Справа № 638/9359/25
Провадження № 3/638/3162/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року м. Харків

Суддя Шевченківського районного суду м. Харкова Хайкін В. М. розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Управління патрульної поліції в Харківській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно тимчасово не працюючий, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

20.05.2025 року у провадження Шевченківського районного суду м. Харкова надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА №106830, 09.05.2025 року о 12 год. 10 хв. в м. Харків, вул. Клочківська, буд. 28, водій ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував ТЗ ГАЗ 2410 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

18.06.2025 року через підсистему «Електронний суд» до суду від представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Одинцової В.І. надійшли письмові пояснення, в яких остання просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування вказує, що з долучених поліцейськими відеозаписів вбачається, що останні жодного разу не змогли повідомити реальну підставу зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , незважаючи на його неодноразові вимоги, при зупинці транспортного засобу працівниками поліції не повідомлено водія про причину його зупинки відповідно до статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» та під час розмови називали різні підстави зупинення. У працівників патрульної поліції не було жодних підстав для проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння. Ознаки сп`яніння, наведені у протоколі, є вигаданими та такими, що спростовуються безпосередньо матеріалами справи. З аналізу наданих патрульною поліцією відеозаписів також вбачається, що вказана «вистава» щодо наявності у ОСОБА_1 ознак сп`яніння та пропозиції проїхати з поліцейськими для проходження начебто огляду на стан сп`яніння насправді мала на мету доставлення особи до приміщення ТЦК та СП, оскільки саме вказаній обставині присвячено більшу частину відеозаписів та саме на цьому зосереджували свою увагу поліцейські. Відеозаписами з бодікамер співробітників не зафіксовано таких обставин, як відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння або уникнення ним відповіді на таку вимогу, роз`яснення йому прав та обов`язків як особи, що притягується до адміністративної відповідальності, а також правових наслідків відмови від проходження огляду, яка містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП. Інші докази на підтвердження відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння відсутні. Станом на час, вказаний у протоколі, ОСОБА_1 не здійснював керування транспортним засобом, що виключає можливість вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП. Відсутність у протоколі відомостей про точний час зупинки транспортного засобу ГАЗ 2410, що робить неможливим встановлення моменту, коли нібито було виявлено ознаки сп`яніння. Також зазначено, що з відеозаписів вбачається, що права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП роз`яснені ОСОБА_1 не були. Таким чином, зважаючи на відсутність підстав для зупинки транспортного засобу та проведення огляду на стан сп`яніння, відсутність ознак сп`яніння, численні порушення процедури проведення огляду та оформлення матеріалів у справі про адміністративне правопорушення з боку працівників патрульної поліції, з огляду на відсутність об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, представник особи, що притягається до адміністративної відповідальності просить закрити справу у зв`язку з відсутністю події і складу правопорушення.

В судовому засіданні представник особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Одинцова В.І. підтримала доводи, викладені у клопотанні про закриття провадження у справі та просила суд його задовольнити.

Суддя, повно та всебічно дослідивши адміністративний матеріал, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов наступних висновків.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України: «Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З аналізу диспозиції даної норми вбачається, що для встановлення складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, необхідно установити наявність таких обставин: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що відповідальність за статтею 130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Порядок огляду встановлений статтею 266 КУпАП України, якою передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог статті 245, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, повинен належним чином з`ясувати обставини вчиненого адміністративного правопорушення, чи винна вказана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під час дослідження долученого до матеріалів справи відеозапису, який міститься на технічному носієві диску, встановлено, що 09.05.2025 року о 12 год. 10 хв. ОСОБА_1 було зупинено співробітниками патрульної поліції по провулку Рогатинському, біля будинку 19, з метою перевірки документів (при цьому ОСОБА_1 не керував ніяким транспортним засобом, а був зупинений в якості пішоходу). ОСОБА_1 було пред`явлено необхідні документи. В подальшому співробітниками поліції було повідомлено, що ОСОБА_1 перебуває у розшуку. Потім ОСОБА_1 сів до транспортного засобу ГАЗ 2410 та поїхав. На вказаній частині відеозапису вбачається, що поліцейська неодноразово зазначала, що останній перебуває у розшуку та він наркоман. Після чого поліцейська здійснила дзвінок до іншого екіпажу поліції з метою зупинки автомобіля ОСОБА_1 . В подальшому, 09.05.2025 року о 12 год. 20 хв. був зупинений транспортний засіб ГАЗ 2410 під керуванням ОСОБА_1 . Після зупинки поліцейські зазначили, що у ОСОБА_1 наявні ознаки наркотичного сп`яніння, виражена блідість обличчя та запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. При розмові із працівниками поліції ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження від вказаного огляду, проте попрохав поїхати разом із батьками, на що поліцейські відповідали, що протокол вже складається.

Щодо зупинки поліцейськими транспортного засобу суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до частини 1 статті 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи: 1) перевірка документів особи; 2) опитування особи; 3) поверхнева перевірка і огляд; 4) зупинення транспортного засобу; 5) вимога залишити місце і обмеження доступу до визначеної території; 6) обмеження пересування особи, транспортного засобу або фактичного володіння річчю; 7) проникнення до житла чи іншого володіння особи; 8) перевірка дотримання вимог дозвільної системи органів внутрішніх справ; 9) застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; 10) перевірка дотримання обмежень, установлених законом стосовно осіб, які перебувають під адміністративним наглядом, та інших категорій осіб; 11) поліцейське піклування.

Частиною 2 статті 31 Закону України «Про Національну поліцію», під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.

Частиною 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Частиною 3 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Із переглянутого відеозапису, поліцейськими не повідомлено дійсну зупинку транспортного засобу ГАЗ 2410 під керуванням ОСОБА_1 , як те передбачено частиною 3 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», проте повідомлялось, що останній начебто порушив якісь правила дорожнього руху, було звернення громадян, тобто не конкретизована дійсна підстава для зупинки транспортного засобу.

Згідно рапорту інспектора взводу 2 роти 1 батальйону 1 УПП в Харківській області старшого лейтенанта поліції, який долучено до матеріалів справи вбачається, що під час патрулювання Шевченківського району м. Харкова у складі екіпажу 7012 за адресою: м. Харків, пров. Рогатинський, біля буд. 19, було виявлено громадянина, який підозріло себе поводив. Під час перевірки документів за базами ІПНП громадянин почав втікати. Вищевказаний громадянин виявився ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який виявився у розшуку ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Харкові. Далі ОСОБА_1 втікаючи від працівників поліції, сів в авто ГАЗ 2410 із днз НОМЕР_1 та поїхав. Авто було зупинено екіпажем 7011 за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, біля буд. 28 під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування з водієм у останнього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість, поведінка, що не відповідає обстановці.

Таким чином, працівниками поліції належним чином не повідомлено про причини зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 та матеріалами справи не підтверджено, що саме або за зверненням громадян (не надано будь-яких доказів звернення громадян6 на лінію 102 або будь-яким іншим чином не зафіксовано вказано) або в разі порушення правил дорожнього руху (не надано будь-яких постанов або протоколів, які б мали бути складені в разі порушення ПДР України), було зупинено транспортний засіб.

Що стосується виявлення ознак наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість, поведінка, що не відповідає обстановці, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 266 КУпАП встановлено, що правовою підставою для проведення огляду водія на стан сп`яніння є наявність обґрунтованої підозри, що водій перебуває у стані сп`яніння.

Інструкцією про порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України від 09.11.2015 року №1452/735 визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 4 розділу І Інструкції №1452/735 встановлено, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Суд не погоджується із посиланнями в протоколі на наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, оскільки його мова та рухи були чіткими та послідовними, тремтіння пальців рук не зафіксовано, поведінка відповідала обстановці. До того ж, із самого початку поліцейська почала говорити, що ОСОБА_1 «є наркоманом».

На думку суду, обставини того, що ОСОБА_1 перебуває у розшуку ІНФОРМАЦІЯ_2 не дають підстави для співробітника поліції стверджувати, що останній є «наркоманом» за відсутності на те відповідних доказів та актуальних медичних висновків.

Суд погоджується із доводами сторони захисту, що наявність у співробітника поліції підстав для «оформлення по повній» (вказане зафіксовано на відеозапису) ще до моменту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, свідчить про протиправний та необґрунтований характер подальших дій службової особи.

Що стосується оформлення протоколу про адміністративне право рушення, суд зазначає наступне.

Статтею 256 КУпАП визначено зміст протоколу про адміністративне правопорушення. У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Тобто, із вказаної норми слідує, що у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА №106830 від 09.05.2025 року вказано. що 09.05.2025 року о 12 год. 10 хв. в м. Харкові вул. Клочківська, 28, водій ОСОБА_1 керував тз ГАЗ 2010 із ознаками наркотичного сп`яніння.

Проте, як вбачається із долученого відеозапису, 09.05.2025 року о 12 год. 10 хв. ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за адресою: м. Харків, пров. Рогатинський, 19. Факту керування будь-яким транспортним засобом у вказаний період часу матеріали справи не містять.

Потім, 09.05.2025 року о 12 год. 20 хв. за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 28, співробітниками поліції був зупинений транспортний засіб ГАЗ 2410 днз НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 .

Тобто, всупереч нормам закону, поліцейським було допущено порядок та процедуру складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки вказані вище обставини містять протиріччя та невідповідність фактичним обставинам справи та даними, які зазначені у протоколі.

Також відеозапис не містить даних, що ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП.

Окрім цього, мотиви, з яких ОСОБА_1 відмовився проходити медичний огляд на виявлення стану сп`яніння наведено ним також в письмових поясненнях, долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, з яких судом встановлено, що 09.05.2025 року у місті Харкові ОСОБА_1 зупинили співробітники поліції з проханням перевірити документи з метою встановлення особи. Співробітники поліції ніяких документів не показували. ОСОБА_1 на прохання показав паспорт, де вказано особу останнього. Після чого, ОСОБА_1 повідомили, що останній нікуди піти не може без підстав. Потім співробітники поліції, хотіли затримати ОСОБА_1 . Вказані дій показались неправомірними, та ОСОБА_1 попросив співробітників поліції більше не затримувати без підстав. Потім почали переслідувати. Потім ОСОБА_1 зупинили співробітники поліції на службовому авто з проблисковим вогнем. На їх дії, ОСОБА_1 зупинився. Потім повідомили, що зупинка відбулась із-за порушення правил, проте ніяких порушень не було виявлено. ОСОБА_1 затримали без підстав. Останньому запропонували пройти огляд на наркотичне сп`яніння, ОСОБА_1 був згоден, нічого не підписував, не відмовляється проходити медогляд на стан наркотичної залежності.

Постанова суду, згідно статті 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Згідно статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у встановленому законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 7 розділу I «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, «У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення у відповідність до статті 266 КУпАП».

Згідно статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи».

Згідно статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП, хоча вищезазначена справа і стосується адміністративної відповідальності в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, проте в п. п. 4 і 4.1. Конституційний Суд України визнав, що презумпція невинуватості поширюється не тільки на кримінальні справи, але і на справи про адміністративні правопорушення.

А це означає, що підхід до доведення вини у цих справах, по суті справи, повинен бути таким же, як і у кримінальних провадженнях.

Винність особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинна бути доведена з вичерпною повнотою поряд з конституційним положенням про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, вважається невинною доти, поки протилежне не буде доведене і зафіксовано в установленому законом порядку.

Згідно з п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини у п. 77 Рішення у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» (Barbera, Messegue and Jabardo v. Spain) від 06 грудня 1988 року звернув увагу, що зміст принципу презумпції невинуватості, який закріплено п. 2 ст. 6 Конвенції, вимагає щоб тягар доведення покладався на сторону обвинувачення і будь-який сумнів тлумачився на користь обвинуваченого.

Під час розгляду справ про адміністративні правопорушення судам необхідно дотримуватися принципів диспозитивності, свободи в поданні учасниками справи суду доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення права на захист, верховенства права, а також прецедентної практики Європейського суду з прав людини, спрямованої на додержання положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої стандарти та вимоги кримінального провадження поширюються на провадження у справах про адміністративні правопорушення ( справа "Надточій проти України" рішення від 15.05.2008 року, справа Озтюрк проти Німеччини " рішення від 21.02.1984 року, Маліге проти Франції рішення від 23.09.1998 року, Гурепко проти України від 08.04.2010 року).

Конституційний суд України в абзаці 2 п. 4 Рішення від 26.02.2019 р. № 1-р/2019 також вказав, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «IN DUBIO PRO REO», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом вимог статті 256, частини 1 статті 257 КУпАП питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише в межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є достатнім та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Письмові пояснення ОСОБА_1 , які дорлучені до матеріалів справи щодо обставин справи, необґрунтованість вимог поліцейських також приймаються судом до уваги, оскільки не суперечать дослідженим в судовому засіданні матеріалам справи та фактичним обставинам, встановленим в судовому засіданні.

Таким чином, дані в протоколі серії АБА №106830 від 09.05.2025 року, які оспорювалися в судовому засіданні особою, що притягається до відповідальності не підтверджені достатніми, належними та допустимими доказами. Зазначені матеріали не містять об`єктивних та повних даних про керування ОСОБА_1 транспортного засобу з ознаками наркотичного сп`яніння, при цьому порушено процедуру притягнення його до адміністративного правопорушення.

На підставі правової позиції висловленій Конституційним судом України у рішенні №12 від 20.11.2011, Аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України "обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом" дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо. Тому протоколи складені з грубим порушення прав людини є недопустимим доказом та не може бути використаний як доказ винуватості.

Згідно статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У справах «Малофеева проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення прав захисту (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має право захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши усі наявні у справі докази з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст. ст. 9, 130, 247, 248, 251 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: