ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 348/536/25

18 червня 2025 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Міськевич О.Я., з участю секретаря судового засідання Скоблей О.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника-адвоката Кузюка І.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали, які надійшли від Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , одруженого, з вищою освітою, пенсіонера, раніше не притягався до адміністративної відповідальності, громадянина України,

за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

УСТАНОВИВ:

На розгляд Надвірнянського районного суду надійшли матеріали від Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області стосовно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 259643 від 01.03.2025 вбачається, що 01.03.2025 близько 14 год. 30 хв. ОСОБА_1 в м. Надвірна по вул. Української Армії (Ломоносова), Івано-Франківської області, керуючи транспортним засобом «Renault Kangoo», НОМЕР_1 , при проїзді перехрестя вул. Європейська-Української Армії не врахував дорожню обстановку, при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності маневру повороту ліворуч, не подав завчасно лівий показник повороту, чим створив перешкоду попутному транспортному засобу «Hyundai і20», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався позаду, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.п. 10.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена за ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні в якості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав. Суду пояснив, що 01.03.2025 він, керуючи автомобілем «Renault Kangoo», НОМЕР_1 , рухався вулицею Європейська зі сторони м. Надвірна в сторону с. Назавизів, та мав намір повернути ліворуч на вул. Української армії. Перед поворотом він зменшив швидкість руху, завчасно увімкнув покажчик лівого повороту, та переконавшись у безпечності розпочав маневр повороту. В цей момент він відчув удар у ліву частину свого автомобіля. Зупинившись він вийшов з автомобіля та побачив, що з його автомобілем зіткнувся автомобіль «Hyundai і20», НОМЕР_2 , який рухався позаду, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Вважає, що ДТП сталася саме з вини водія автомобіля «Hyundai і20» ОСОБА_2 , який не вибрав безпечної швидкості руху та безпечної дистанції руху, в результаті чого допустив зіткнення з його автомобілем. Просив провадження по справі щодо нього закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В подальшому ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся завчасно належним чином. Захисник Кузюк І.Ю. в судовому засіданні заявив клопотання про продовження розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 .

За приписами ст.ст. 268, 277-2 КУпАП справу про адміністративне правопорушення може бути розглянуто у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи, що ОСОБА_1 був своєчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не подав клопотання про відкладення розгляду справи, при цьому від захисника поступило клопотання про розгляд справи у його відсутності, суддя прийшов до висновку, що розгляд справи можливо продовжити в його відсутність.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 -адвокат Кузюк І.Ю. в судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Клопотання мотивує тим, що до протоколу про адміністративне правопорушення не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення. Вважає, що ДТП сталась з вини водія автомобіля «Hyundai і20» ОСОБА_2 , який здійснював обгін на Т-подібному перехресті, на якому обгін заборонено, при цьому не вибрав безпечної швидкості руху та безпечної дистанції руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Renault Kangoo» під керуванням ОСОБА_1 . Крім того вина водія ОСОБА_2 у вчиненні ДТП встановлено постановою суду від 16.06.2025.

Суддя, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, та оцінивши їх у сукупності приходить до наступних висновків.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Системний аналіз положень ст. 124 КУпАП дозволяє дійти до висновку, що за своєю суттю це є кримінальним порушенням/обвинуваченням.

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).

Згідно ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналіз наведених норм закону, зокрема, положень ст.ст. 280, 251 КУпАП дає підстави для висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється відповідним органом, зокрема судом, виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, наслідком чого є ухвалення постанови у відповідності до положень ст. 283 КУпАП, яка повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи, та зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

За змістом ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ч. 3 ст. 7 КУпАП).

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами (ч. 4 ст. 7 КУпАП).

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

При цьому диспозиція ст. 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, а саме на пункти Правил дорожнього руху України. Тому, розглядаючи дану справу, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог саме пунктів ПДР України, які зазначені в протоколі працівником поліції.

В протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкриміновано порушення п. 12.1 ПДР України, згідно якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

При цьому у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 при проїзді перехрестя не врахував дорожню обстановку, при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності маневру повороту ліворуч, не подав завчасно лівий показник повороту, чим створив перешкоду попутному транспортному засобу, який рухався позаду.

Також з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він мав намір повернути ліворуч, тому перед поворотом зменшив швидкість руху, завчасно увімкнув покажчик лівого повороту, та переконавшись у безпечності розпочав маневр повороту. В цей момент він відчув удар у ліву частину свого автомобіля.

Суд зазначає, що правила щодо зміни напрямку руху, в тому числі повороту, визначаються п. 10 ПДР України «Початок руху та зміна його напрямку». Зокрема, п. 10.1 ПДР України визначено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, тощо.

З наведеного вбачається, що у протоколі про адміністративне правопорушення посадовою особою органу поліції зазначено про порушення ОСОБА_1 ПДР України, які регулюють порядок зміни напрямку руху. При цьому у вину ОСОБА_1 ставиться порушення ПДР України, які регулюють швидкість руху.

Таким чином посадовою особою органу поліції в протоколі про адміністративне правопорушення нечітко викладено об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, порушення якою інкриміновано ОСОБА_1 .

Згідно з положеннями КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише у межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, та суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказані вимоги закону узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява №36673/04, ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Також у своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що він уже розпочав маневр повороту ліворуч, коли відчув удар у ліву частину свого автомобіля. Зупинившись він вийшов з автомобіля та побачив, що з його автомобілем зіткнувся автомобіль «Hyundai і20», НОМЕР_2 , який рухався позаду.

Вказані пояснення узгоджуються зі схемою наслідків ДТП, яка міститься в матеріалах справи. Пошкодження транспортних засобів, зазначені в схемі, розташування транспортних засобів після зіткнення, відповідають обставинам та механізму ДТП. Також зі смехи вбачається, що зіткнення транспортних засобів відбулось за смузі зустрічного руху для обох водіїв. Вказана обставина, а також отримані пошкодження транспортних засобів свідчать про те, що водій ОСОБА_2 розпочав обгін, коли водій ОСОБА_1 вже фактично здійснював поворот ліворуч, виїхавши на смугу зустрічного руху.

Вказані обставини підтверджуються також відеозаписом, який містяться на компакт-диску «DVD+R» в матеріалах справи (запис з камери відеонагляду, розташованої за адресою: м. Надвірна, вул. Української Армії, 1, період знімання: 03-01-2025 14:30:12-14:30:24), на якому зображено перехрестя вулиць Української Армії-Європейська. Через деякий час (14:30:18 відеозапису) з вулиці Європейська на вулицю Української Армії раптово та одночасно, паралельно один одному, повертаючи ліворуч заїжджають автомобілі «Renault Kangoo» та «Hyundai і20», при цьому дотикаючись один одного (права сторона автомобіля Hyundai і20» та ліва сторона автомобіля «Renault Kangoo»), та через деякий час зупиняються.

При цьому потерпілий ОСОБА_2 вказані обставини в судовому засіданні не спростував.

Крім того вина ОСОБА_1 у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди встановлена постановою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 16.06.2025, згідно якої судом встановлено, що 01.03.2025 близько 14.30 год. ОСОБА_2 в м. Надвірна по вул. Української Армії (Ломоносова), Івано-Франківської області, керуючи транспортним засобом марки «Hyundai і20», д.н.з. НОМЕР_2 , при проїзді перехрестя вул. Європейська-Української Армії не вибрав безпечної швидкості руху транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, не дотримався безпечної дистанції руху, в результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Renault Kangoo», НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п.п. 12.1, 13.1 ПДР України.

За результатами розгяладу справи ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Обставини, викладені в даній постанові суду, є встановленими та додаткового доказування не потребують.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Разом з тим матеріали справи не містять достатніх та належних доказів того, що водієм ОСОБА_1 було допущено порушення вимог п. 12.1 ПДР України, внаслідок чого сталося зіткнення та пошкодження транспортних засобів.

Між тим, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст.ст. 251, 255 КУпАП, особи, які уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення, та збір доказів, мають довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, за встановленими обставинами якого відносно неї складено протокол.

В цьому разі стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні цього правопорушення.

Для дотримання стандарту доведення «поза розумним сумнівом» необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надав орган, який склав протокол про адміністративне правопорушення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

За таких обставин, проаналізувавши надані докази, які містяться в матеріалах адміністративної справи в їх сукупності, суд вважає, що вина водія ОСОБА_1 у справі щодо порушення ним вимог п. 12.1 ПДР України, і як наслідок - зіткнення з транспортним засобом «Hyundai і20», д.н.з. НОМЕР_2 , не доведена «поза розумним сумнівом», оскільки відсутні беззаперечні, належні та допустимі докази як на підтримку такої версії.

При цьому суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, у ході дослідження доказів, виникли обґрунтовані сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 за обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно положень ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вище наведене суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не знайшла свого підтвердження належними та достатніми доказами, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі ст. 62 Конституції України, керуючись ст.ст. 7, 9, 10, 245, 247, 251, 252, 256, 280, 283, 284 КУпАП, судя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга на постанову подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Міськевич О.Я.