Справа № 469/533/25
Провадження № 33/812/247/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 червня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Тищук Н.О.,

із секретарем Біляєвою В.М.,

за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника адвоката Григорян Валентини Сергіївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Березанського районного суду Миколаївської області від 19 травня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживає за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

яку визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП з застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 40 800 грн,

У С Т А Н О В И В:

05 травня 2025 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення ЕПР1 №321029, за яким цього дня о 13 год 37 хв ОСОБА_1 , рухаючись в районі будинку № 1 по вул. Набережній в с.Коблеве Миколаївського району Миколаївської області, керувала транспортним засобом "Мазда 3", державний номерний знак НОМЕР_2 , без посвідчення водія відповідної категорії, чим порушила вимоги п.2.1а Правил дорожнього руху України, що вчинено повторно протягом року.

Постановою судді Березанського районного суду Миколаївської області від 18 червня 2025 року ОСОБА_1 притягнута до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 126 з застосуванням адміністративного стягнення у вигляді 40 800 грн штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну

скаргу, в якій просила постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Підставою для скасування постанови зазначала те, що судом першої інстанції не враховано безпідставності зупинки транспортного засобу під її керуванням, що призвело до вимоги про пред`явлення документів та як наслідок до складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Також апелянт посилалася на неможливість позбавлення права керування транспортними засобами особу, яка такого права вже позбавлена або взагалі його не мала.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Відповідно статей 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно пункту 2.1 «а» Правил дорожнього руху встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно частин 9, 10 статті 15 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353-XII, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Частина 5 статті 126 КУпАП, передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №321029 вбачається, що він складений відносно ОСОБА_1 , яка о 13 год 37 хв 05 травня 2025 року, рухаючись в районі будинку № 1 по вул. Набережній в с.Коблеве Миколаївського району Миколаївської області, керувала транспортним засобом "Мазда 3", державний номерний знак НОМЕР_2 , без посвідчення водія відповідної категорії, чим порушила вимоги п.2.1а Правил дорожнього руху України, що вчинено повторно протягом року.

Від підписання протоколу про адміністративне правопорушення та від надання будь-яких пояснень ОСОБА_1 відмовилася.

Також в матеріалах справи наявна копія постанови серії ЕНА № 3932342 від 25.01.2025, з якої вбачається, що цього дня ОСОБА_1 була притягнута до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 126 КУпАП та піддана штрафу у розмірі 3 400 грн.

З довідки Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Миколаївській області вбачається, що ОСОБА_1 не отримувала (не має) посвідчення водія на право керування даним видом транспортних засобів.

З доданого до протоколу про адміністративне правопорушення відеофайлу вбачається, що при зупинці транспортного засобу працівник поліції пояснив ОСОБА_1 , що причиною для зупинки став специфічний рух транспортного засобу, який викликав сумніви у його справності. Від надання працівникам поліції будь-яких документів, які посвідчують ї особу ОСОБА_1 відмовилася. Після встановлення особи водійки працівник поліції повідомив їй, що вона вже притягувалась до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом без відповідного посвідчення, та відносно неї буде повторно складено протокол про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 факту керування транспортним засобом без посвідчення водія не заперечувала.

Таким чином, сукупність досліджених в матеріалах справи доказів свідчать про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КупАП.

За вказане адміністративне правопорушення частиною 5 статті 126 КУпАП передбачено покарання у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Будь-якого альтернативного покарання санкцією цієї статті не передбачено.

У справі, яка переглядається, судом першої інстанції призначено показання у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом строком на п`ять років, без оплатного вилученням транспортного засобу, що у повній мірі відповідає санкції, встановленій частиною 5 статті 126 КУпАП.

Отже, викладені обставини вказують на те, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку наявним у справі доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винною у скоєнні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, застосувавши покарання, що відповідає санкції статті.

При цьому апеляційний суд критично оцінює доводи апелянта про безпідставність зупинки транспортного засобу, оскільки, як вбачається з доданого до протоколу відеозапису, підстави зупинки були працівником поліції чітко роз`яснені.

Крім того, апеляційний суд вважає неспроможними доводи апелянта про безпідставне застосування судом відносно ОСОБА_1 такого виду стягнення, як позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки вона такого права не отримувала.

При цьому апеляційний суд враховує, що статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до положень статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладене відповідно до положень статті 15 ЗУ "Про дорожній рух" право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особами, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Згідно із Порядком видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340, позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами здійснюється відповідно до законодавства (п. 20).

Виходячи із системного аналізу зазначених норм, правова природа додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної статті і полягає у забороні керувати транспортними засобами.

Позбавлення права керувати транспортними засобами має відповідати загальній меті будь-якого покарання, передбаченій статтею 23 КУпАП. У контексті питання, яке розглядається, особливої уваги набуває досягнення мети покарання щодо запобігання вчиненню нових правопорушень як особами, які вчинили адміністративні правопорушення, так і іншими особами, з дотриманням засади справедливості та принципу рівності всіх перед законом.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 04 вересня 2023 року у справі № 702/301/20 (провадження № 51-944 кмо 23), винесеній за правилами КПК України, який підлягає застосуванню до правовідносин, що виникають за правилами КУпАП, як найбільш близький до адміністративно-деліктних правовідносин.

Отже, на підставі викладеного вище, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування. Отже апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Березанського районного суду Миколаївської області від 19 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Н.О. Тищук