ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
20 червня 2025 рокуСправа №: 695/1801/25
Номер провадження 3/695/1083/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2025 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Бойко Н.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Головного управління ДПС у Черкаській області Державної податкової служби України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, генерального директора ТОВ «ФЕС УКР», проживаючого АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

За результатами документальної планової виїзної перевірки ТОВ "ФЕС УКР" встановлено, що генеральний директор ОСОБА_1 за місцем здійснення діяльності в м. Золотоноша по вул. Шевченка, 235,а, за період з 01.01.2018 по 24.04.2025 порушив вимоги пп. 14.1.52-1 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, ст. 123-1, пп. 134.1.1 п.134.1 ст.134, пп. 139.2.1 п. 139.2 ст. 139, п.п. 140.5.4 п.140.5 сг.140 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, ст. 9 Закону України від 16 липня 1999 року №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.17,19 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 р. N 318, п.п. 2.1, п.п. 2.14 п. 2 Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 1441736 грн.; п. 185.1 ст. 185 ст. 185, п. 186.3 ст. 186. п. 187.8 ст. 188, ст. 188, п. 190.2. ст. 190, п. 198.1, 198.2, 198.6 ст. 198, п.201.1, п. 201.7 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами і доповненнями, п.п.2.1. п.п. 2.14 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 №88, ч. 2 ст.3, ч. 1 ч. 2 ч. 3 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» № 996-XIV від 16.07.1999. абз. 1) п. 5 Розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 743745 грн.; вимоги п. 201.1, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, в результаті чого не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні з податок на додану вартість на суму 387902,08 грн. на отримання послуг від нерезидента, відповідно до п. 190.2. ст. 190 Податкового кодексу та на суму експортних операцій, що оподатковуються за нульовою ставкою в розмірі 18510923,79 грн. з урахуванням граничних строків; п. 201.1, 201.10 ст. 201, п. 89 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу, в результаті чого несвоєчасно зареєстровано в ЄРПН: із затримкою до 15 календарних днів розрахунки коригування до податкових накладних з податком на додану на загальну суму 4149,59 грн., податкові накладні з обсягом постачання на загальну суму 11195071,53 грн.; вимоги п.63.3 ст.63 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI. абз. 1 п. 8.4. п. 8.5 розд. VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.201 1 року №1588, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 року за №1562/20300, в результаті чого не подано 57 повідомлень та несвоєчасно подано 10 повідомлень про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою №20-01111, що підтверджується актом про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ФЕС УКР» від 23.04.2025 № 5389/23/-00-07-01-01/36774242.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.163-1 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, направив на адресу суду заяву, згідно якої вину визнав, щиро каявся, не заперечував щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, просив проводити розгляд справи без його участі.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, речовими доказами, документами.

Зі змісту ст. 9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Винуватість ОСОБА_1 підтверджується зібраними по справі доказами: протоколом про адміністративне правопорушення № 251/23-00-07-03-01 від 23.04.2025; актом документальної планової виїзної перевірки № 5389/23-00-07-01-01/36774242 від 23.04.2025 р. ТОВ «ФЕС УКР»; копією наказу № 29-к від 28.02.2024 про призначення генеральним директором ТОВ «ФЕС УКР» ОСОБА_1 .

Будь-яких даних, які б спростовували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 163-1 ч.1 КУпАП, що підтверджується вказаними вище доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суду не надано.

Підстав вважати ці докази такими, що отримані з порушенням встановленого законом порядку, і давали б підстави визнавати встановлені обставини недійсними, у суду немає

За таких обставин, встановлюючи наявність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 163-1 ч.1 КУпАП, та вина його доведена встановленими судом доказами «поза розумним сумнівом».

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов"язкова до застосування як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини.

Зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту.

У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18.06.2015, заява № 10705/12) ЄСПЛ відзначив таке: «Суд при оцінці доказів керується критерієм «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою, така доведеність може випливати із сукупності ознак чи не спростованих презумцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

При призначенні адміністративного стягнення ОСОБА_1 суддя враховує характер вчиненого ним правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення гр. ОСОБА_1 згідно ст. 34 КУпАП суд визнає повне визнання своєї вини.

Обставин, що обтяжують відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності судом не встановлено.

На підставі вищевказаного, суд вважає, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Доказів того, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору суду не надано, а відтак, з нього належить стягнути судовий збір у сумі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40-1, 163-1, 283, 284 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 (вісімдесят п`ять) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати накладеного штрафу у передбачений законом строк, може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Бойко Н.В.