справа № 274/4051/25
провадження №3/0274/985/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2025 м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Базюк Ю.П., розглянувши матеріали, які надійшли з Бердичівського районного відділу поліції ГУ НП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, який має малолітню дитину, працює тісторобом в ТОВ «Три ведмеді», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

09.06.2025 адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 ухилявся від виконання покладених на нього батьківських обов`язків по відношенню до дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки не забезпечив необхідні умови життя дитини, а саме допустив антисанітарний стан помешкання, в якому проживає дитина, наявні ознаки незабезпечення дитини належним харчуванням, чим порушив вимоги ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства».

Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачена ч. 1 ст. 184 КУпАП.

В судове засідання, призначене на 09:00 23.06.2025, ОСОБА_1 не з?явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про що свідчать матеріали справи, про причину неявки не сповістив. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що сприятиме досягненню завдань, визначених ст. 245 КУпАП, та розгляду справи в межах строків, які передбаченіст. 38 КУпАП. дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного висновку.

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені СК України, Законом України «Про охорону дитинства».

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані; виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону (ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в п. 16 своєї постанови від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, підтверджується:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення від 09.06.2025;

- листом КУ «Центр надання соціальних послуг» Бердичівської міської ради Житомирської області від 06.06.2025 вих № 203, адресованим начальнику Бердичівського РВП, про те, що під час відвідування родини ОСОБА_3 , які виховують двоє неповнолітніх дітей, встановлено наступне: в будинку брудно, розкидані речі, одяг, іграшки, захаращено, обмаль продуктів харчування, у раковині немитий посуд з залишками їжі, брудна постільна білизна, діти мають неохайний вигляд;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , зі змісту, яких вбачається, що винуватим він себе визнає;

- світлинами помешкання за місцем проживання ОСОБА_1 з родиною;

Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП - ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя неповнолітніх дітей.

Обставин, що пом`якшують, обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого порушення, особу винного, ступінь вини, майновий стан, а також приймаючи до уваги санкцію ч. 1 ст. 184 КУпАП, суд вважає можливим накласти на нього стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 184 КУпАП у виді попередження.

Згідно із ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір, в розмірі, що становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (у 2025 році - 3028 грн).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0.2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що становить 605 грн. 60 коп.

Інформацію щодо рахунку для сплати судового збору можна отримати за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: https://bd.zt.court.gov.ua/sud0603/ в розділі «Громадянам» - «Сплата судового збору за рішенням про стягнення судового збору на користь держави».

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Ю.П. Базюк