ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1042/25 Справа № 183/705/25 Суддя у 1-й інстанції - Березюк В. В. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2025 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, -

за участю:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2025 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, та накладено на останнього адміністративне стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті строком на десять діб.

Судом першої інстанції встановлено, що солдат ОСОБА_1 , будучи призваним на військову службу під час мобілізації на особливий період та зарахованим до списків військової частини НОМЕР_1 наказом командира від 23.10.2024 року № 467 на посаду курсанта 2 навчального взводу 3 навчальної роти військової частини НОМЕР_1 , яка розташована в АДРЕСА_2 , в порушення вимог ст.11, 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ та наказу командира військової частини з основної діяльності від 24.10.2024 року № 343 вчинив недбале ставлення до військової служби, а саме в період з 24.10.2024 року по 27.11.2024 року заняття з курсу БЗВП в АДРЕСА_2 , не відвідував, в зв`язку з чим курс БЗВП не пройшов, таким чином ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення - недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

Разом з апеляційною скаргою апелянт подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Просив визнати причини пропуску строку поважними.

Зазначив, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає постанову суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що ОСОБА_1 відмовився виконувати накази командира, судом не було проведено належного дослідження доказів приналежності до релігійної організації та зміни виду виконання військового обов`язку.

Вказує, що він ОСОБА_1 є членом релігійної громади Релігійна громада Димерська незалежна церква євангельських християн-баптистів.

В судовому засіданні особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог статті 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, судом першої інстанції було дотримано цих вимог.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим з огляду на таке.

Диспозицією частини другої статті 172-15 КУпАП передбачена відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби. Гіпотеза цієї норми вказує на те, що вона підлягає застосуванню у разі вчинення відповідного діяння в умовах особливого періоду.

Суб`єктом даного правопорушення є військова службова особа. Під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування (примітка до ст.172-13 КУпАП).

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у вчиненні таких дій, як недбале ставлення до військової служби в умовах особливого періоду.

Відповідно до ч. 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Недбале ставлення до військової служби характеризується невиконанням або неналежним виконанням військовою службовою особою своїх обов`язків, передбаченими законами, військовими статутами, положеннями, інструкціями, наказами, через несумлінне ставлення до них; наявністю негативних наслідків, що порушують встановлений порядок здійснення військовими службовими особами своїх функцій щодо забезпечення належного рівня військової дисципліни, статутного порядку, збереження військового майна, що є складовою воєнної безпеки України.

Невиконання службових обов`язків означає невиконання військовою службовою особою дій, передбачених нормативними актами (статутами, наказами, інструкціями, постановами тощо), які є безумовними для виконання нею.

Згідно із абзацами 1, 2 статті 11, статті 16, абзацами 1, 24 статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІV, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців обов`язки свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

За змістом абзаців 1, 2 статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Статтею 26 розділу І частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» встановлено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно з матеріалами справи, що до ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення № серія А4348 №6 від 18.01.2025 року, який містить дані про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, яке кваліфіковано за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, тобто недбале ставлення військової службової особи до військової служби вчинене в умовах особливого періоду.

Так, зазначено, що солдат ОСОБА_1 будучи призваним на військову службу під час мобілізації на особливий період та зарахованим до списків військової частини НОМЕР_1 наказом командира від 23.10.2024 року № 467 на посаду курсанта 2 навчального взводу 3 навчальної роти військової частини НОМЕР_1 , яка розташована в АДРЕСА_2 , в порушення вимог ст.11, 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ та наказу командира військової частини з основної діяльності від 24.10.2024 року № 343 вчинив недбале ставлення до військової служби, а саме в період з 24.10.2024 року по 27.11.2024 року заняття з курсу БЗВП в АДРЕСА_2 , не відвідував, в зв`язку з чим курс БЗВП не пройшов, чим недбало поставився до військової служби.

До протоколу про адміністративне правопорушення в якості доказу надано:

- рапорт командира роти старшого викладача 3 навчальної роти ВЧ НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_2 . Відповідно до якого, військовослужбовець ОСОБА_1 призваний за мобілізацією на військову службу на особливий період зарахований до списків ВЧ НОМЕР_1 на посаду курсанта 3 навчальної роти. В порушення вимог, встановлених Статутом внутрішньої служби Збройних сил України, а саме ст. 9 цього Статуту, ст. 11 цього Статуту в частині невиконання наказів командирів. Так, 18.01.2025 року, ОСОБА_1 перебуваючи в пункті дислокації ВЧ НОМЕР_1 в населеному пункті АДРЕСА_3 , відмовився від виконання вимог командира, а саме наказу командира в частині отримувати військову форму, зброю та амуніцію, який було видано відповідно до ст. 35 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України. Крім цього, вищевказаний військовослужбовець, будучи призваний за мобілізацією на військову службу на особливий період та зарахований до списків ВЧ НОМЕР_1 на посаду курсанта 3 навчальної роти, для проходження БЗВП, тобто будучи військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 , яка розташована в АДРЕСА_2 , в порушення вимог 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, Наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 24.10.2024 року №343 вчинив недбале ставлення до військової служби, а саме в період часу з 24.10.2024 року до цього часу заняття курсу БЗВП не відвідував та внаслідок чого для подальшого проходження служби не направлений;

- витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.10.2024 року № 467, відповідно до якого солдата військової служби ОСОБА_1 призначено на посаду курсанта 2 навчального взводу 3 навчальної роти;

- витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по з основної діяльності) від 24.10.2024 року № 343, про організацію курсу навчання базової загальнообов`язкової підготовки військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 ;

- письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про те, що їм відомо, що військовослужбовець ОСОБА_1 відмовився отримувати зброю, амуніцію, військовий одяг, ігнорує накази командира. Крім того, відмовляється проходити курс БЗВП;

- письмові пояснення ОСОБА_1 про те, що він відмовився від отримання зброї та амуніції, а також від проходження БЗВП з причин його релігійних переконань.

Приймаючи до уваги встановлені обставини справи, докази, які містяться в матеріалах справи, оцінюючи їх за свом внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд визнає зібрані докази у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП.

Апеляційний суд в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в даному конкретному випадку недбале ставлення до військової служби ОСОБА_1 полягає в невиконанні військовою службовою особою обов`язків, визначених військовими статутами, положеннями, тощо.

Суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 відмовився від отримання зброї та амуніції, а також від проходження БЗВП з мотивів релігійних переконань, оскільки вони є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 дійсно є учасником релігійної громади, однак у судовому засіданні він не надав переконливих доказів щирості та глибини своїх релігійних переконань, які б виключали можливість проходження військової служби. Його участь у діяльності зазначеної громади полягала виключно у виконанні ролі музиканта, що не свідчить про наявність у нього сталих релігійних переконань, несумісних із виконанням обов`язків військової служби. Крім того, під час призову за мобілізацією ОСОБА_1 перебував на військовій службі та отримував заробітну плату як військовослужбовець, при цьому відмовлявся виконувати обов`язки, пов`язані з проходженням служби, посилаючись на свої релігійні переконання. Така позиція свідчить про намагання уникнути виконання обов`язків військової служби за наявності формального статусу військовослужбовця та одержання відповідного грошового забезпечення.

Будь-яких доказів, що спростовують дані, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, скаржником не надано.

Враховуючи вищевикладене, під час апеляційного перегляду справи за доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 апеляційним судом не встановлено підстав для скасування постанови Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2025 та закриття провадження на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2025 року, задовольнити та поновити строк.

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2025 року про визнання винним і притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко