Справа № 344/6062/25
Провадження № 33/4808/430/25
Категорія ст. 173 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Зеленко О. В.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В. за участю особи що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Сковронського В.І., потерпілої ОСОБА_2 та представника потерпілої адвоката Клюби П.Р.,

розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 травня 2025 року якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого лікарем у Івано-Франківському КВД,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 7 (сім) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 119 (сто дев`ятнадцять) гривень.

Стягнуто судовий збір.

ВСТАНОВИВ:

Суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 вчинив дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, за наступних обставин.

Так, 27 лютого 2025 року о 09 год. 00 хв. у АДРЕСА_2 ОСОБА_1 вчинив конфлікт з ОСОБА_2 у громадському місці, чим порушив громадський порядок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Зазначає, що рішення суду першої інстанції винесене з грубим порушенням норм матеріального права, а також без надання належної оцінки доказам, які знаходяться в матеріалах справи.

Вказує, що суд належним чином не дослідив докази, які містяться в матеріалах справи, зокрема відеозапис з якого вбачається, що конфлікт і бійку провокує та починає ОСОБА_2 та її чоловік ОСОБА_3 .

Наголошує, що в порушення вимог законодавства, оскільки протокол складний в порушення 24-х годинного терміну, тільки через 5 днів, що вказує на те що він є недопустимим доказом.

В судове засідання апеляційного суду з`явились особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , якому роз`ясненні права, передбачені ст. 268 КУпАП, потерпіла ОСОБА_2 , якій роз`яснені права, передбачені ст. 269 КУпАП, і їх представники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яким роз`яснені права, передбачені ст. 270 КУпАП.

Заслухавши доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Згідно з ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 6 «Право на справедливий суд» Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Також, завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу, повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Обставини, які мали місце і стали підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення, повинні бути достатніми для повного розуміння суті правопорушення.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Суддя, розглядаючи справу, повинен, дослідивши докази у справі, переконатися шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться конкретній особі у вину згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та з диспозицією ст. 173 КУпАП, і прийти до висновку чи містять її дії, які суддя вважає доведеними, ознаки саме такого правопорушення.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції в повній мірі не дотримався.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 254681 від 25 березня 2025 року (а.с. 1) 27 лютого 2025 року о 09 год. 00 хв. у м. Івано-Франківськ по вул. Тролейбусна, 3 ОСОБА_1 вчинив конфлікт з ОСОБА_2 у громадському місці, чим порушив громадський порядок і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

При цьому враховую те, що протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Зважаючи на викладене та враховуючи позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо протоколу про адміністративне правопорушення, висловлену в рішенні по справі «Карелін проти Російської Федерації», а тому доходжу до висновку, що протокол не може бути самостійним та достатнім доказом у справі про адміністративне правопорушення.

До протоколу на підтвердження викладених в ньому обставин долучено пояснення свідків та рапорт працівника поліції.

Відповідно до заяви про скоєння злочину від 06 березня 2025 року (а.с. 6-7), у що ОСОБА_2 , яка гуляла з собакою, виник конфлікт з особою яка також гуляла з собакою, через те що її собака агресивно поводилась до її собаки яка була по іншу сторону паркану. Та особа почала на неї кричати і погрожувати перцевим балончиком та своїм чоловіком. Після мовної перепалки вона з іншою жінкою яка також гуляла з собакою пішли далі, але жінка з якою виник конфлікт почала переслідувати і через 15 хв. на неї, її собаку та іншу жінку з якою вона гуляла напав невідомий чоловік, що був чоловіком тієї жінки. Він кричав, нецензурно виражався, погрожував фізичною розправою і розпилив перцевий балончик попавши їй в обличчя та очі, на іншу жінку та собаку, в результаті чого всі отримали фізичну шкоду і стрес. Після цього чоловік пішов геть з свою жінкою.

Проте пізніше у вечері ці ж особи біля будинку ОСОБА_2 вдруге напали на неї і погрожували застрелити її та її собаку. Свідком цього став її родич ОСОБА_6 .

На другий день 27 лютого 2025 року та сама особа чекала ОСОБА_2 біля будинку та знову погрожувала. З ОСОБА_2 був і її чоловік який запитав жінку чи це вона розпилювала вчора балончик і вона підтвердила що напала на ОСОБА_2 . Жінка знову почала дзвонити своєю чоловіку і ОСОБА_2 підійшла її сфотографувати, в цей момент прийшов її чоловік і знову почав висловлюватись нецензурно і погрожувати вже чоловіку ОСОБА_2 . Тоді жінка почала розпилювати перцевий балончик на ОСОБА_2 та її чоловіка і з кулаками накинулась на ОСОБА_2 , а її чоловік на чоловіка ОСОБА_2 . Після фізичної сутички у ОСОБА_2 були подряпини на підборідді та в її чоловіка синяк під правим оком і подряпини обличчя. Після цього їх собака вирвалась і чоловік ОСОБА_2 пішов за нею, а ОСОБА_2 в стресовому стані пішла на роботу, у зв`язку з чим у неї не було часу звернутись в поліцію.

