П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2025 р. м. Сокаль

Суддя Сокальського районного суду Львівської області Адамович М. Я. , розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення 14.05.2025р. близько 07.23год. по вул.Шахтарська,11 в с.Бендюга Шептицького району Львівської області ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Volkswagen Crafter» р.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (поведінка, що не відповідає обстановці, блідість шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР.

В поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що на вимогу поліцейського він спочатку висловив відмову від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння, оскільки розумів, що поліцейські та працівники Територіального центру комплектування та соціальної підтримки намагалися доставити його до Територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а не до лікувального закладу.

Надалі під час спілкування з роботодавцем та консультацій з юристом він висловив поліцейським згоду, на якій неодноразово наголошував, пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння в межах двох годин з моменту зупинки транспортного засобу. Однак, останні відмовили в проведенні огляду та помістили його в підвальне приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , куди він їхав своїм автомобілем та не був відсторонений від керування та де він був до 19.00год. того ж дня. Надалі він був доставлений до лікувального закладу для проходження військово-лікарської комісії, звідки його відпустили працівники ТЦК і він поїхав додому.

Прибувши в м.Рівне він невідкладно звернувся до лікувального закладу, де пройшов медичний огляд на визначення стану сп`яніння.

Також, просив врахувати, що він є членом помісної церкви, ніколи не вживав алкоголю, тютюну, наркотичних засобів.

Дослідивши матеріали справи, доходжу наступного висновку.

Відповідно до ст.245 КУпАП, основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно із ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Так, частина перша статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пунктів 2 та 4 «Інструкції про порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

На підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності надано протокол про адміністративне правопорушення, направлення на огляд, відеозапис та постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.5 ст.121 КУпАП.

Згідно відеозаписів адміністративної процедури відносно ОСОБА_1 , поліцейський та особа у військовій формі (мультикам) вимагали в останнього слідувати в ІНФОРМАЦІЯ_3 . В цей час ОСОБА_1 перебував в салоні керованого ним автомобіля та під час спілкування поліцейський висловив йому ознаки наркотичного сп`яніння, вимагав пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння.

З долученого до матеріалів справи відеозапису не встановлено наявності в особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначених ознак, поведінка ОСОБА_1 була адекватною, спокійною та відповідно до подій, його мова була чіткою та виразною, шкіра обличчя буда природньою, тремтіння пальців її рук не спостерігалося, останній виконував вимоги поліцейських та логічно і послідовно відповідав їм. Крім того, ОСОБА_1 був згідний пройти огляд на визнання стану наркотичного сп`яніння, запевнив, що є повністю тверезим, є віруючою людиною та пояснював поліцейському, що не може залишити автомобіль з пасажирами та вантажем («посилками») без нагляду, пропонував їхати до закладу охорони здоров`я за поліцейським автомобілем.

Окрім того, з наданих захисником ОСОБА_1 адвокатом Гнатущенко В.І. відеозаписах зафіксовано, що він неодноразово висловлював поліцейському свою згоду пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння, оскільки так йому рекомендував адвокат та з моменту зупинки транспортного засобу на той час ще не пройшло дві години. Однак поліцейський категорично заперечував проти направлення його до закладу охорони здоров`я та проведення такого огляду.

Також, на вказаних відеозаписах зафіксовано, що транспортний засіб ОСОБА_1 змінював місце розташування, спілкування з поліцейськими відбувалося в різних місцевостях, що підтверджує його пояснення в тій частині, що поліцейським не було його відсторонено від керування автомобілем.

Відповідно до ст.1 Закону Укарїни «Про національну поліцію», Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно частин 1 та 2 ст.7 Закону Укарїни «Про національну поліцію», під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції.

В той же час, дії поліцейського в даному випадку не можна розцінювати як такі, що спрямовані на запобігання вчиненню правопорушення, а навпаки, створення умов, які зумовлюють складання протоколу за наявності формально створених обставин, зокрема штучне та упереджене висловлення ознак сп`яніння без реального їх існування.

Той факт, що ОСОБА_1 не вживає наркотичних засобів та свідчить про відсутність в нього ознак наркотичного, алкогольного сп`яніння свідчать акт медичного огляду №355 від 14.05.2025р., результат тестування на алкоголь за допомогою приладу «Drager Alkotest 6820» від 14.05.2025р., результат токсикологічного дослідження №182/403,

Зазначені обставини виключають в діях особи, яка притягається до адміністратвиної відповідальності склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

В свою чергу, слід наголосити, що процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача і судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 75-79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі „Карелін проти Росії, пункт 54 справи „Озеров проти Росії, пункти 44-45 справи „Кривошапкін проти Росії).

У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе „функції обвинувачення і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає „обережності дій суду при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

З огляду на зазначене, суд позбавлений змоги самостійно витребовувати докази та документи на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Наведені факти у відповідності до статті 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і вони не дають змоги суду однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Таким чином, з протоколу про адміністративне правопорушення та наданих доказів в підтвердження вини, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не слідує, що в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.247, 283-284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Сокальського районного суду.

Постанова може бути оскаржена прокурором в той самий строк, у випадках, передбачених ч.5 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя: М. Я. Адамович