркотичних засобів, відсутність заперечень останнього щодо факту керування ним транспортним засобом та добровільне надання для огляду керованого ним автомобіля;

- з урахуванням наявності у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, поліцейські запропонували водію пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, на що останній погодився, однак в подальшому, перебуваючи в медичному закладі, останній категорично відмовився пройти такий огляд.

За наведених обставин, дослідженні судом докази спростовують доводи ОСОБА_2 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що об`єктивних даних зафіксованих на відео достатньо для підтвердження факту вказаних в протоколах обставин, та не вбачає підстав для визнання відеозапису неналежним та недопустимим доказом. За наведених обставин, даний доказ, з огляду на приписи ст.251 КУпАП, є належним та допустимим.

Будь-яких інших фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису апелянтом не надано. Не встановлено таких даних і під час апеляційного розгляду справи.

Апеляційний суд звертає увагу, що відмова особи від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння сама по собі містить склад адміністративного правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність. При цьому, незгода водія з діями працівників поліції щодо вказаних обставин не має жодного значення, оскільки такі дії є особистим волевиявленням особи, що не бажає пройти медичний огляд, тобто розцінюється як спосіб захисту апеляційним судом.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці події та в медичному закладі, на що він, будучи в медичному закладі, відповів категоричною відмовою, слід констатувати, що в діях останнього наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апелянта стосовно того, що працівники поліції схилили його до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки вони спростовуються встановленими судом обставинами справи.

Зокрема, змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №197606 від 16.12.2025 року, а також відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, які долучені до протоколу, підтверджується факт керування ОСОБА_1 автомобілем, його зупинка, перебування в медичному закладі та його відмова від проходження відповідного медичного огляду. При цьому, вказані обставини не заперечуються ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції.

За наведених підстав зазначені апелянтом обставини не є підставою для скасування постанови місцевого суду та закриття провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, оскільки не є такими, що спростовують факт порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДП України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу, що у разі незгоди ОСОБА_1 з діями працівників патрульної поліції, останній не був позбавлений можливості оскаржити такі дії у передбаченому законом порядку, однак станом на день апеляційного розгляду, відомості про вжиття таких дій апелянтом суду не надано.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що долучені до матеріалів справи докази, беззаперечно та поза розумним сумнівом підтверджують викладені в протоколі обставини та доводять вину ОСОБА_1 .

Таким чином, доводи апелянта про невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки вони спростовуються сукупністю доказів, які відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер та обставини вчиненого правопорушення та особу правопорушника.

Слід зазначити, що в рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції в оскарженій постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни постанови суду, апелянтом не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.

За таких обставин, суд визнає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, що свідчить про відсутність підстав для її задоволення та скасування оскарженої постанови.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Саратського районного суду Одеської області від 01.10.2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 06.03.2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винуватим за ч.1 ст.130, ч.3 ст.126 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський