Справа № 308/9691/24
Закарпатський апеляційний суд
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.06.2025 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю захисника-адвоката Журавель В. О., представника Закарпатської митниці Держмитслужби Зубенка І. І., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про порушення митних правил № 33/4806/875/24 за апеляційною скаргою захисника-адвоката Журавель В. І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.09.2024.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 (сто) відсотків вартості товарів безпосередніх предметів порушення митних правил, що становить 172856 (сто сімдесят дві тисячі вісімсот п`ятдесят шість) грн 24 (двадцять чотири) коп. із конфіскацією у дохід держави легкового транспортного засобу марки «Mitsubishi» моделі «L200», VIN-код НОМЕР_1 , 2004 року випуску, номерний знак Румунії НОМЕР_2 , тип двигуна дизель.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.
До митного контролю ОСОБА_1 було подано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, звернення начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 11.05.2022 № 2544, до Львівської митниці у сприянні перетину митного кордону України, декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, в якій вищевказаний транспортний засіб ним заявлений як гуманітарна допомога.
Відповідно до декларації по перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою відправником гуманітарного вантажу виступає ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), а отримувачем вказано ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_3 ). Фактичне місце розвантаження гуманітарного вантажу зазначено м. Львів.
З метою підтвердження або спростування факту очікування та отримання вищевказаного транспортного засобу, 07.02.2024 Закарпатською митницею на адресу ІНФОРМАЦІЯ_4 направлений лист від 07.02.2024 № 7.7-4/7.7-20-01/14/686.
29.03.2024 ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомив Закарпатську митницю, що вони скеровували звернення до Львівської митниці щодо ввезення на територію України транспортного засобу марки «Mitsubishi», моделі «L200», VIN-код НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Однак, транспортний засіб вони не отримували і місце знаходження транспортного засобу та ОСОБА_1 їм не відомо.
З метою отримання копій документів, які було подані ОСОБА_1 посадовим особам митного поста «Дяково», Управлінням боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил направлено лист від 09.05.2024 № 20/20-01/6970.
Листом від 10.05.2024 № 28-04-04/28-04-01/6983 митним постом «Дяково» надано копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, яка була заповнена та підписана громадянином України ОСОБА_4 , а також звернення начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 11.05.2022 № 2544 до Львівської митниці.
З метою з`ясування обставин переміщення на митну територію України у якості гуманітарної допомоги транспортного засобу марки «Mitsubishi» моделі «L200», VIN-код НОМЕР_1 , номерний знак Румунії НОМЕР_2 , Закарпатською митницею направлено ОСОБА_1 лист від 08.05.2024 № 7.7-20/20-01/2665 щодо необхідності прибуття до Закарпатської митниці.
На вказану у листах дату та час ОСОБА_1 не прибув, про причини неприбуття не повідомив.
Згідно інформації, отриманої з мережі Інтернет сайт (www.mobile.de) вартість аналогічного/подібного транспортного засобу марки «Mitsubishi», моделі «L200», 2004 року випуску, становить 5599 євро, що станом на 11.05.2022 за курсом НБУ складало 172856,24 грн.
Таким чином, громадянин України ОСОБА_1 перемістив через митний кордон України гуманітарний вантаж транспортний засіб марки «Mitsubishi», моделі «L200»,VIN-код НОМЕР_1 , 2004 року випуску, номерний знак Румунії НОМЕР_2 , з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підставу для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо отримувача товару.
Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України.
На вказану постанову захисник-адвокат Журавель В. І. подала в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді від 24.09.2024 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. Посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно залишив поза увагою Акт про примусове відчуження або вилучення майна від 20.05.2022, яким підтверджено, що ОСОБА_1 , який займається волонтерською діяльністю, дійсно передано транспортний засіб саме належному отримувачу ІНФОРМАЦІЯ_5 . Матеріали справи не містять відомостей про те, що автомобіль був зареєстрований ОСОБА_1 на себе, чи був використаний ним в інший спосіб, у тому числі проданий на території України. Не спростовано і використання автомобіля для потреб ЗСУ, зокрема у військовій частині НОМЕР_3 . Даний автомобіль ввезений ОСОБА_1 не для власного збагачення, а для передачі ЗСУ, і при цьому, не завдано жодної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб. Наведені обставини, повністю спростовують твердження митного органу та висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 при переміщенні транспортного засобу надано митному органу документи, що містять неправдиві відомості щодо отримувача товару. Вищезгаданий Акт складено відповідно до вимог чинної на той час постанови Кабінету Міністрів України № 174 від 01.03.2022 «Деякі питання пропуску гуманітарної допомоги через митний кордон України в умовах
воєнного стану». Жодних відомостей про те, що ОСОБА_1 умисно подав митному органу недостовірні відомості щодо отримувача товару, у матеріалах справи немає. Крім того, ОСОБА_1 вчинено всі дії щодо передачі автомобіля кінцевому отримувачу ІНФОРМАЦІЯ_5 , а подальше спрямування автомобіля до військової частини, взяття його на облік залежало вже від конкретних органів та посадових осіб військового управління, а не від ОСОБА_1 , а тому не взяття ІНФОРМАЦІЯ_5 чи військовою частиною НОМЕР_3 , транспортного засобу на облік жодним чином не утворює наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України. Разом з тим, суд прийняв рішення про конфіскацію автомобіля, залишивши поза увагою той факт, що такий в умовах воєнного стану вже два з половиною роки використовується для потреб ЗСУ. Суд першої інстанції не дав жодної оцінки доводами сторони захисту про закінчення строків накладення адміністративного стягнення, що полягає у тому, що транспортний засіб було переміщено більше ніж два роки до складення щодо ОСОБА_1 протоколу та розгляду справи. Також захисник порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що такий пропущено з поважних причин, оскільки постанова, яка опублікована в ЄДРСР 04.11.2024, отримана стороною захисту в системі «Електронний суд» 31.10.2024.
У клопотанні про долучення доказів, захисник-адвокат Журавель В. О. підтримує наведені в апеляційній скарзі доводи та просить взяти до уваги додаткові докази, які отримані стороною захисту після винесення оскаржуваного судового рішення та подання апеляційної скарги, а саме фотографію транспортного засобу, зроблену 19.05.2022 біля ІНФОРМАЦІЯ_4 , акт приймання-передачі транспортного засобу як благодійної допомоги від 20.05.2022, лист військової частини НОМЕР_3 від 11.04.2025, якими достовірно підтверджено той факт, що транспортний засіб переданий 20.05.2022 волонтером ОСОБА_1 через ІНФОРМАЦІЯ_6 , до військової частини НОМЕР_3 , де він і використовується для потреб ЗСУ. Також звертає увагу на те, що Акт примусового вилучення транспортного засобу в ОСОБА_1 та Акт приймання-передачі благодійної допомоги, підтверджують безпосередній факт передачі транспортного засобу ОСОБА_1 до органу військового управлення на безоплатній основі як гуманітарна чи благодійна допомога. Прийнятим рішення спричинено тяжкі наслідки правам ОСОБА_1 та держави в особі військової частини НОМЕР_3 , оскільки органом ДВС у межах виконавчого провадження по стягнення штрафу накладено арешт на всі банківські рахунки ОСОБА_1 , винесено постанову про стягнення з останнього виконавчого збору та відкрито виконавче провадження щодо конфіскації транспортного засобу, який фактично перебуває на обліку та використовується військовою частиною НОМЕР_3 для потреб ЗСУ.
Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 на розгляд справи щодо нього не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляла, відомостей про поважність причин неявки не надала. При цьому, за змістом ст. 294 КУпАП участь особи, яка притягується до відповідальності, чи захисника, в апеляційному розгляді справи, не є обов`язковою. Тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи,апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за
відсутності ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП. При цьому, враховується думка захисника-адвоката Журавель В. О., який не заперечував щодо розгляду справи без участі ОСОБА_1 , підтвердивши, що останньому відомо про час та місце розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника-адвоката Журавель В. О., який підтримав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та доводи апеляційної скарги, представника Закарпатської митниці Зубенка І. І., який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про порушення митних правил, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання захисника-адвоката Журавель В. І. про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційна скарга підлягають задоволенню, з таких підстав.
Апеляційний суд визнає слушними доводи захисника щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, беручи до уваги такі обставини.
З оскаржуваної постанови вбачається, що у розгляді справи судом першої інстанції ні ОСОБА_1 , ні його захисник участі не брали. Інших даних про отримання копії постанови від 24.09.2024, ніж ті, на які вказує сторони захисту, а саме 31.10.2024, матеріали справи не містять. Також знаходять своє підтвердження і доводи клопотання про те, що постанова опублікована в ЄДРСР 04.11.2024.
Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили адвокату Журавель В. І. своєчасно подати в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу, а тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та захист, причини пропуску строку на апеляційне оскарження визнаються поважними, у зв`язку з чим, клопотання про поновлення строку визнається обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, а відтак строк поновлюється.
Згідно ст. 245, 252 КУпАП та ст. 486 МК України, завданнями провадження у справі про порушення митних правил і обов`язками органу, який її розглядає, є своєчасне, всебічне, повне, і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точним дотриманням вимог закону.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, ст. 489 МК України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає особа адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Окрім того, відповідно до ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил, у тому числі суд також зобов`язана з`ясувати: чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності.
Згідно ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Відповідно до вимог ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку
встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винуватість особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта, іншими документами.
Згідно до ч. 1 ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 483 МК України, правопорушення характеризується діями, що спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України із приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів, одержаних незаконним шляхом, або таких що містять неправдиві відомості.
За змістом вказаної норми права, особи, які переміщують товари на митну територію України, повинні дотримуватися митних правил, визначених у Кодексі; за порушення (недотримання) цих правил у Кодексі передбачено адміністративну відповідальність.
Судове рішення суду будь-якої інстанції повинно відповідати вимогам, встановленим законодавством: правосудність (тобто законність і обґрунтованість) судового рішення, його повнота, зрозумілість, справедливість, безумовність та безальтернативність.
Судове рішення є законним, якщо воно ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Це випливає з конституційного принципу законності (пункт 1 частини третьої статті 129 Конституції України). При цьому законність необхідно трактувати не суто формально як дотримання вимог закону, а в ширшому розумінні крізь призму верховенства права.
Дослідивши матеріали справи про порушення митних правил, апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду не дотримані вимоги вказаних вище норм матеріального та процесуального права при розгляді справи про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 МК України та прийнятті оскаржуваного судового рішення.
вищевказаного транспортного засобу, 07.02.2024 Закарпатською митницею на адресу ІНФОРМАЦІЯ_4 направлений лист від 07.02.2024 № 7.7-4/7.7-20-01/14/686. 29.03.2024 ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомив Закарпатську митницю, що вони скеровували звернення до Львівської митниці щодо ввезення на територію України транспортного засобу марки «Mitsubishi», моделі «L200», VIN-код НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , однак транспортний засіб вони не отримували і місце знаходження транспортного засобу та ОСОБА_1 їм не відомо. З метою отримання копій документів, які було подані ОСОБА_1 посадовим особам митного поста «Дяково», Управлінням боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил направлено лист від 09.05.2024 № 20/20-01/6970. Листом від 10.05.2024 № 28-04-04/28-04-01/6983 митним постом «Дяково» надано копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, яка була заповнена та підписана громадянином України ОСОБА_4 , а також звернення начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 11.05.2022 № 2544 до Львівської митниці. Таким чином, громадянин України ОСОБА_1 перемістив через митний кордон України гуманітарний вантаж транспортний засіб марки «Mitsubishi», моделі «L200»,VIN-код НОМЕР_1 , 2004 року випуску, номерний знак Румунії НОМЕР_2 , з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підставу для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо отримувача товару.
При цьому, у постанові не вказується на те, які саме інші матеріали справи свідчать про доведеність вини ОСОБА_1 .
Згідно ч. 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 03.06.2005 № 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 8, судам необхідно враховувати, що підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів.
