Справа № 156/1412/24
Провадження № 3/156/32/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2025 року сел.Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Комзюк Н.Н., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з відділу поліцейської діяльності №1 (сел.Іваничі) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №166038 від 04.11.2024 вбачається, що 04.11.2024 о 12 год. 46 хв. у селі Будятичі по вул. Іваничівське шосе,16, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Hyundai H-1, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у передбаченому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 свою провину у вчиненні даного адміністративного правопорушення не визнав та просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Пояснив, що 04.11.2024 він разом з донькою повертався на автомобілі Hyundai H-1, д.н.з. НОМЕР_1 , додому з клініки «Bodro Clinic», яка знаходиться у м. Нововолинськ. Медичний заклад вони відвідували у зв`язку з тим, що донька захворіла та у неї була висока температура. У селі Будятичі їх зупинив патруль поліції за те, що він не пропустив карету швидкої допомоги, яка їхала з проблисковими маячками, що не відповідає дійсності, оскільки ніякої карети швидкої допомоги насправді не було, тобто зупинка автомобіля фактично була надуманою. При перевірці документів поліцейський виявив відсутність техогляду на автомобіль та запросив його до службового автомобіля. Технічного огляду на автомобіль дійсно не було. Під час винесення постанови за ч.3 ст.121 КУпАП поліцейський запитав, чи не вживав він алкогольні напої або наркотичні речовини та запропонував пройти тест на що він відповів, що не вживав та погодився пройти огляд на місці. Однак другий поліцейський уточнив, що треба проїхати до медичного закладу у м. Нововолинськ. Він пояснив поліцейським, що не проти пройти огляд, однак він дуже спішить. У подальшому він поцікавився у поліцейських чи вилучать у нього права та які взагалі підстави для проходження огляду та наслідки його не проходження. Поліцейський повідомив йому ознаки стану сп`яніння такі як: неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці, однак поліцейський навіть не дивився на його руки, не перевіряв реакцію зіниць на світло, блідість обличчя також не відповідала дійсності, тобто ознаки були надумані. При цьому, поліцейський не роз`яснив йому його права та наслідки відмови, лише завуальовано пояснив, що вони права не забирають, а лише складають протокол, який буде розглядати суд. Також ОСОБА_1 наголосив, що був не проти пройти огляд на місці, однак поліцейські не надали йому таку можливість. Відмовився від огляду тому, що жодних підстав для огляду не було, при цьому у салоні автомобіля чекала хвора донька, а проходження огляду ускладнило б її стан здоров`я. Окрім цього, того дня він збирався їхати за кордон, а саме до Республіки Польща. Додав, що на прохання поліцейського підписав порожній бланк з поясненнями, який заповнив сам поліцейський та не дав йому з ними ознайомитись. З доданими до проколу поясненнями ознайомився вже у суді, однак вони не відповідають дійсності, а тому просив не брати їх до уваги. Оскарження дій поліцейських позитивного результату не дали.

Під час судового розгляду захисник ОСОБА_1 адвокат Бик О.В. підтримав позицію свого підзахисного, просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Додав, що вони оскаржували неправомірні дії поліцейських, зокрема, щодо сфальсифікованих пояснень, написаних поліцейським від імені ОСОБА_1 , однак незважаючи на явні факти неправомірних дій, вище керівництво обмежилось формальною відповіддю щодо відсутності порушень з боку поліцейських.

Допитана за клопотанням сторони захистуяк свідок ОСОБА_2 пояснила, що ОСОБА_1 є її батьком. 04.11.2024 вони повертались на автомобілі додому з клініки «Bodro Clinic», яка знаходиться у м. Нововолинськ. Відвідували медичний заклад у зв`язку з тим, що вона захворіла. На виїзді з м. Нововолинськ біля заправки «ОККО» їм на зустріч рухалось службове авто поліції, яке у подальшому розвернулось на кільці та поїхало за ними. У селі Будятичі вони були зупинені вказаним патрулем поліції за те, що батько ніби то не надав переваги в русі кареті швидкої допомоги, що не відповідає дійсності, оскільки ніякої карети швидкої допомоги не було. Батько вів себе адекватно, жодних ознак сп`яніння у нього не було. Більше пояснити вона нічого не може.

Під час судового засідання інспектор поліції ОСОБА_3 , який склав протокол, що розглядається, пояснив, що не пам`ятає деталей зупинки автомобіля, однак підтвердив, що у водія були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння. Водій відмовився пройти огляд, у зв`язку з чим на нього було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП.

На запитання суду, чому ОСОБА_1 на його прохання не роз`яснили наслідки відмови від проходження огляду, а також не роз`яснили йому його права, ОСОБА_3 пояснив, що з правами водія було ознайомлено при винесенні щодо нього постанови за ч.3 ст.121 КУпАП.

Інспектор поліції Мойсеєв В.Ю. під час судового засідання пояснив, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено через те, що останній не надав переваги в русі кареті швидкої допомоги. Під час притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за не проходження автомобільного технічого огляду у нього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, однак які саме він не пам`ятає. Водій відмовився пройти огляд у зв`язку з чим на нього було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. Письмові пояснення написані ним зі слів ОСОБА_1 , однак їх змісту він не пам`ятає.

На уточнююче питання суду з приводу того, що у письмових поясненнях немає відомостей про те, що пояснення написані зі слів ОСОБА_1 , а також те чи надавались ці пояснення для ознайомлення ОСОБА_1 , інспектор поліції Мойсеєв В.Ю. надати пояснення не зміг.

На питання суду, чому щодо ОСОБА_1 не склали протокол за ч.3 ст.122 КУпАП, тобто за не надання водієм переваги в русі кареті швидкої допомоги інспектор поліції Мойсеєв В.Ю. повідомив, що за вчинення ОСОБА_1 даного правопорушення вони обмежились усним зауваженням.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника та інспекторів поліції, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та допитавши свідка, встановив наступне.

Положеннями ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності законом.

Згідно із ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами тощо.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП до протоколу долучено:

- рапорт за фактом повідомлення поліцейського на лінію «102» про виявлення правопорушення;

- рапорт за фактом складення стосовно ОСОБА_1 протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП та застосування щодо нього відсторонення від керування транспортним засобом;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Відповідно до вказаного акту ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідного огляду;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів що знижують увагу та швидкість реакції. Зі змісту направлення вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння;

- письмові пояснення відповідно, до яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у зв`язку з тим, що раніше вживав наркотичні засоби;

- постанову серії ЕНА №3408456 від 04.11.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП;

- відеозаписи з нагрудних боді-камер поліцейських та відеореєстратора на оптичному диску.

Згідно зі ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення, наявність яких доводиться шляхом надання належних та допустимих доказів.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

При цьому, в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями ст.16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Згідно з п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, п.2.5 ПДР України встановлено обов`язок, а не право водія на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння, та за невиконання вказаного обов`язку настає адміністративна відповідальність, встановлена ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, є порушенням вимог п.2.5 Правил дорожнього руху і утворює самостійний склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені ст.266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008, та регулюється «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015.

Відповідно до ч.ч.2-6 ст.266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно із п.п. 2, 3, 4 6, 7 розділу І, п.п. 1, 9 12 розділу ІІ Інструкції від 09.11.2015 №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними у п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно з п.п. 6, 7, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, поліцейський, виявивши у водія ознаки алкогольного або наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язані вчинити дії на предмет перевірки дотримання водієм вимог підпунктів «а» та «б» п.2.9 Правил дорожнього руху України, а водій відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

При цьому, вищенаведені норми, які регулюють порядок проведення огляду на стан сп`яніння, свідчать про те, що процедурі огляду обов`язково передує об`єктивна та обґрунтована підстава вважати, що водій перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у відповідності з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС, а сама вимога поліцейських у будь-якому разі має бути законною і вмотивованою, тобто мати певні підстави неспростовного характеру, які б вказували на перебування особи у певному стані сп`яніння поза розумним сумнівом, а не бути надуманою, вигаданою чи перебільшеною.

З огляду на викладене, процедурі огляду на стан сп`яніння має передувати конкретна підстава, що дає право поліцейському як представнику органу державної влади, вимагати від водія вчинення певних дій, передбачених законодавством України про адміністративні правопорушення.

Разом з цим, судовим розглядом встановлено, що інспектором поліції не було дотримано порядку виявлення у водіїв стану сп`яніння та процедури проходження огляду на стан сп`яніння.

Так, з оглянутих відеозаписів з боді-камери поліцейських та реєстратора зі службового автомобіля вбачається, що після зупинки автомобіля Hyundai H-1, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , поліцейський, перевіривши документи на автомобіль, встановив відсутність проходження технічного огляду на даний автомобіль. Під час складання протоколу за ч.3 ст.121 КУпАП, перебуваючи у службовому автомобілі, поліцейський Брись І.В. запитав у ОСОБА_1 чи не вживав він алкогольні напої чи наркотичні речовини та запропонував пройти тест, на що ОСОБА_1 відразу відповів, що не вживав та погодився пройти огляд. Поліцейський ОСОБА_4 уточнив, що для огляду на стан наркотичного сп`яніння потрібно проїхати до медичного закладу, що у місті Нововолинськ. ОСОБА_1 спочатку погодився, однак потім спитав у поліцейських, які взагалі є підстави для проходження огляду. Поліцейський Брись І.В. вказав, що підставою для огляду є відповідна інструкція, а ознаками наркотичного сп`яніння є неприродна блідість обличчя та виражене тремтіння пальців рук. ОСОБА_1 поцікавився у поліцейських, яким чином вони встановили відповідні ознаки, на що поліцейський ОСОБА_3 відповів, що можливо він помиляється, однак для підтвердження чи спростування ознак необхідно пройти відповідний огляд. У подальшому ОСОБА_1 пояснив поліцейським, що бажає пройти огляд, однак немає часу, оскільки їде за кордон. Також ОСОБА_1 поцікавився у поліцейських чи вилучать у нього права, та які взагалі наслідки відмови, на що поліцейський ОСОБА_3 відповів, що не знає, протокол буде розглядати суд.

Посилаючись на відсутність підстав для огляду, а також відсутністю часу для його проходження, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду саме у медичному закладі. Зафіксувавши відмову поліцейський ОСОБА_3 повідомив, що складе на ОСОБА_1 протокол за порушення ним вимог п.2.5. ПДР України.

Суд критично ставиться по пояснень поліцейських щодо виявлення ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 . Так, з долученого по протоколу акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідного огляду, що свідчить про те, що поліцейський мав намір провести огляд на перевірку наявності у останнього стану алкогольного сп`яніння. При цьому, слід зауважити, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на місці зупинки, однак у акті зафіксована саме його відмова.

З вищенаведених положень Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735, слідує що огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічних засобів можливий лише з метою перевірки стану алкогольного сп`яніння, перевірка на стан наркотичного сп`яніння можливе лише закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення.

Тобто, у разі виявлення ознак наркотичного сп`яніння, підстави для пропозиції водію пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, у поліцейського не було.

При цьому, суд констатує, що під час під час пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, поліцейський не озвучив жодних ознак сп`яніння, та які б давали йому підстави вимагати від водія пройти процедуру огляду відповідно виявленого до стану сп`яніння, а лише поставця на інструкцію, яка регулює порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вищевикладене свідчить про невідповідність дій інспектора поліції як вимогам Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», так і вимогам КУпАП.

Таким чином, суд приходить до висновку, що поліцейський висловив вимогу ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі, без належних на це підстав, а тому у останнього не виник обов`язок проходити відповідні огляди.

Слід зауважити, що відповідно до протоколу у ОСОБА_1 виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці. Однак поліцейські не оглядали руки ОСОБА_1 на предмет їх тремтіння, а також реакцію зіниць на світло. При цьому, ОСОБА_1 сидів на задньому сидінні службового автомобіля, показував поліцейським долоні, заперечував блідість обличчя та звуження зіниць очей, тобто намагався спростувати доводи поліцейських його наявності стану сп`яніння, однак поліцейські не звертали на нього уваги. Також слід зауважити, що поведінка ОСОБА_1 була адекватною, відповідала обстановці та була послідовною, а шкіра його обличчя не була блідою.

Наведене свідчить про відсутність підстав вважати, що ОСОБА_1 , на момент його зупинки працівникам поліції, перебував у стані будь-якого сп`яніння, а відтак законних підстав вимагати від нього пройти огляд на стан сп`яніння об`єктивно не було.

Таким чином, суд сприймає відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння як таку, що була викликана об`єктивною відсутністю підстав для його проходження. Даний висновок суду ґрунтується на недотриманні інспектором поліції вимог інструкції при проведенні процедури огляду водія на стан сп`яніння, що, з огляду на встановлені обставини, вказує на відсутність умислу ОСОБА_1 на відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння

У зв`язку із зазначеним, викладені у протоколі обставини залишають місце «розумному сумніву», що випливає із сукупності ознак та не спростованих достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених презумпцій вини ОСОБА_1 .

Окрім цього, ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», визначено вичерпний перелік ознак, на підставі яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби, а також зазначено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті (ч. 3 ст. 35).

Як вбачається з матеріалів справи та відеозапису з фіксацією обставин події, працівниками поліції не було задокументовано, обґрунтовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм ОСОБА_1 таких положень Правил дорожнього руху чи інших нормативно-правових актів, чинних під час дії воєнного часу, які б відповідно до зазначених вимог закону давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього.

Так, незважаючи на зазначення поліцейським причини зупинки транспортного засобу Hyundai H-1, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , а саме ненадання переваги у русі кареті швидкої медичної допомоги, яка рухалась з увімкненими спеціальними світловими сигнальними пристроями, що охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, останнього не було притягнуто до адміністративної відповідальності.

При цьому, суд критично ставиться до пояснень поліцейських, що за вчинення даного правопорушення вони обмежились усним зауваженням ОСОБА_1 , оскільки матеріали справи не містять доказів, що за даним фактом відбулось провадження щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, хоча саме це правопорушення і було причиною зупинки останнього.

За таких обставин суд вважає, що водієм ОСОБА_1 не допущено порушень Правил дорожнього руху, чи інших дій, за які його транспортний засіб слід було зупинити, у зв`язку із чим, та за сукупністю з іншими обставинами, у даному конкретному випадку, складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Також, під час судового засідання ОСОБА_1 вказував, що поліцейські сфальсифікували письмові пояснення від його імені, категорично заперечує викладені у них пояснення щодо причини відмови від проходження огляду, та просить їх не враховувати.

Аналізуючи наявні у матеріалах справи письмові пояснення від імені ОСОБА_1 суд зауважує, що на бланку дійсно відсутнє підтвердження, що зміст пояснень записаний зі слів останнього. При цьому, інспектор поліції Мойсеєв В.Ю. пояснив, що пояснення написані ним зі слів ОСОБА_1 , однак на переглянутих відеозаписах відповідних пояснень не зафіксовано. Також, інспектор поліції Мойсеєв В.Ю. не підтвердив, що ОСОБА_1 ознайомлювався зі змістом письмових пояснень від його імені.

Верховний Суд у постанові від 01.02.2021 у справі № 127/4546/16-к (провадження № 51-4127км18) зазначив, що безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису тощо. Ця засада судочинства має значення для повного з`ясування обставин провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами, здійснити їх оцінку за визначеними законом критеріями і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного провадження. Недотримання засади безпосередності призводить до порушення інших засад провадження, таких як презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їхньої переконливості. Тому засада безпосередності виступає необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду, недотримання її судом означає, що докази, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, не можуть бути визнані допустимими і враховані при постановленні судового рішення.

Таким чином, з урахуванням засад безпосередності дослідження доказів, суд, вирішуючи питання про певні розбіжності між поясненнями ОСОБА_1 , отриманими співробітникам поліції під час складання протоколу та наданими особою безпосередньо під час судового розгляду справи, надає перевагу саме останнім показанням особи, котра притягається до відповідальності.

Положенням ч.1, 2 ст.7 КУпАП, передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

На переконання суду, допустимі та достовірні докази, які з достатністю вказували б на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у справі відсутні.

При цьому, відповідно до ст. 62 Конституції України, яка є нормою прямої дії, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь, на підставі чого суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з викладеного та керуючись ст. ст.247, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Повний текст постанови виготовлено 20.06.2025.

Суддя Н.Н. Комзюк