Справа №461/797/25
Провадження №3/461/411/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2025 року суддя Галицького районного суду м. Львова Кітов О.В., з участю представника митного органу Лубоцького Б.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Львівської митниці про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Львова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданий 19.07.2018 органом 4601, запис №730,

за ч. 1 ст. 483 Митного Кодексу України,-

в с т а н о в и в :

згідно протоколу про порушення митних правил №0076/209000/2025 від 22.01.2025 року, 08.04.2023 року о 13:03 год. через пункт пропуску «Краківець-Корчова» митного поста «Краковець» Львівської митниці на автомобілі реєстраційний номер НОМЕР_2 з причепом реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням громадянина України ОСОБА_1 ввезено транспортний засіб «MAZDA BT-50», номер кузова НОМЕР_4 з наданням митному органу як підставу для його ввезення наступних документів: закордонний паспорт НОМЕР_5 , лист-звернення від 03.04.2023 №1933/114, декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, в яких зазначено одержувачем військова частина НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Листом Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України від 01.10.2024 року №17/8/6-3884нт Львівську митницю повідомлено про не підтвердження факту отримання товару гуманітарної допомоги (транспортний засіб «MAZDA BT-50», номер кузова НОМЕР_4 ), а також повідомлено, що лист-звернення на ввезення даного транспортного засобу військовою частиною НОМЕР_6 не надавався. Отже, громадянином ОСОБА_2 було ввезено транспортний засіб «MAZDA BT-50», номер кузова НОМЕР_4 на митну територію України в якості гуманітарної допомоги для потреб військової частини НОМЕР_6 , який в подальшому не передано та подано документи, що містять неправдиві відомості щодо одержувача гуманітарної допомоги.

Відповідно до ст. 257 Митного кодексу України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. Згідно із ч. 4 ст. 266 Митного кодексу України у разі самостійного декларування товарів декларантом передбачену Митним кодексом України відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант. Частинами 6 та 8 ст. 264 Митного кодексу України визначено, що митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою митного органу, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо). З моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації. Відповідно до ст.1 Закону Україну «Про гуманітарну допомогу» від 22.10.1999 №1192-XIV гуманітарна допомога цільова адресна безоплатна допомога в грошовій або натуральній формі, у вигляді безповоротної фінансової допомоги або добровільних пожертвувань, або допомога у вигляді виконання робіт, надання послуг, що надається іноземними та вітчизняними донорами із гуманних мотивів отримувачам гуманітарної допомоги в Україні або за кордоном, які потребують її у зв`язку з соціальною незахищеністю, матеріальною незабезпеченістю, важким фінансовим становищем, або тяжкою хворобою конкретних фізичних осіб, а також для підготовки до збройного захисту держави та її захисту у разі збройної агресії або збройного конфлікту.

Гуманітарна допомога є різновидом благодійництва і має спрямовуватися відповідно до обставин, об`єктивних потреб, згоди її отримувачів та за умови дотримання вимог статті 3 Закону України «Про благодійну діяльність та благодійні організації». Безоплатна допомога (пересилка, виконання робіт, надання послуг) - надання гуманітарної допомоги без будь-якої грошової, матеріальної або інших видів компенсації донорам. Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2022 №174 «Деякі питання пропуску гуманітарної допомоги через митний кордон України в умовах воєнного стану» передбачено, що на період дії воєнного стану пропуск через митний кордон України гуманітарної допомоги здійснюється за місцем перетину митного кордону України шляхом подання в паперовій або електронній формі декларації, заповненої особою, що перевозить відповідний товар, за формою визначеною вказаною постановою Кабінету Міністрів України, без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Такі товари визнаються гуманітарною допомогою за декларативним принципом без прийняття відповідного рішення спеціально уповноважених державних органів з питань гуманітарної допомоги та підлягають взяттю в установленому порядку на облік в Збройних Силах, правоохоронних органах, інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, або в інших суб`єктах, що здійснюють боротьбу з тероризмом відповідно до закону.

Відповідно до службової записки управління контролю та адміністрування митних платежів Львівської митниці щодо вартості предметів (транспортних засобів) від 25.11.2024 №15/15-02/45891, вартість транспортного засобу «MAZDA BT-50», номер кузова НОМЕР_4 становить 4500 євро, що станом на 08.04.2023 згідно з курсом НБУ відповідає сумі 179615,70 грн.

З метою отримання пояснень від гр. ОСОБА_1 та прийняття ним участі у складанні протоколу про порушення митних правил Львівською митницею на його адресу скеровано листи від 09.10.2024 №20-03/20-03/10/27511 та від 17.12.2024 №20/20-01/10/34331 яким громадянину запропоновано прибути до Львівської митниці.

Однак гр. ОСОБА_3 у вказані терміни не з`явився та про причини неявки не повідомив.