Підробленими треба вважати як фальшиві документи, так і справжні, до яких внесено неправдиві відомості чи окремі зміни, що перекручують зміст інформації щодо фактів, які ними посвідчуються, а також документи з підробленими підписами, відбитками печаток та штампів.
Документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності.
Митним органом ставиться ОСОБА_5 у провину надання при переміщенні 11.05.2022 транспортного засобу в якості гуманітарної допомоги через митний кордон документів, які містять неправдиві відомості щодо отримувача транспортного засобу.
З матеріалів справи вбачається, що при переміщенні транспортного засобу марки «Mitsubishi», моделі «L200»,VIN-код НОМЕР_1 , 2004 року випуску, номерний знак Румунії НОМЕР_2 , через митний кордон, в якості гуманітарної допомоги, ОСОБА_5 подав митну декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, в якій отримувачем зазначено ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_4 ).
З наявної в матеріалах справи копії листа начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 11.05.2022 вбачається, що такий звернувся до в. о. начальника Львівської митниці Держмитслужби України із проханням про забезпечення в`їзду на територію України транспортного засобу марки «Mitsubishi L200»,VIN-код НОМЕР_1 , номерний знак Румунії НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , для ІНФОРМАЦІЯ_5 з наступною передачею у в/ч НОМЕР_3 .
З наданої стороною захисту копії Акту про примусове відчуження або вилучення майна від 20.05.2022 вбачається, що 20.05.2022 у зв`язку з введенням загальної мобілізації згідно Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» представник ІНФОРМАЦІЯ_5 офіцер МВ ОСОБА_6 вилучив для в/ч НОМЕР_3 транспортний засіб марки «Mitsubishi L200»,VIN-код НОМЕР_1 , номерний знак Румунії НОМЕР_2 .
Копією витягу з розпорядження заступника голови Київської ОВП № 175 від 27.02.2024 підтверджено, що ОСОБА_1 входить до переліку водіїв, які здійснюють перевезення для потреб ЗСУ, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також медичних вантажів, вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами, для надання можливості виїзду за межі України в умовах правового режиму воєнного стану.
Згідно наданої стороною захисту копії акту приймання-передачі благодійної допомоги від 20.05.2022, ОСОБА_1 у присутності офіцера ІНФОРМАЦІЯ_7 передав представнику в/ч НОМЕР_3 ОСОБА_7 транспортний засіб марки «Mitsubishi L200»,VIN-код НОМЕР_1 , номерний знак Румунії НОМЕР_2 .
Копією листа командира в/ч НОМЕР_3 від 11.04.2025 № 1481/6/662 підтверджено факт отримання транспортного засобу марки «Mitsubishi L200»,VIN-код НОМЕР_1 , номерний знак Румунії НОМЕР_2 , як гуманітарну допомогу за сприяння волонтера громадянина ОСОБА_1 , і на даний час автомобіль використовується для потреб ЗСУ.
Надані стороною захисту докази безумовно спростовують той факт, що ОСОБА_1 перемістив через митний кордон України гуманітарний вантаж транспортний засіб марки «Mitsubishi», моделі «L200»,VIN-код НОМЕР_1 , 2004 року випуску, номерний знак Румунії НОМЕР_2 , з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підставу для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо отримувача товару.
Указаними доказами підтверджено, що здійснюючи 11.05.2022 переміщення транспортного засобу в якості гуманітарної допомоги через митний кордон, ОСОБА_1 надав митному органу документи, у тому числі митну декларацію, які не містили неправдивих відомостей щодо отримувача товару, що в свою чергу підтверджується тим фактом, що переміщений транспортний засіб 20.05.2022 ОСОБА_1 у присутності офіцера ІНФОРМАЦІЯ_7 передав представнику в/ч НОМЕР_3 ОСОБА_7 транспортний засіб марки «Mitsubishi L200»,VIN-код НОМЕР_1 , номерний знак Румунії НОМЕР_2 , і на даний час транспортний засіб перебуває у користуванні в/ч НОМЕР_3 .
Підстав сумніватися у достовірності цих доказів апеляційним судом не встановлено і на такі представник митного органу не вказував під час апеляційного розгляду.
Тому, надані стороною захисту докази апеляційний суд визнає належними та допустимими і приймає їх до уваги при прийнятті рішення.
Із урахуванням наведеного вище, апеляційний суд бере до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що автомобіль був зареєстрований ОСОБА_1 на себе, чи був використаний ним в інший спосіб, у тому числі проданий на території України, а також не спростовано і факт використання автомобіля для потреб ЗСУ, зокрема у військовій частині НОМЕР_3 .
Тому, заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про те, що даний автомобіль ввезений ОСОБА_1 не для власного збагачення, а для передачі ЗСУ, і при цьому, не завдано жодної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.
Із цих підстав, апеляційний суд приходить до висновку проте, що твердження митного органу та висновок суду першої інстанції проте, що ОСОБА_1 при переміщенні транспортного засобу надано митному органу документи, що містять неправдиві відомості щодо отримувача товару, не знаходять свого підтвердження та повністю спростовуються наданими стороною захисту доказами та встановленими під час апеляційного розгляду справи обставинами.
Також знаходять своє підтвердження та не спростовуються жодними матеріалами справи і доводи апеляційної скарги про відсутність будь-яких відомостей про те, що ОСОБА_1 умисно подав митному органу недостовірні відомості щодо отримувача товару, у матеріалах справи немає.
У зв`язку з чим, заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 вчинено всі дії щодо передачі автомобіля кінцевому отримувачу ІНФОРМАЦІЯ_5 , а подальше спрямування автомобіля до військової частини, взяття його на облік залежало вже від конкретних органів та посадових осіб військового управління, а не від ОСОБА_1 , а тому не взяття ІНФОРМАЦІЯ_5 чи військовою частиною НОМЕР_3 , транспортного засобу на облік жодним чином не утворює наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.
Оскільки у жодному наявному в матеріалах справи документі при переміщенні транспортного засобу через митний кордон ОСОБА_1 не зазначав неправдивих відомостей і документів, які містять неправдиві відомості, митному органу не надавав, а наданими стороною захисту доказами підтверджено, що транспортний засіб передано ОСОБА_1 отримувачу, про якого зазначено в митній декларації, то доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, є обґрунтованими і такими, що слугують підставою для скасування оскаржуваної постанови.
При апеляційному розгляді справи та прийнятті судового рішення, апеляційний суд враховуючи положення Конституції України, КУпАП та МК України, у тому числі про те, що тягар доведення обґрунтованості висновків, викладених у протоколі про порушення митних правил, покладається на митні органи, посадові особи які проводять перевірку та уповноважені на складення протоколів про порушення митних правил, а також принципи диспозитивності та змагальності, не перешкоджав учасникам судового розгляду в наданні ними доказів, можливостях доведення переконливості висунутих ними аргументів.
Положеннями ст. 486, 495 МК України визначено, що обов`язок доказування у митній справі покладається на митні ограни.
За приписами до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України порушення митних правил, наявними в матеріалах справи доказами не доведена, а представником митного органу не надано жодних доказів у спростовування обставин та доказів, на які посилається сторона захисту, а також не заявлялось будь-яких клопотань, у тому числі про виклик та допит свідків чи направлення матеріалів справи до митного органу для проведення додаткової перевірки.
При цьому, апеляційний суд вважає, що можливості збирання додаткових доказів у підтвердження винуватості ОСОБА_1 вичерпані.
Приймаючи судове рішення, апеляційний суд бере до уваги і приписи ст. 62 Конституції України, відповідно до яких, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні митних правил за ч. 1 ст. 483 МК України наявними в матеріалах справи доказами не доведена, навпаки повністю спростована наданими стороною захисту доказами, а тому, постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що митним органом не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували висновки суду першої інстанції та спростовували доводи апеляційної скарги.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання захисника-адвоката Журавель В. І. задовольнити, поновити їй строк на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.09.2024.
Апеляційну скаргу захисника-адвоката Журавель В. І. задовольнити.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.09.2024 щодо ОСОБА_8 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України - скасувати, а провадження у справі щодо ОСОБА_8 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.
Постанова апеляційного суду оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя