Справа № 567/656/25
Провадження №3/567/339/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2025 року м. Острог

Суддя Острозького районного суду Рівненської області Василевич О.В., з участю секретаря Клімович О.О. та захисників особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Андрієвського А.О. та адвоката Полянчука В.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Острог матеріали, які надійшли з Відділення поліції № 3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

за ч.5 ст.122, ч.1 ст.130 КУпАП, -

встановив:

ОСОБА_1 13.04.2025 р. о 20 год. 18 хв. в м.Острог по пр.Незалежності Рівненської області керував транспортним засобом автомобілем марки "Renault Laguna", реєстраційний номер НОМЕР_3 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів). Від проходження огляду на предмет визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився.

Окрім того, ОСОБА_1 13.04.2025 р. о 20 год. 18 хв. в м.Острог по пр.Незалежності Рівненської області керуючи транспортним засобом автомобілем марки "Renault Laguna", реєстраційний номер НОМЕР_3 , перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам руху, чим створив аварійну обстановку для іншого транспортного засобу, чим порушив п.10.1 ПДР.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Андрієвський А.О. подав заперечення, в якому просив провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що ОСОБА_1 за приписами ч.3 ст.266-1 КУпАП, як військовослужбовець, міг бути підданий огляду тільки посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів відповідно до порядку, встановленого ч.2-7 ст.266-1 КУпАП. Такий порядок працівниками поліції не був дотриманий, відтак огляд згідно з приписами ч.9 ст.266-1 КУпАП є недійсним, а його результати недопустимими доказами, оскільки отримані всупереч умовам і порядку, встановлених законом.

Також вказує, що ОСОБА_1 , як військовослужбовець, перебував у службовому відрядженні в м.Острог куди прибув з зони активних бойових дій поблизу м.Запоріжжя. 13.04.2025 року під час зупинки працівниками поліції, ОСОБА_1 перебував у стані загального психофізіологічного виснаження спричиненого тривалою відсутністю сну у поєднанні з надмірним зловживанням енергетичних напоїв, що містять стимулятори. Такий стан виразився в порушенні координації рухів, невиразним мовленням, однак він не являється сп`янінням, як це помилково було сприйняте працівниками поліції.

Окрім того, на його думку, було порушено порядок проведення огляду, оскільки ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора "Drager Alcotest 6810", який не відноситься до числа дозволених для застосування газоаналізаторів на території України, оскільки відповідно до наказу МОЗ України від 10.02.2010 р. № 95 строк дії свідоцтва приладу про державну реєстрації №7261/2007 від 10.02.2010 р. вичерпаний 10.02.2015 р. Також вважає, що в матеріалах справи відсутні достовірні та допустимі докази порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР, оскільки не був дотриманий встановлений порядок направлення особи для проведення огляду на стан сп`яніння, в зв`язку з чим відсутня об`єктивна сторона даного правопорушення. Враховуючи наведені обставини, просить закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Одночасно вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, оскільки матеріали справи не місять доказів створення аварійної обстановки для транспортного засобу, що рухався у попутному напрямку та підтвердження наявності транспортного засобу, що рухався в попутному напрямку з ОСОБА_1 , про що вказано в протоколі про адміністративне правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Полянчук В.Б. в поданому до суду клопотані просив провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом 13.04.2025 р., діяв в стані крайньої необхідності, а саме виконував обов`язки військової служби стосовно забезпечення оборони України, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності.

Окрім того, вказує, що ОСОБА_1 за приписами ч.3 ст.266-1 КУпАП, як військовослужбовець, міг бути підданий огляду тільки посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів відповідно до порядку, встановленого ч.2-7 ст.266-1 КУпАП. Такий порядок працівниками поліції не був дотриманий, відтак вимога до ОСОБА_1 щодо проходження огляду є безпідставною та протиправною, а тому у ОСОБА_1 не виникло обов`язку проходження такого огляду, тому як наслідок в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

Наголошує на тому, що за аналогією закону суд має право застосовувати у справах про адміністративні правопорушення положення Кримінального Кодексу України, зокрема положення ст.69 КК України.

Посилається на те, що керування транспортним засобом необхідне ОСОБА_1 для проходження військової служби та виконання покладених на нього обов`язків військової служби, а тому у разі притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, просить суд вирішити питання щодо можливості застосувати аналогію закону та призначити більш м`яке стягнення, ніж передбачено законом, відповідно до ст.69 КК України, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.

Також вказує, що при складанні відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, йому не були роз`яснені його права та обов`язки, в тому числі і право на захист. Вважає, що порушення права ОСОБА_1 на захист та надання правничої допомоги, передбаченого ст.59 Конституції України, свідчить про недопустимість доказів, наявних у матеріалах справи. Окрім того, вказує, що працівники поліції не ознайомлювали ОСОБА_1 зі змістом направлення на огляд водія до закладу охорони здоров`я та таке направлення йому не вручалось, чим було порушено вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи наведене, вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_1 та просить провадження у справі закрити на підставі ст.247 КУпАП, або ж вирішити питання щодо можливості застосування аналогії закону та призначити ОСОБА_1 більш м`яке стягнення відповідно до ст.69 КК України, в межах санкції ч. ст.130 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.

Заслухавши думку захисників, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд при вирішенні питання про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності виходить з наступного.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, а також іншими документами.

Однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст.266 КУпАП, "Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015р. №1452/735 та "Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. №1103.

Відповідно до вказаних нормативно-правових актів оглядові на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння згідно з ознаками такого стану, встановленими у вищезгаданій Інструкції, затвердженій спільним наказом МВС України та МОЗ України.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, із акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, направлення на огляд водія до медичного закладу, ознаками алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 були запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці.

Тобто працівник поліції вказав підстави у зв`язку з якими він вважає, що ОСОБА_1 перебуває у стані сп`яніння та суд приходить до висновку, що він всупереч п.2.5 ПДР України відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння виходячи з наступного.

З досліджених у судовому засіданні відеозаписів зі службового реєстратора поліцейського встановлено, що під час патрулювання в м.Острог по пр.Незалежності Рівненської області було виявлено автомобіль "Renault Laguna", реєстраційний номер НОМЕР_3 , з технічними несправностями, водій якого керуючи даним транспортним засобом, змінював напрямок руху з виїздом на зустрічну смугу, створюючи аварійну обстановку. Після переслідування вищевказаного автомобіля з використанням проблискових маячків і звукових сигналів та зупинки керованого ОСОБА_1 транспортного засобу, під час перевірки працівниками поліції документів у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, про що йому було повідомлено та неодноразово запропоновано пройти освідування на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився без пояснення причин такої відмови. Поліцейським було роз`яснено для ОСОБА_1 , що у разі його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння буде складено відповідний протокол за ст.130 КУпАП про відмову від проходження такого огляду, на що ОСОБА_1 підтвердив своє рішення про відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. При цьому вказував працівникам поліції, що він "багато не пив". Під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 намагався у позапроцесуальний спосіб вплинути на них з метою, щоб останні не складали відносно нього адміністративні матеріали. Працівник поліції попередив ОСОБА_1 про кримінальну відповідальність за пропозицію та/або надання неправомірної вигоди, роз`яснив ОСОБА_1 його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, в тому числі право на отримання правової допомоги, та останній не висловлював працівникам поліції свого наміру скористатися послугами захисника. В подальшому щодо водія були складені відповідні процесуальні документи.

На даному відеозаписі безперервно зафіксовано неодноразову та послідовну відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, що підлягає встановленню під час розгляду даної справи, і підстав піддавати сумніву зміст даного відеозапису немає.

ОСОБА_1 не надано доказів на підставі яких можливо прийти до висновку, що зміст відеозапису, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, не відповідає обставинам його складання.

Згідно ч.1 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ч.2, 3 ст.266 КУпАП та положень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, даний огляд проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду працівником поліції або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Одночасно, з матеріалів справи вбачається, що поліцейським на ім`я ОСОБА_1 було складено направлення на огляд водія в медичному закладі з метою виявлення алкогольного сп`яніння, від проходження якого ОСОБА_1 відмовився.

Відповідно до зобов`язання до протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 був відсторонений від керування автомобілем "Renault Laguna", реєстраційний номер НОМЕР_3 , протягом 24 годин.

В ході судового розгляду не встановлено підстав вважати, що поліцейські ВП № 3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області, перебуваючи при виконанні службових обов`язків, діяли упереджено по відношенню до ОСОБА_1 , переслідуючи інші цілі, аніж передбачені законодавством у випадку виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 не надав суду обґрунтованих доводів, які б спростовували обставини, встановлені поліцейськими та зафіксовані у процесуальних документах, зібраних у матеріалах справи, які було досліджено судом.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 299655 від 13.04.2025 р., ОСОБА_1 цього дня о 20 год. 18 хв. в м.Острог по пр.Незалежності Рівненської області керував транспортним засобом автомобілем марки "Renault Laguna", реєстраційний номер НОМЕР_3 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів). Від проходження огляду на предмет визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Водночас будь-яких доказів, які б спростовували обставини, викладені у складеному відносно нього протоколі, ОСОБА_1 суду не надав.

Суд розцінює доводи про невинуватість ОСОБА_1 як обраний спосіб захисту, спрямований на уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Об`єктивних причин відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння судом не встановлено.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі відмовився та дій, спрямованих на реальну згоду пройти огляд на стан сп`яніння у супроводі працівників поліції, як це передбачено відповідними положеннями нормативно-правових актів, не вчинив.

Водночас суд критично оцінює доводи захисників про те, що оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, і за приписами ч.3 ст.266-1 КУпАП міг бути підданий огляду лише посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних силах України, оскільки відповідно до глави 13-Б КУпАП, присутність працівників Військової служби правопорядку у Збройних силах України є обов`язковою лише при складенні матеріалів про військові адміністративні правопорушення.

Так, за змістом ст.266-1 КУпАП огляд на стан сп`яніння проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром, лише щодо військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.

Відповідно до ч.3 ст.266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Згідно з ч.4 ст.24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Як було встановлено, у даному випадку військовослужбовець ОСОБА_1 був зупинений 13.04.2025 о 20 год. 18 хв. в м.Острог з ознаками алкогольного сп`яніння, тобто поза межами території будь-якої військової частини. Доказів про те, що він керував транспортним засобом поза військовою частиною за наказом відповідного командира, стороною захисту не надано. Також, ОСОБА_1 не надано відповідних доказів про те, що на час зупинки автомобіля під його керуванням він 13.04.2025 року перебував у відрядженні, про що вказує захисник, та виконував обов`язки військової служби. Окрім того, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б давали підстави вважати, що ОСОБА_1 керував військовим транспортним засобом Збройних Сил України або інших військових формувань.

При цьому, огляд саме водія, який керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння проводиться на підставі ст.266 КУпАП.

У ч.2 ст.266 КУпАП зазначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Даний порядок визначає процедуру огляду водіїв, в той же час положення ст.266-1 КУпАП передбачають порядок огляду військовослужбовців. При цьому статус водія є спеціальною нормою для військовослужбовців і тому, при проведенні огляду військовослужбовця водія, таку процедуру проводить поліція, у випадку проведення огляду військовослужбовця пішохода такий огляд проводить військова служба правопорядку. Таким чином, під час процедури огляду на стан сп`яніння водія представника військової служби правопорядку не повинні запрошувати.

Відповідно до ч.1 ст.15 КУпАП військовослужбовці несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Отже, в даному випадку ОСОБА_1 як суб`єкт правопорушення є саме водієм, а тому огляд на стан сп`яніння обґрунтовано проведений відповідно до вимог ст.266 КУпАП. Факт перебування його у якості військовослужбовця не впливає на кваліфікацію правопорушення та необхідності проведення огляду в особливому порядку.

Також не впливають на встановлені обставини справи посилання захисника на не надання ОСОБА_1 направлення на огляд до закладу охорони здоров`я.

Крім того, згідно змісту такого направлення, воно може бути прийняте медичним закладом тільки у разі доставки водія поліцейським. За змістом Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, та додатків до неї, в тому числі зразка направлення водія на огляд до закладу охорони здоров`я, воно виписується поліцейським, який супроводжує водія на огляд виключно для лікаря медичного закладу, а не задля самостійного проходження огляду водієм, а тому не видача його водію або не надання на підпис водію будь-яким чином не впливає на встановлені обставини справи.

З цих же підстав суд не бере до уваги висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 13.04.2025 року, наданий захисником Андрієвським А.О., згідно якого ОСОБА_1 13.04.2025 р. самостійно звернувся до КП "Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення" та згідно акту медичного огляду особи, що керує транспортним засобом № 196 від 14.04.2025 р., в останнього не виявлено ознак сп`яніння.

При цьому суд зазначає, що згідно ст.266 КУпАП огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться у присутності поліцейських.

Таким чином, проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з його ініціативи та без участі поліцейських є порушенням ст.266 КУпАП, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008р. №1103, а відтак згідно ч.5 ст.266 КУпАП - такий огляд вважається недійсним.

Також суд зазначає, що відмова водія від проходження огляду з метою визначення стану сп`яніння є самостійною підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, незалежно від тверезості водія.

Водночас, аналізуючи наведені обставини та даючи правову оцінку доводам захисника щодо вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення у стані крайньої необхідності, суд виходить з наступного.

Так, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Відповідно до ст.17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Разом з тим, захисником не надано будь-яких доказів, що правопорушення було вчинене ОСОБА_1 саме в стані крайньої необхідності та не наведено доводів стосовно того, що вказувало б на необхідність вчинити правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, для усунення такої небезпеки.

Наявні у справі докази, які безпосередньо дослідженні у судовому засіданні, відповідають вимогам достатності, допустимості та належності та підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР України.

Таким чином, факт скоєння вказаного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується зібраними у справі доказами, які повністю узгоджуються між собою. Підстав вважати їх недопустимими суд не вбачає.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР, відповідно до якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Окрім того, відповідно до ст.16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

При вирішенні питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.122 КУпАП, суд виходить з наступного.

Диспозицією ч.5 ст.122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення, передбачені частинами першою - четвертою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Згідно п.10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно п.2.3 "д" ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №299671 від 13.04.2025р. та іншими матеріалами справи.

Згідно інформації інформаційно-телекомунікаційної системи "Інформаційний портал НП України" (журналу єдиного обліку), 13.04.2025 об 20:35 год. зі служби 102 надійшло повідомлення поліцейського СРПП Гаврилюка про те, що в м.Острог по пр.Незалежності зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , який порушив ПДР. Проведеною перевіркою було встановлено, що водій ОСОБА_1 в м.Острог по пр.Незалежності Рівненської області керуючи транспортним засобом автомобілем марки "Renault Laguna", реєстраційний номер НОМЕР_3 , перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам руху, чим створив аварійну обстановку для транспортного засобу, який рухався в зустрічному напрямку. Під час спілкування у водія виявлено ознаки алкогольного сп`яніння.

Відповідно до письмових пояснень, наданих ОСОБА_1 та доданих до матеріалів справи, судом встановлено, що13.04.2025р. він керуючи автомобілем "Renault Laguna", реєстраційний номер НОМЕР_3 , в м.Острог по пр.Незалежності, виїхав на зустрічну смугу руху внаслідок чого водій, який рухався навпроти був змушений різко змінити напрямок руху. В подальшому він був зупинений працівниками поліції.

Зазначені обставини також підтверджуються наданим та дослідженим судом відеозаписом зі службового реєстратора поліцейських, який отриманий в порядку ст.251 КУпАП.

Таким чином, з наданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 за обставин, що мали місце 13.04.2025 р., не виконав вимоги ПДР України, не переконався у безпечності свого маневру, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, створивши своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху.

Окрім того, технічна помилка при зазначенні у складеному працівниками поліції протоколі відносно ОСОБА_1 про створення аварійної обстановки транспортному засобу, який рухався в попутному напрямку, а не зустрічному, не є підставою для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП та закриття провадження у справі, а також не спростовує факту вчинення ним вказаного правопорушення.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст.36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Згідно довідок ВП № 3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області від 16.04.2025р. ОСОБА_1 протягом року притягувався до адміністративної відповідальності та згідно електронних баз даних 21.09.2017 р. отримав посвідчення водія серії НОМЕР_4 .

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 р., будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілем є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. Так, згідно правового поля України (п.2.9 "а" ПДР України, ст.16 Закону України "Про дорожній рух") водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, та згідно ст.130 КУпАП у разі порушення встановлених заборон водій несе встановлену відповідальність.

З приводу доводів захисника щодо застосування положень ст.69 КК України, суд зазначає, що аналогія закону застосовується виключно, якщо відповідні суспільні відносини нормативно не врегульовані, тобто існує прогалина у законодавстві.

У чинному КУпАП дійсно наявні деякі такі прогалини, які за аналогією закону можуть регулюватися іншими актами законодавства, як то інститут відводу судді, проведення судових засідань в режимі відеоконференції, проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення тощо.

Однак, питання призначення адміністративного стягнення чітко врегульована главою 4 КУпАП, і будь-якої прогалини в даному випадку не існує, як і підстав застосувати аналогію закону.

Законодавець навіть окремо передбачив неможливість застосування до правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, звільнення від відповідальності за малозначність, що ще раз підкреслює його підвищену суспільну небезпечність.

За наведених обставин твердження захисника про застосування щодо ОСОБА_1 положень ст.69 КК України є необґрунтованими та суперечать положенням КУпАП, оскільки при накладенні стягнення в справах про адміністративні правопорушення, застосовуються приписи КУпАП.

ОСОБА_1 є військовослужбовцем, від його дій тяжких наслідків не настало, при цьому судом враховується характер вчиненого діяння та значну суспільну небезпеку правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема те, що керування джерелом підвищеної небезпеки в стані алкогольного сп`яніння може привести до тяжких наслідків, ОСОБА_1 як водій, керуючи джерелом підвищеної небезпеки з явними ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, при цьому усвідомлюючи, що це заборонено законом та становить небезпеку для оточуючих, проігнорував таку заборону.

З наведених вище мотивів, суд відхиляє доводи захисника про можливість за аналогією закону застосувати до цих правовідносин положення ст.69 КК України.

Згідно вимог ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, ступінь його вини, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст.ст.34, 35 КУпАП обставин, що пом`якшують чи обтяжують адміністративну відповідальність, під час судового розгляду не встановлено.

При накладенні адміністративного стягнення судом взято до уваги, що ОСОБА_1 протягом року притягувався до адміністративної відповідальності, відомості про настання тяжких наслідків у результаті скоєних правопорушень в матеріалах справи відсутні, а тому з урахуванням положень ч.2 ст.36 КУпАП суд вбачає фактичні та правові підстави для застосування адміністративного стягнення згідно санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка передбачає стягнення за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що буде необхідним і достатнім для виховання ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладення адміністративного стягнення з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.23, 24, ст.40-1, ч.1 ст.130 ст.ст.221, 276, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

Визнати ОСОБА_1 таким, що вчинив правопорушення, передбачені ч.5 ст.122, ч.1 ст.130 КУпАП та із застосуванням ч.2 ст.36 КУпАП накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605,60 грн.

У разі несплати штрафу в 15-ти денний термін, штраф підлягає примусовому стягненню в порядку ст.308 КУпАП у подвійному розмірі, а саме у сумі 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн.

Реквізити для сплати штрафу:

Отримувач коштів: ГУК у Рівнен.обл./Рівнен.обл./21081300. Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38012494. Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП). Номер рахунку отримувача (IBAN): UA0017001. Код класифікації доходів бюджету: 21081300.

Реквізити для сплати судового збору:

Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106. Код отримувача (код за ЄДПРОУ): 37993783. Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП). Номер рахунку отримувача (IBAN): UA0026001. Код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Повний текст постанови складено 20.06.2025 року.

Суддя Острозького районного судуВасилевич О.В.