Таким чином, громадянином України ОСОБА_1 вчинено переміщення через митний кордон України товару з приховуванням від митного контролю шляхом подання до митного контролю як підставу для такого переміщення документів, що містять неправдиві відомості щодо одержувача товару.

Дії ОСОБА_1 органом митниці кваліфіковані як порушення митних правил, відповідальність за вчинення яких передбачена ч. 1 ст. 483 МК України.

Представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвокат подав до суду письмові пояснення, у яких закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу правопорушення. В обгрунтування своєї позиції зазначив, що у поданій до митного оформлення декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою було вказано усі необхідні відомості щодо марки машини, номеру машини, орієнтовної ваги, відправника, одержувача та фактичного місця призначення розвантаження вантажу. Зазначені відомості ОСОБА_1 отримав від одержувача гуманітарної допомоги - Військової частини НОМЕР_6 (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ). Лист-звернення №1933/14 від 03.04.3023 від військової частини № НОМЕР_6 не викликав жодних сумнівів у його достовірності, у ньому зазначена контактна особа - капітан ОСОБА_4 , лист підписаний командиром військової частини ОСОБА_5 . Більш того, у Листі Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України від 01.10.2024 року №17/8/6-3884нт зазначено, що станом на 08.03.2023 року військова службова особа ОСОБА_6 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_6 на посаді командира військової частини НОМЕР_6 у званні полковник. ОСОБА_6 мав право підписувати листи-звернення від імені військової частини. Військовослужбовець, який вказаний у зверненні, капітан ОСОБА_4 проходив військову службу у 1 механізованому батальйоні військової частини НОМЕР_6 . Тобто жодним чином ОСОБА_1 не могло бути відомо про те, що Лист- звернення №1933/14 від 03.04.3023 на автомобіль «MAZDA ВТ-50», номер кузова НОМЕР_4 , не реєструвався у відповідній військовій частині, хоча містить підпис командира. Вказує, що ОСОБА_1 , як особа яка у час військового стану мала можливість виїзду за кордон, неодноразово здійснював перевезення гуманітарної допомоги (транспортних засобів) для військової частини НОМЕР_6 , тобто на постійній основі. Також зазначив, що перевізник жодним чином не може нести відповідальність за ст. 483 МК України через подання документів, що мають неправдиві відомості щодо одержувача гуманітарної допомоги, як це зазначено посадовою особою Львівської митниці у протоколі про ПМП. Після складання протоколу про порушення митних правил ОСОБА_2 , не відчуваючи за собою жодної вини, та з метою доведення перед судом своєї невинуватості, почав з`ясовувати подальшу долю транспортного засобу «MAZDA ВТ-50», номер кузова НОМЕР_4 та його місцезнаходження. В ході власних пошуків, ОСОБА_1 з`ясував, що вказаний автомобіль був переданий військовослужбовцю роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_8 для виконання бойових завдань, пов`язаних із протидією військовій агресії з боку російської федерації, що підтверджується листом, підписаним Командиром роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_8 , лейтенантом ОСОБА_7 . Крім цього, військова частина НОМЕР_8 також надала лист №1852 від 17 березня 2025 року, в якому зазначено: «У зв`язку з військовою агресією з боку російської федерації проти України, Указом Президента України №64/2022 по всій території нашої держави введено військовий стан. Верховна Рада України 24 лютого 2022 року прийняла Закон України «Про введення військового стану в Україні», рота вогневої підтримки військової частини НОМЕР_8 виконую бойові завдання на Курському напрямку. Автомобіль MAZDA ВТ-50, VIN: НОМЕР_4 , 2006 року випуску, який знаходився у розпорядженні роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_8 , виконував бойові завдання у районі населеного пункту СУДЖА, Курської області, рф та був уражений FPV-дроном противника, внаслідок чого автомобіль був знищений повністю. Командування роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_8 висловлює Вам вдячність за розуміння, активну співпрацю у цей час боротьби за забезпечення незалежності та територіальної цілісності».

Представник Львівської митниці протокол підтримав.

Заслухавши доводи учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд вважає за необхідне, згідно зі ст. 487 МК України, застосувати норми Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

При цьому, за змістом ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи суддя повинен перевірити правильність складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 495 МК України протокол про порушення митних правил є джерелом доказів у справі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказав, що термін «кримінальне правопорушення», що міститься у ст. 2 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), має автономне значення і охоплює суворі за своїми наслідками види адміністративних стягнень, до яких належать адміністративний арешт та значні адміністративні штрафи, які фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції, а справи щодо їх застосування в силу суворості таких санкцій за суттю є кримінальними (пункти 82, 83 Рішення у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» від 8 червня 1976 року, пункт 55 Рішення у справі «Гурепка проти України» від 6 вересня 2005 року, пункт 38 Рішення у справі «Менаріні проти Італії» від 27 вересня 2011 року).

Протокол про порушення митних правил є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи МК чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст.483 Митного кодексу України переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Статтею 486 МК України передбачено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється наявними у справі доказами.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України - посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, повинна бути доведена органом, який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватись на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно ст. 251 КУпАП, ч.1 ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Згідно з протоколом про порушення митних правил №0076/209000/25 від 22.01.2025 ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України товару з приховуванням від митного контролю шляхом подання до митного контролю як підставу для переміщення товару документів, що містять неправдиві відомості щодо отримувача товару.

Відповідно до вимог частини 1 статті 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з ст.1 Закону України «Про гуманітарну допомогу» гуманітарна допомога - цільова адресна безоплатна допомога в грошовій або натуральній формі, у вигляді безповоротної фінансової допомоги або добровільних пожертвувань, або допомога у вигляді виконання робіт, надання послуг, що надається іноземними та вітчизняними донорами із гуманних мотивів отримувачам гуманітарної допомоги в Україні або за кордоном, які потребують її у зв`язку з соціальною незахищеністю, матеріальною незабезпеченістю, важким фінансовим становищем, виникненням надзвичайного стану, зокрема внаслідок стихійного лиха, аварій, епідемій і епізоотій, екологічних, техногенних та інших катастроф, які створюють загрозу для життя і здоров`я населення, або тяжкою хворобою конкретних фізичних осіб, а також для підготовки до збройного захисту держави та її захисту у разі збройної агресії або збройного конфлікту. Гуманітарна допомога є різновидом благодійництва і має спрямовуватися відповідно до обставин, об`єктивних потреб, згоди її отримувачів та за умови дотримання вимог статті 3 Закону України "Про благодійну діяльність та благодійні організації".

У зв`язку з повномасштабною військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Верховною Радою України (Закон України № 2102-IX від 24.02.2022), в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому був неодноразово продовжений.

Відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання пропуску гуманітарної допомоги через митний кордон України в умовах воєнного стану» №174 від 01.03.2022 на період дії воєнного стану пропуск через митний кордон України гуманітарної допомоги здійснюється за місцем перетину митного кордону України шляхом подання в паперовій або електронній формі декларації, заповненої особою, що перевозить відповідний товар, за формою згідно з додатком 1 (декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою) без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

На підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, органом митного оформлення надано: протокол про порушення митних правил №0076/209000/25 від 22.01.2025; витяг з АСМО «Інспектор»; копію декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою; звернення про гуманітарну допомогу; лист Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України від 01.10.2024 року №17/8/6-3884нт.

Однак, як вбачається із листа командира роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_8 лейтенанта ОСОБА_9 № 1852 від 17 березня 2025 року, автомобіль MAZDA ВТ-50, VIN: НОМЕР_4 , 2006 року випуску, який знаходився у розпорядженні роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_8 , виконував бойові завдання у районі населеного пункту СУДЖА, Курської області, рф та був уражений FPV-дроном противника, внаслідок чого автомобіль був знищений повністю. Факт передання автомобіля «MAZDA BT-50», номер кузова НОМЕР_4 на потреби військової частини НОМЕР_8 також підтверджується, аналогічним за змістом, листом командира військової частини НОМЕР_8 ОСОБА_10 №1852 від 17 березня 2025 року. Факт передання автомобіля також підтверджується листом командира військової частини НОМЕР_8 ОСОБА_10 №1853 від 17 березня 2025 року, згідно якого транспортний засіб «MAZDA BT-50», номер кузова НОМЕР_4 , що був ввезений на митну територію України в якості гуманітарної допомоги був переданий ОСОБА_1 військовослужбовцю військової частини НОМЕР_8 для виконання бойових завдань пов`язаних з протидії військовій агресії з боку російської федерації.

Доводи вини повинні ґрунтуватись на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи зі змісту даної статті, склад вказаного правопорушення полягає саме в умисному переміщенні товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів.

Практика Європейського Суду вказує на те, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Практика Європейського Суду вказує на те, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Згідно з ч.1 ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п.4 ст.129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Виходячи з наведеного та аналізуючи матеріали справи, Львівською митницею не надано належних та допустимих доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, оскільки ввезений транспортний засіб було передано військовій частині.

Беручи до уваги, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достовірні докази, які у своїй сукупності, поза розумним сумнівом, доводять наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, вказана справа підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, відсутня.

Відповідно до ст. 527 МК України у справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов: 1) про проведення додаткової перевірки; 2) про накладення адміністративного стягнення; 3) про закриття провадження у справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд прийшов до беззаперечного переконання, що обставини, які викладені в протоколі про порушення митних правил № 0076/UA209000/2025 від 22.01.2025 року не відображають всіх ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, при цьому суд позбавлений права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст.247 КУпАП, ч.1 ст. 483 МК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 МК України закрити, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена упродовж десяти днів з дня її винесення.

Суддя Олександр КІТОВ