ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №314/4662/24 Головуючий в 1 інст. Кононенко І.О.
Провадження №33/807/576/25 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Бахмута М.С., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної ОСОБА_1 на постанову судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 19 березня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови, суддя суду першої інстанції встановив, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР №146090 від 8 жовтня 2024 року, водій ОСОБА_1 , 08 жовтня 2024 року о 20 годині 50 хвилин траса Запоріжжя-Донецьк 25 км, керував транспортним засобом Mercedes-Benz номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що прийнята вона з грубим порушенням норм як матеріального, так і процесуального права. Судом не встановлено обставин події, які відбулися 8 жовтня 2024 року за його участю. Протокол про адміністративне правопорушення складено працівниками поліції з грубим порушенням вимог КУпАП. При цьому, його процесуальні права не були оголошенні співробітниками поліції. Оскільки адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, він не вчиняв, як на момент складання спірного протоколу про адміністративне правопорушення, так і на момент розгляду справи в суді, то відсутні будь-які належні та допустимі докази його вини.

Наголошує, що відсутня як сама подія, так і склад адміністративного правопорушення відсутній суб`єкт, адже він не здійснював керування автомобілем та не перебував в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.

Вважає, що судом при прийнятті оскаржуваної постанови не дотримано вимог ст.ст. 280, 283 КУпАП, оскільки не з`ясовано повно і всебічно всі обставини справи та не проаналізовано належним чином наявні в справі докази.

Стверджує про порушення поліцейськими процедури, передбаченої ст. 266 КУпАП, оскільки він не надав відмови від проходження огляду як на місці зупинки транспортного засобу так і в закладі охорони здоров`я, а лише прохав повернути посвідчення водія. При цьому, працівники поліції з незрозумілих, але явно очевидних підстав не забезпечили здійснення його освідування у відповідному медичному закладі та постійно кудись поспішали. Зазначені обставини не були враховані судом, що на йому думку, потягло за собою порушення його законних прав.

Наголошує, що в порушення вимог Інструкції, відеозйомка розпочата не в момент зупинки транспортного засобу (транспортний засіб не рухався), на відео взагалі відсутні будь-які дані щодо керування ним транспортним засобом та перебування його в стані алкогольного сп`яніння. Отже, відеозапис події не є безперервним. Разом із цим, протокол не містить посилання як на докази, долучення до матеріалів справи відеозапису.

Вважає, що судом першої інстанції при прийняті оскаржуваної постанови не дотримано вимог Конституції України, КУпАП, та притягнуто його до адміністративної діяльності за діяння, яке він не скоював.

Просить скасувати постанову судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 19 березня 2025 року. Прийняти нову постанову, якою провадження в справі відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Окрім вимог щодо скасування даної постанови, просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на поважність причини його пропуску.

В обґрунтування своїх доводів зазначив, що участі в розгляді справи не приймав, копію оскаржуваної постанови суду отримав 21 березня 2025 року. Є військовослужбовцем ЗСУ та проходить військову службу у військовій частині, яка постійно знаходиться в районі виконання бойових завдань. Починаючи з 2024 року, перебуває в районі виконання бойових завдань та постійно залучається до їх виконання. Таким чином, вказані обставини унеможливили вчасну подачу ним апеляційної скарги.

Отже, вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови судді суду першої інстанції, ним пропущений з поважних причин.

У відповідності до вимог ст. 294 КУпАП апеляційну скаргу на постанову в справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

Враховуючи, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладені в клопотанні доводи, суддя апеляційного суду вважає за можливе визнати причину пропуску строку поважною та поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 19 березня 2025 року.

Враховуючи належне повідомлення ОСОБА_1 про час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції, шляхом доставки смс повідомлення (згідно вимог Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2003 р. п. № 28), відсутність від останнього клопотань про відкладення розгляду справи, присутність його захисника адвоката Бахмута М.С., суддя апеляційного суду вважає за можливе розглянути справу за відсутністю ОСОБА_1 , що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

У судовому засіданні апеляційного суду адвокат Бахмут М.С. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Стверджував про порушення процедури огляду ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем, а отже протокол відносно нього повинен був складатися представником ВСП.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши адвоката Бахмута М.С. та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні в справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена матеріалами справи, які судом першої інстанції були дослідженні в повному обсязі.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, за обставин відображених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 146090 від 8 жовтня 2024 року підтверджується:

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому відображені виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Огляд не проводився у зв`язку з відмовою (а.с. 5);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції 8 жовтня 2024 року в якому вказані виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Огляд не проводився у зв`язку з відмовою (а.с. 4);

- відеозаписом події (а.с. 7).

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735).

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Інструкції).

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан, зокрема алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Працівниками патрульної поліції вказані вимоги закону дотримані.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не здійснював керування транспортним засобом та не відмовлявся від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, суддя апеляційного суду, проаналізувавши зібрані по справі докази, вважає безпідставними з огляду на зафіксовані відеозаписом події обставини.

Так, відеозаписом, доданим до протоколу, зафіксовано факт зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 на блокпосту. Перевірка документів водія. Виявлення поліцейським у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, зокрема запаху алкоголю з порожнини рота, млявої мови. Після цього ОСОБА_1 було двічі запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ за допомогою технічного приладу «Драгер». ОСОБА_1 відмовився від запропонованого огляду. На пропозицію пройти огляд в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 погоджується, з огляду на що поліцейським йому було запропоновано надати документи для заповнення направлення до спеціалізованого медичного закладу, але ОСОБА_1 надавати їх відмовився. Поліцейський попереджає про відповідальність за відмову від проходження огляду, але ОСОБА_1 вказує, що він ходе до дому і пропонує поліцейському нікуди не їхати. Після цього поліцейський в чергове пропонує пройти огляд на місці або в спеціалізованому медичному закладі, але ОСОБА_1 від вказаних оглядів категорично відмовився. При цьому, відеозаписом події зафіксовано, як ОСОБА_1 не заперечує щодо вживання ним алкогольних напоїв, зазначаючи що відсвяткував «День юриста» та прямує додому.

Отже, за обставин керування ОСОБА_1 транспортним засобом, зафіксована поведінка останнього працівником поліції правильно розцінена як відмова водія від проходження огляду, про що було повідомлено ОСОБА_1 .

Відповідна відмова водія є порушенням вимог п. 2.5 ПДР та утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження апелянта про недопустимість наявного в справі відеозапису через те, що він має перерви є безпідставним, оскільки наявним у справі відеозаписом безперервно зафіксовано саме ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної в протоколі суті правопорушення, а саме: зупинку автомобіля, виявлення ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 , відмову останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку.

Посилання на порушення процедури огляду ОСОБА_1 , оскільки останній є військовослужбовцем, а отже протокол відносно нього повинен був складатися не співробітником поліції, а представником ВСП, є безпідставними, оскільки необхідно враховувати вимоги частини 1 статті 15 КУпАП, де крім іншого, зазначено, що військовослужбовці несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Отже, на переконання судді апеляційного суду, працівниками поліції було дотримано вимоги ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, ЗУ «Про національну поліцію».

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, слід звернути увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 19 березня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 19 березня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 314/4662/24