Під час апеляційного розгляду свідок ОСОБА_7 дала пояснення, що першою розпочала конфлікт ОСОБА_2 з ОСОБА_8 і вже після цього ОСОБА_3 першим почав бійку з ОСОБА_1 .

Таким чином спростовуються пояснення ОСОБА_2 з приводу обставин події 27 лютого 2025 року та особи яка розпочала конфлікт. Підстав до критичного відношення до показань ОСОБА_7 не виявлено, оскільки такі пояснення ОСОБА_7 узгоджуються з поясненнями ОСОБА_8 та відеозаписами, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до заяви від 05 березня 2025 року (а.с. 14) ОСОБА_1 вказав, що 27 лютого 2025 року біля школи №18 приблизно о 8:30 ранку стався конфлікт з невідомими особами, які вигулювали собаку лабрадора без повідка, внаслідок чого їх собака адресував та кидався на дітей. Сварка переросла в бійку, в наслідок чого у нього розбився телефон, окуляри і порвалась куртка. Також звучали погрози в його сторону, його дружини та дітей. Також дані особи розмістили в соц. Мережах неправду інформацію про нього та його дружину, яка компрометує його та його родину і завдає збитків репутації.

Зміст заяви ОСОБА_1 також узгоджується з поясненнями свідка ОСОБА_7 та наявними відеозаписами.

Як вбачається із письмових пояснень ОСОБА_1 від 25 березня 2025 року (а.с. 15) у вечері 26 лютого 2025 року йому подзвонила дружина що їй потрібна допомога так як на неї і двох його неповнолітніх дітей напав пес лабрадор який гуляв на території 18 школи без намордника і повідка. Коли його дружина попросила власницю забрати собаку у відповідь почула нецензурну лайку. Після того як він прийшов до них господарка собаки вже пішла почувши що дружина викликає поліцію. Коли він її догнав почала кричати і нецензурно висловлюватись та притворювала свого пса на нього фразою «фас» і вже після того він запшикав пса газовим балончиком. До громадянки ОСОБА_2 жодних протиправних дій не здійснював. Дана особа неодноразово конфліктувала з людьми так як вигулює агресивно собаку без намордника, а коли люди викликають поліцію вона втікає.

Такі пояснення не стосуються змісту обвинувачення за подією 27 лютого 2025 року.

Як вбачається із письмових пояснень ОСОБА_6 від 21 березня 2025 року (а.с. 16), він 26 лютого 2025 року близько 20 години вечора став свідком того, що ОСОБА_2 голосно кликала його на допомогу. Коли він підійшов то побачив що до нього біжить невідомий чоловік з наміром його вдарити, але запитав його чи він є чоловіком ОСОБА_2 , після відповіді «ні» він продовжив сварку з ОСОБА_2 . Нецензурно він не висловлювався, але ображав ОСОБА_2 словами, які принижують честь та гідність людини. Також підійшла дружина цього невідомого чоловіка та так само почала образливо висловлюватись у бік ОСОБА_2 . Далі він разом з ОСОБА_2 пішли у двір свого будинку, а чоловік з дружиною пішли в іншу сторону.

Такі пояснення не стосуються події обвинувачення за 27 лютого 2025 року.

Як вбачається із письмових пояснень ОСОБА_9 від 21 березня 2025 року (а.с. 17), яка пояснила, що 26 лютого 2025 року біля школи стала свідком конфлікту між невідомою жінкою та чоловіком та ОСОБА_2 . Через паркан гавкали одна на одну собаки і вона сказала ОСОБА_2 щоб йти додому. Під час того як вони йшли додому, той невідомий чоловік їх наздогнав та запшикав сльозогінним газом у обличчя ОСОБА_2 та погрожував що і їй дістанеться. Після цього ОСОБА_2 побігла додому.

Такі пояснення також не стосуються події 27 лютого 2025 року.

В рапорті від 20 березня 2025 року (а.с. 18) поліцейський офіцер громади Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області старший лейтенант поліції Молчанов В., доповідає начальнику про те, що у нього на розгляді знаходяться матеріали письмового звернення громадянки ОСОБА_2 з приводу конфлікту з іншим подружкам через вигул собак, що мало місце 26-го та 27 лютого 2025 року по вулиці Тролейбусна 3 у місті Івано-Франківськ. Вказані звернення зареєстрована в інформаційно-комунікаційні системі «Інформативний портал Національної поліції України» від 07 березня 2025 року за №11176. З метою встановлення осіб які були причетні до конфлікту проводилися бесіди з мешканцями даного будинку. Так проведеними заходами встановлено що невідомими особами, які вчинили конфлікт по відношенню до заявниці являється громадянка ОСОБА_8 та громадян ОСОБА_1 , відносно них було складено протокол за ст. 173 КУпАП.

