ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/807/566/25 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Бабіча С.А., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Бабіча С.А. на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 січня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови, суддя суду першої інстанції встановив, що 23 жовтня 2024 року, о 14 годині 23 хвилини, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Nissan Sunny», реєстраційний номер НОМЕР_2 , по вул. Патріотичній, біля буд. 82, у м. Запоріжжі з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, виражене тремтіння пальців рік, поведінка що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, велась відеофіксація, чим порушив п 2.5 Правил дорожнього руху України. Від керування відсторонений, шляхом паркування без порушень ПДР.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Бабіч С.А., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає, що винесена вона з порушенням вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, через що підлягає скасуванню.

В обґрунтування своїх доводів зазначив, що з відеозапису події вбачається провокація з боку поліцейського, яка спрямована на отримання від водія ОСОБА_1 відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Пропозиція на проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння надійшла від поліцейського без встановлення та оголошення останнім відповідних ознак сп`яніння у ОСОБА_1 , а тому така пропозиція є необґрунтованою та безпідставною. Крім того, відеозаписом події не підтверджується і наявність ознак у ОСОБА_1 . Разом із цим, поліцейським не роз`яснено ОСОБА_1 про те, що відмова від проходження запропонованого огляду на визначення стану сп`яніння утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не роз`яснення водію і безальтернативного покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наголосив, що ОСОБА_1 працює зварювальником, а отже почервоніння очей в його випадку є неминучою обставиною.

Вважає, що в даному випадку Акт огляду не має доказового значення, оскільки жодні ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 не встановлювалися. Через що і відсутні були підстави вважати, що останній перебуває з ознаками сп`яніння. Крім того, Акт огляду використовується, коли особу підозрюють у перебування в стані алкогольного сп`яніння, а не іншого сп`яніння.

Зазначає, що матеріали справ не містять доказів законності зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , які передбачені ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» або факту порушення останнім ПДР України, які б слугували підставою для зупинки.

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення та рапорт працівника поліції не можуть бути беззаперечними доказами вини особи в тому чи іншому діянні.

Наполягає, що в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази, оцінивши які, можна б було дійти до безсумнівного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Просить скасувати постанову судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 14 січня 2025 року, провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Окрім звернення з апеляційною скаргою, адвокат Бабіч С.А. звернувся з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, посилаючись на поважність причини його пропуску.

В обґрунтування своїх доводів зазначив що ОСОБА_1 судових повісток не отримував, внаслідок чого участі в розгляді справи не приймав. Копію оскаржуваної постанови, захисник ОСОБА_1 адвокат Бабіч С.А. отримав 2 квітня 2025 року, після ознайомлення з матеріалами справи.

Отже вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови судді суду першої інстанції, ним пропущений з поважних причин.

Дослідивши доводи викладені в клопотанні, суддя апеляційного суду приходить до наступного висновку.

У відповідності до вимог ст. 294 КУпАП апеляційну скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 участі під час розгляду справи не приймав, копію оскаржуваного рішення отримав його захисник адвокат Бабіч С.А. - 2 квітня 2025 року, що підтверджується розпискою (а.с.38).

Враховуючи, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладені в клопотанні доводи, суддя апеляційного суду вважає за можливе визнати причину пропуску строку поважною та поновити строк апеляційного оскарження постанови судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 14 січня 2025 року.

Враховуючи належне повідомлення ОСОБА_1 про час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції шляхом доставки смс-повідомлення (згідно вимог Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2003 р. п. № 28), присутність його захисника адвоката Бабіча С.А., який зазначив про можливість розгляду справи без участі ОСОБА_1 , суддя апеляційного суду вважає за можливе розглянути справу за відсутністю останнього, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши адвоката Бабіча С.А., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши доводи скарги, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні в справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону при розгляді справи судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення нею вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає вимогам статей 283, 284 КУпАП.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, за обставин відображених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 157143 від 23 жовтня 2024 р. підтверджується:

- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів в якому зазначено, що огляд ОСОБА_1 був проведений у зв`язку з виявленими ознаками: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, вираження тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд не проводився у зв`язку із відмовою водія (а.с. 7);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23 жовтня 2024 року, в якому зазначені виявлені у ОСОБА_1 ознаки сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, вираження тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд не проводився у зв`язку з відмовою водія (а.с.8);

- відеозаписом події (а.с. 12).

Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення вини ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, вимогами п. 2.5 ПДР України на водія покладено обов`язок на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, згідно п. п. 2, 3, 7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння - порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови.

Згідно з п.12 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Працівниками поліції вказані вимоги закону дотримані.

Відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, отриманим під час виконання ними службових обов`язків, зафіксовано рух транспортного засобу, його зупинка під керуванням ОСОБА_1 у якого візуальні очевидні ознаки сп`яніння. В ході спілкування та перевірки документів водія, у поліцейського виникли підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння, про що і повідомлено останньому. Зафіксована пропозиція ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Відмова ОСОБА_1 від проходження запропонованого огляду. Повідомлення водія про відповідальність за відмову від проходження огляду. Складання протоколу.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Жодних об`єктивних, вагомих причин, які б можна було розцінити як поважні задля відмови від проходження відповідного огляду, суддя апеляційного суду не вбачає.

ОСОБА_1 відмовився від такого огляду, за що настає адміністративна відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи захисника про те, що жодні ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 не встановлювалися, є безпідставними та такими, які не відповідають дійсності, оскільки з матеріалів справи, зокрема, з направлення на огляд водія до закладу охорони здоров`я вбачається, що у ОСОБА_1 було виявлено наступні ознаки: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, вираження тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці.

Доводи апелянта щодо відсутності законних підстав у працівників поліції для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не є слушними.

Так, відповідно до ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" встановлює перелік підстав для зупинки транспортних засобів. Аналіз цієї статті дає підстави стверджувати, що вимоги норм, зазначених у ній здебільшого спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху, а також на забезпечення норм, визначених Законом.

Однак, законодавець встановлює виключення і не обмежує працівників поліції підставами для зупинки транспортних засобів, визначених ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію".

Згідно до приписів ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема зупинення транспортних засобів та перевірку документів особи.

Застосування цієї статті працівниками поліції має обумовлюватися зовнішніми чинниками або обставинами, які можуть надавати право або зобов`язувати поліцейського застосувати певні превентивні заходи.

При цьому належить врахувати те, що згідно Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2024 року в Україні введено режим «воєнний стан», який діяв і на час події, яка зафіксована в протоколі за участю ОСОБА_1 .

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений співробітниками поліції під час виконання ними службових обов`язків. Однак, поліцейський під час спілкування з ОСОБА_1 та перевірки його документів виявив у нього ознаки наркотичного сп`яніння.

Разом із цим, матеріали справи не містять відомостей про оскарження дій працівників поліції щодо зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 в порядку, передбаченому ст. 267 КУпАП.

Крім того, з огляду на предмет дослідження в рамках складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, підстави зупинки не мають вирішального значення і не впливають на інкриміновані водію обставини з приводу недотримання останнім вимог п. 2.5 ПДР України.

Суддя апеляційного суду погоджується з доводами захисника про те, що протокол про адміністративне правопорушення та рапорт працівника поліції не можуть бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, разом з цим по даній справі наявні і інші докази, які в сукупності з відомостями, викладеними в протоколі та рапорті поліцейського підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Одночасно суддя апеляційного суду відмічає, що у відповідності до національного законодавства протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП, хоча і означений у якості доказів вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, які є предметом оцінки суду, однак відображені у протоколі відомості підлягають оцінці через призму дослідження доказів.

Має бути врахована практика Європейського суду з прав людини, відповідно до якої при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Korobov v. Ukraine), заява № 39598/03) Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

У даному випадку відомості, відображені в протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджуються доказами, які слід визнати належними, допустимими, які узгоджуються між собою.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, слід звернути увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату Бабічу Сергія Анатолійовичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 січня 2025 року.

Апеляційну скаргу адвоката Бабіча Сергія Анатолійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 січня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 335/12196/24