Справа № 275/372/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2025 року с-ще Брусилів

Суддя Брусилівського районного суду Житомирської області Миколайчук П.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності, які надійшли від відділу поліції № 1 Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає в за адресою: АДРЕСА_1 , місце роботи невідоме,

за ч. 2 ст. 130, ч. 3 ст. 126 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

16.04.2025 об 11:35 годині в с. Ставище, Житомирського району, Житомирської області, по вул. Житомирській 127, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-benz Vito 109 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , повторно протягом року з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, підвищена жвавість, порушення мови). Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив п.2.5. ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.

Також, згідно протоколу, 16.04.2025 об 11:35 годині в с. Ставище, Житомирського району, Житомирської області, по вул. Житомирській 127, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-benz Vito 109 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи обмеженим у праві керування транспортними засобами Борзнянським районним ВДВС. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.1.а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Матеріали справ надійшли до Брусилівського районного суду Житомирської області з ВП № 1 Житомирського РУП №2 ГУНП у Житомирській області 24.04.2025, справи № 275/372/25, №275/373/25.

Відповідно до положень ст.36 КУпАП, суддя вважає за необхідне об`єднати вказані протоколи до розгляду в одному провадженні.

В судові засідання ОСОБА_1 не з`явився, неодноразово повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи шляхом отримання СМС повідомлень та шляхом направлення судових повісток за зазначеною в протоколах адресою проживання. Про причини неявки суду не повідомляв, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.

Відповідно до ч.1 ст.277 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи. Недотримання строків розгляду цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Частиною 2 ст. 268 КУпАП визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.130, 126 КУпАП, не є обов`язковою.

Суд враховує, що одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне вирішення справи з дотриманням вимог закону.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка сторони. Сторони самостійно повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи вказане, а також строки розгляду справ зазначеної категорії та враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд проводить розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Суддя, дослідивши письмові докази, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Нормами ст. 280 КУпАП визначено, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У п.11 ч.1ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з пунктом 1.9 Правил дорожнього руху України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.4 Правил дорожнього руху передбачає, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пункт 2.1-а Правил дорожнього руху України передбачає, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Стаття 130 КУпАП встановлює відповідальність, зокрема за дії, передбачені частиною першою цієї статті, за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вчинені повторно протягом року.

Процедура виявлення у водіїв ознак алкогольного, наркотичного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння визначена ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерство внутрішніх справ України Міністерство охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Порядок).

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 27 Постанови від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено, що судам слід ураховувати, що відповідальність заст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Відповідно судової практики ЄСПЛ, «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

На доведення факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та вини у вчиненому, суду надано наступні докази:

- протокол від 16.04.2025 серії ЕПР 1 № 302072, відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-benz Vito 109 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (а.с. 2);

- протокол від 16.04.2025 серії ЕПР 1 № 302063, відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-benz Vito 109 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи обмеженим у праві керування транспортними засобами Борзнянським районним ВДВС;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.04.2025 щодо ОСОБА_1 , в якому зафіксована відмова від проходження огляду;

- копія постанови ББА №313086 про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч. 4 ст. 126, ч.1 ст.126, ч.1 ст. 121, ч. 2 ст. 122 КУпАП щодо керування транспортним засобом «Mercedes-benz Vito 109 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 16.04.2025;

- копія постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 23.09.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП;

- відеозаписи події з відеореєстратора в автомобілі патрульної поліції та з нагрудної камер поліцейських, на яких зафіксовано на відео NO3449-000307, NO3349-000306 рух автомобіля «Mercedes-benz Vito 109 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 ; на 00:00:35 секунді відео NO3449-000307 зафіксовано, що саме ОСОБА_1 виходить із водійського боку автомобіля «Mercedes-benz Vito 109 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , за яким рухався автомобіль патрульної поліції; на відео export-7ovvu зафіксовано заперечення ОСОБА_1 в тому, що він керував транспортним засобом «Mercedes-benz Vito 109 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , на 27:21 хвилині відео ОСОБА_1 не погодився на пропозицію поліцейського пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння та зазначив: «я не відмовляюся я не розумію, що ви з мене хочете… щас я в барі». З наведеного відеозапису вбачається як факт керування авто, так і відмова водія від проходження огляду при виявлення ознак алкогольного сп`яніння.

Суду не надано відомостей про оскарження дій працівників поліції щодо оформлення вищезазначених матеріалів чи інших доказів, які б ставили під сумнів належність і допустимість наданих суду доказів винуватості ОСОБА_1 .

Суд також враховує, що порушення Правил дорожнього руху, які мають наслідком відповідальність за 130 КУпАП є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.

Згідно довідок відділу поліції № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, відділу поліції № 1 Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області, власником автомобіля «Mercedes-benz Vito 109 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_2 ; ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортними засобами; протягом року ОСОБА_1 піддавався адміністративному стягненню за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи вказане, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд визнає доведеним поза розумним сумнівом належними та допустимими доказами факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП в зв`язку з:

відмовою особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння при наявності ознак такого сп`яніння, вчиненої повторно протягом року,

При обрані міри адміністративного стягнення суддею враховуються обставини справи, характер правопорушення, особу правопорушника, який розкаявся у вчиненому, обставин що обтяжують чи пом`якшують відповідальність - не встановлено.

Згідно постанови Верховного Суду України від 04.09.2023 у справі № 702/301/20 суд може призначити покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, визнаній винуватою в порушенні правил безпеки дорожнього руху незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення правопорушення отримане в передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

Тому до правопорушника слід застосувати остаточне адміністративне стягнення в межах санкції ч.2 ст. 130 КУпАП у виді штрафу та позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до положень ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 5 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Водночас диспозицією ч. 3 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Підставою притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Так, суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Таким чином, для наявності складу адмінправопорушення обов`язковим є, зокрема, доведення винуватості особи, тобто обізнаності з встановленим щодо неї обмеженням щодо керування транспортними засобами.

До протоколу було додано лише копію постанови державного виконавця Борзнянського районного ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 08.04.2020 про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами. Водночас не було додано доказів направлення, вручення чи іншого підтвердження її отримання ОСОБА_1 чи інших доказів обізнаності водія з даним обмеженням (пояснень водія, виконавця чи матеріалів виконавчого провадження чи електронних баз даних тощо)

В судовому засіданні вказані обставини встановити не вдалося в зв`язку з неявною водія до суду.

У рішеннях від 30.05.2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 року у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України,особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що залишилось не доведеним, що у ОСОБА_1 був наявний умисел на керування транспортним засобом під час встановленого щодо нього тимчасового обмеження і в його діях наявна суб`єктивна сторона правопорушення, яка має утворювати його склад у сукупності з іншими обставинами.

Враховуючи, що відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, приходжу до переконання, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Також, оскільки станом на час розгляду справи минули строки, передбачені ст. 38 КУпАП в частині накладення стягнення за ч. 3 ст. 126 КУпАП, суд окремо зазначає наступне.

З правового аналізу ст. 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.02.2018 у справі № 910/18319/16.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 9, 40-1, 33, 35, 36, 126, ст.130, 280, 283,284 КУпАП, ч. 2 ст. 4 п. 5 ЗУ «Про судовий збір», суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

На підставі ст.36 КУпАП, об`єднати в одне провадження справи про адміністративні правопорушення № 275/372/25, №275/373/25 та присвоїти єдиний унікальний номер справи №275/372/25.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні 16.04.2025 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у в розмірі 2 000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень (реквізити для сплати штрафу: отримувач коштів: ГУК у Житомир обл./Житомир обл./ 21081300, код отримувача (код ЄРДПОУ): 37976485, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0006001, код класифікації доходів бюджету 21081300) з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 3 (три) роки та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 гривень 60 копійок (отримувач коштів: ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що штраф має бути сплачений добровільно не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу після набрання нею законної сили, а в разі оскарження постанови, не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Документ, що підтверджує сплату штрафу не пізніше трьох робочих днів після закінчення вказаного строку, має бути наданий (надісланий) правопорушником до суду.

У разі несплати штрафу у добровільному порядку у встановлений строк, копія постанови буде направлена до відділу державної виконавчої служби для примусового виконання.

Згідно ст. 308 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови, про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та витрати на облік правопорушення.

Копію постанови направити до № 1 Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області та особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя П. В. Миколайчук