Зміст рапорту свідчить про наявність конфлікту через вигул собак. Однак вчинення саме дій, які можна було б кваліфікувати як хуліганство, не зафіксовано.

Враховую, що рапорти поліцейських за своїм правовим змістом є документами, якими поліцейські інформують керівництво про законність та обґрунтованість дій під час встановлення обставин вчинення особою адміністративного правопорушення. Разом з тим, вказаний документ містить дані про обставини, що підлягають доказуванню по справі про адміністративне правопорушення. Він підлягає аналізу та оцінці у сукупності з всіма наявними доказами.

На відеозаписах, які містяться на компакт-диску в матеріалах справи (а.с. 34), безсторонньо зафіксовано деякі обставини події, зокрема: зафіксовано розмову та подальший конфлікт ОСОБА_1 і ОСОБА_8 з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 . Також зафіксовано, як ОСОБА_2 піднімала телефон, щоб сфотографувати ОСОБА_8 , однак остання вибила з її рук телефон, за що ОСОБА_2 у відповідь намагалась вдарити ОСОБА_8 . Далі ОСОБА_8 і ОСОБА_2 почали тяганину під час якої ОСОБА_2 спіткнулась і впала. Паралельно ОСОБА_1 і ОСОБА_3 також почали бійку між собою.

Диспозиція ст. 173 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку.

Хоча законодавство України й не містить чіткого визначення поняття громадського порядку, в той час безперечним є те, що він полягає у таких обумовлених потребами суспільства врегульованих правовими та іншими соціальними нормами умовах, які мають на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, створення нормальних максимально сприятливих умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, підприємств, установ та організацій.

Місце вчинення правопорушення, а саме громадське місце, є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. Під громадським місцем необхідно розуміти загальнодоступні місця, зокрема вулиці, сквери, парки, ринки, дворові території, частини будь-якої будівлі, споруди, які доступні або відкриті для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу.

Суб`єктивна сторона цього адміністративного правопорушення характеризується наявністю вини у формі як прямого так і непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року по справі № 288/1158/16-к зазначила, що дії, які супроводжувалися погрозами вбивства, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, обумовлені особистими неприязними стосунками, підлягають кваліфікації за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. Таким чином, для юридичної оцінки діяння за статтею 296 КК обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства. За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства. Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.

Враховую, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КУпАП адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Таким чином, дрібним хуліганством визнаються дії, що не мають ознак кримінально караного хуліганства.

Разом з тим основним об`єктом хуліганства як кримінального правопорушення є громадський порядок, а його додатковим об`єктом може виступати життя та здоров`я особи. Об`єктом адміністративного правопорушення є тільки громадський порядок та спокій громадян, дрібне хуліганство не загрожує життю та здоров`ю людей, хоча може й проявлятися в образливому ставленні до оточуючих.

Доходжу висновків про те, що наявні в матеріалах справи інші докази, зокрема, пояснення свідків та рапорт працівника поліції є явно недостатніми для визнання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні порушення громадського порядку.

Крім того при прийнятті рішення враховую, що згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 08 травня 2025 року (а.с. 74-75), ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП у зв`язку з вчиненням конфлікту з ОСОБА_1 , саме за подію, яка мала місце 27 лютого 2025 року о 09:00 год.

Слід зазначити, що сам по собі факт певної конфліктної ситуації між ОСОБА_1 і ОСОБА_8 з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ще не свідчить про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Відомості в протоколі про те, що ОСОБА_1 вчинив конфлікт з ОСОБА_2 у громадському місці, чим порушив громадський порядок, спростовуються, доказами які підтверджують, що між ОСОБА_1 і ОСОБА_8 з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 склались неприязні стосунки, які мали місце і до подій, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, що дії ОСОБА_1 були зумовлені саме особистою неприязню, а не хуліганським мотивом, в тому числі в наслідок неправомірних дій ОСОБА_3 .

Згідно з ст. 173 КУпАП, відповідальність настає у випадку вчинення дрібного хуліганства, тобто нецензурної лайки в громадських місцях, образливого чіпляння до громадян та за інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається конфлікт ОСОБА_1 саме з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 протягом тривалого часу.

Із змісту протоколу вбачається, що суть адміністративного правопорушення, вчинення якого ставиться у вину ОСОБА_1 , не розкрита відповідно до диспозиції ст. 173 КУпАП, а саме не розкрито об`єктивної сторони правопорушення щодо порушення громадського порядку та спокою.

Таким чином, дослідивши надані суду докази у їх сукупності доходжу висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП не підтверджується належними доказами.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події правопорушення та вини особи, тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищевикладене, доходжу висновку, що постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП закриттю, у зв`язку з відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 травня 2025 року, щодо ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП - скасувати, провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло