Справа № 517/480/25
Провадження № 3/517/328/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2025 року с-ще Захарівка

Суддя Захарівського районного суду Одеської області Меєчко О.М., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

установив:

До Захарівського районного суду Одеської області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протокол складений поліцейським СРПП Відділення поліції № 2 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області Гуркушем О.О.

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення установлено, що 20 квітня 2025 року о 17 год 25 хв по вулиці Одеська в с-щі Захарівка Роздільнянського району Одеської області, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Forte», державний номерний знак відсутній, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного пристрою та проведення медичного огляду у лікарні ОСОБА_1 відмовилась під запис на нагрудну камеру «Body Cam». Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги пункту 2.5 ПДР України.

У судовому засіданні, призначеному на 02 червня 2025 року, ОСОБА_1 , якій роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП, свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах вказаних в протоколі не визнала та пояснила, що 20 квітня 2025 року вона керувала електровелосипедом, перебуваючи в тверезому стані, на підтвердження чого у неї наявна відповідна довідка, яку вона самостійно отримала в лікарні. Також, для з`ясування всіх обставин справи, просила викликати в наступне судове засідання поліцейського, який склав відносно неї протокол про адміністративне правопорушення.

Крім того, ОСОБА_1 зазначила, що права, передбачені ст. 268 КУпАП, їй зрозумілі, ознайомлюватися з матеріалами справи, залучати до участі у справі захисника, перекладача, надавати докази вона не бажає.

У зв`язку з клопотанням ОСОБА_1 про виклик до суду уповноваженої особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення для надання пояснень, розгляд справи відкладено на 05 червня 2025 року.

У судовому засіданні, призначеному на 05 червня 2025 року ОСОБА_1 суду пояснила, що 20 квітня 2025 року під час керування електровелосипедом її зупинили працівники поліції. Причиною зупинки стало те, що вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Однак, вона з цим не погоджується, оскільки перебувала в тверезому стані. На підтвердження вказаного у неї наявний результат токсикологічного дослідження, згідно якого алкоголю в її крові не виявлено (просила оригінал даного результату долучити до матеріалів справи). Зразок крові на алкоголь вона здала одразу, після складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення, самостійно поїхавши до Захарівської лікарні. Працівники поліції дійсно пропонували їй пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного пристрою, однак вона відмовилась, оскільки не мала довіри до вказаного пристрою. Здати зразок крові на аналіз поліцейські їй не пропонували. Тому після складання протоколу про адміністративне правопорушення, вона самостійно поїхала до лікарні та здала зразок крові на спростування стану алкогольного сп`яніння. Кров здавала у приймальному відділенні Захарівської лікарні. Крім цього, вважає, що електровелосипед, яким вона керувала не підпадає під транспортні засоби, за керування якими в стані алкогольного сп`яніння настає відповідальність, передбачена ст. 130 КУпАП. Не заперечувала того, що 20 квітня 2025 року після приїзду із церкви вона випила трохи свяченого вина.

Вже після перегляду у судовому засіданні доданого до матеріалів справи відеозапису, на якому видно, як ОСОБА_1 відмовляється на вимогу поліцейського пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу чи в лікарні, остання суду пояснила, що просто не зрозуміла в чому полягає пропозиція працівника поліції проходження огляду в лікарні. Також, підтвердила, що на відео зафіксований факт пропозиції працівників поліції пройти огляд, як на місці зупинки, так і в лікарні.

Уповноважена особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення поліцейський СРПП Відділення поліції № 2 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області Гуркуш О.О. в судовому засіданні, призначеному на 05 червня 2025 року пояснив, що 20 квітня 2025 року він разом із поліцейським ОСОБА_2 здійснювали охорону правопорядку вулиці Одеської в с-щі Захарівка Роздільнянського району Одеської області. В цей час по вказаній вулиці на електровелосипеці їхала ОСОБА_1 (як потім було встановлено). У зв`язку із тим, що ОСОБА_1 під час руху на транспортному засобі різко змінювала його траєкторію, ним прийнято рішення про її зупинку. Під час спілкування із ОСОБА_1 в неї були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення координації рухів. У зв`язку із виявленими ознаками, ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного пристрою або медичний огляд у лікарні, на що водій відмовилась. При цьому ОСОБА_1 зазначала, що вона керувала електровелосипедом, за керування яким в стані алкогольного сп`яніння не передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП. У подальшому після роз`яснень відносно відповідальності водіїв транспортних засобів (в тому числі електровелосипедів) щодо керування такими транспортними засобами з ознаками алкогольного сп`яніння, наслідків відмови від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП (порушення п. 2.5 ПДР). Після складення протоколу та направлення на огляд водія транспортного засобу до лікарні, ОСОБА_1 відмовилась, як від їх підписання, так від їх отримання. Також, працівник поліції зазначив, що під час розмови ОСОБА_1 повідомила йому, що вона в той день (зранку) приїхавши з церкви додому випила трохи свяченого вина.

Крім того, у зв`язку із наданим ОСОБА_1 результатом токсикологічного дослідження просив суд, витребувати від КНП «Захарівська багатопрофільна лікарня» Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області» інформацію щодо проведеного такого огляду водія.

У зв`язку з клопотанням уповноваженої особи - поліцейського Гуркуша О.О. про витребування інформації від лікарні, розгляд справи відкладено на 18 червня 2025 року.

11 червня 2025 року від лікарні до суду надійшла витребувана інформація (а.с.31-35). Разом з тим запитувана судом інформація КНП «Захарівська багатопрофільна лікарня» надана не в повному обсязі.

У судовому засіданні, призначеному на 18 червня 2025 року ОСОБА_1 суду пояснила, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння поліцейськими їй не надавалось. Оскільки їй не пропонували здати зразок крові на аналіз, вона самостійно проїхала до Захарівської лікарні. Кров з вени відбирала медична сестра. Після вказаного медсестра запломбувала пробірку із зразком крові та помістила її до коробки, у яку ОСОБА_1 також поставила 780 грн (вартість послуги забору крові). Також, вказала, що ні через касу медзакладу, ні на спеціальний рахунок, вона за забір крові не платила. За аналіз їй сказали розрахуватися саме поклавши гроші в коробку разом із зразком крові. При цьому під час відібрання зразку крові, від неї у лікарні не вимагали направлення на огляд водія транспортного засобу. Про те, що їй потрібно забрати результат аналізу крові, їй повідомлено в телефонному режимі.

Уповноважена особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення поліцейський СРПП Відділення поліції № 2 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області Гуркуш О.О. в судовому засіданні, призначеному на 18 червня 2025 року заявив повторне клопотання про витребування від КНП «Захарівська багатопрофільна лікарня» Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області» інформації щодо огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 , з причини надання її лікарнею не в повному обсязі.

У зв`язку з повторним клопотанням уповноваженої особи - поліцейського Гуркуша О.О. про витребування інформації від лікарні, розгляд справи відкладено на 24 червня 2025 року.

20 червня 2025 року від лікарні до суду надійшла витребувана інформація (а.с. 41-48).

У судовому засіданні, призначеному на 24 червня 2025 року ОСОБА_1 суду пояснила, що працівники поліції дійсно їй пропонували пройти огляд на місці зупинки за допомогою пристрою «Drager», однак пропозиції проїхати до лікарні вона не зрозуміла. Після складання протоколу поліцейські відсторонили її від керування транспортним засобом, а транспорт передали її племінниці. Пропозиції працівників поліції «продути» пристрій «Drager» або поїхати до лікарні до кінця не зрозуміла, оскільки була в знервованому стані та перехвилювалась. Водночас, після перегляду доданих до матеріалів справи відеозаписів не заперечувала той факт, що поліцейські дійсно пропонували їй пройти огляд на стан сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в лікарні. Щодо відмови спочатку надавати поліцейським свої документи та повідомляти свої персональні дані, послалася на сильне хвилювання, що стало причиною такої поведінки. Розуміє, що поводила себе неправильно. Також, в свою чергу вважає дії працівників поліції (її зупинку, складання відносно неї протоколу) неправомірними, однак, із жодними заявами чи скаргами на поліцейських до відповідних органів вона не зверталася. Не заперечувала факт роз`яснення поліцейським наслідків відмови від проходження у встановленому законом огляду на стан алкогольного сп`яніння (у вигляді складення протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП) та її права на оскарження дій поліцейських під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, пояснення уповноваженої особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, докази надані на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Згідно з п. 1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Вказаний нормативний акт встановлює презумпцію знання водієм транспортного засобу його положень та однозначного обов`язку їх виконання.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особою, в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), тобто доказуванню підлягають доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного) чи відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан.

Положеннями частини першої статті 130 КУпАП передбачено, що відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є окремою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності незалежно від того тверезий водій чи ні.

Варто зазначити, що ОСОБА_1 у судовому засіданні не заперечувала факт керування транспортним засобом.

Отже, так як протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено за порушення нею п. 2.5 ПДР, матеріалами справи повинно бути підтверджено, що остання дійсно відмовилась пройти вказаний огляд.

Так, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення підтверджується матеріалами справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 067241 від 20 квітня 2025 року, з якого вбачаються дані про її особу, дату, час, місце та обставини скоєного нею правопорушення. Також від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення та отримання його копії ОСОБА_1 відмовилась (а.с.1);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують реакцію та швидкість реакції від 20 квітня 2025 року, з якого убачається, що у результаті огляду працівниками поліції водія ОСОБА_1 , у останньої були виявлені ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та те, що остання не доставлялась до медичного закладу у зв`язку з відмовою водія від проходження медичного обстеження у медичному закладі. Від підпису та як наслідок отримання вказаного направлення ОСОБА_1 відмовилась (а.с. 5);

- з відеозаписів з персонального нагрудного відеореєстратора NC-M6B працівників поліції, які містяться на DVD-R 4.7 gb убачається, що ОСОБА_1 (як пізніше встановлено) під час керування транспортним засобом «Forte», зупинена працівниками поліції. При цьому, водій досить тривалий час відмовлялась надавати працівникам поліції документи, що посвідчують її особу та називати своє прізвище, ім`я, по батькові. Вказане аргументувала тим, що вона їхала на електровелосипеді, за керування яким її взагалі не мали права зупиняти та працівники поліції вчиняють це незаконно. При спілкуванні працівників поліції з водієм, у останньої виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. На вказане ОСОБА_1 повідомила, що вона алкогольних напоїв не вживала. Працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі, на що остання відмовилась (що зафіксовано на відеозаписі …6152.МOV 00:25 хв 00:33 хв). При цьому ОСОБА_1 ще раз вказала, що алкоголь вона не вживала, а її транспортний засіб не підпадає під транспорт, водіям якого необхідно проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння. Після цього працівники поліції повідомили ОСОБА_1 наслідки її відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а саме те, що відносно неї буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5 ПДР (що зафіксовано на відеозаписі …6150.МOV 02:35 хв 02:47 хв). Надалі, поліцейські ознайомили ОСОБА_1 із складеним відносно неї протоколом, який вона відмовилась підписувати. Також, ОСОБА_1 відмовилась від підпису направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння та як наслідок від його отримання, при цьому повідомивши, що вона все одно одразу поїде до лікарні здати кров на аналіз, який нічого не покаже, від «краплі» свяченого вина нічого не буде (що зафіксовано на відеозаписі …6156.МOV 01:29 хв 01:47 хв) Крім того, поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 про те, що у разі незгоди з діями працівників поліції вона має право на оскарження таких дій до компетентних органів (а.с. 6).

Отже, відеозаписом, що узгоджується з показаннями працівника поліції підтверджено, що водій ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом була зупинена працівником поліції. У подальшому працівник поліції під час спілкування з ОСОБА_1 , в останньої були виявлені типові ознаки алкогольного сп`яніння та ним запропоновано на законних підставах пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджено направленням на огляд та відеозаписом. Від походження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовилася та повідомила працівникам поліції, що наслідки такої відмови їй зрозумілі.

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що транспортний засіб «Forte», без державного номерного знака, яким вона керувала не є транспортним засобом в розумінні ЗУ «Про автомобільний транспорт» та ПДР, то суд зазначає наступне.

Диспозиція ст. 130 КУпАП крім іншого, передбачає відповідальність за керування водіями транспортних засобів з ознаками алкогольного сп`яніння та їх відмову від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Згідно з усталеною практикою, при розгляді адміністративних справ зазначених категорій і, зокрема ст. 130 КУпАП, суди мають враховувати положення правових норм, у яких визначено поняття «транспортні засоби», зокрема п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України від 10.10.2001 № 1306, Закон України «Про автомобільний транспорт» з останніми змінами, Закон України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» тощо.

Пунктом 1.10. ПДР України передбачено, що транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Однак, при цьому, норма ст.130 КУпАП не розділяє транспортні засоби на механічні, немеханічні, електричні чи будь-які інші.

Відповідно до Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів», електричний колісний транспортний засіб дво - і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.

Отже, електроскутери, електросамокати, гіроскутери та інша подібна техніка офіційно визнаються транспортними засобами. Їх фактично поділили на дві категорії, а саме:

- легкий персональний електричний транспортний засіб це колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину;

- низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб це колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.

Такі зміни також викладені і в Законі України «Про автомобільний транспорт».

З довідки поліцейського СРПП Відділення поліції № 2 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області Гуркуша О.О. убачається, що транспортний засіб «Forte», яким керувала ОСОБА_1 має двигун потужністю 600 Вт, максимальна швидкість транспортного засобу 40 км/год (а.с. 8).

Тобто, транспортний засіб «Forte», яким керувала ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» відноситься до низькошвидкісних легких електричних транспортних засобів.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Підпунктом б) частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Отож, з огляду на викладене вище, транспортний засіб «Forte», яким ОСОБА_1 керувала як учасник дорожнього руху - водій, офіційно визнається транспортним засобом, за керуванням яким з ознаками алкогольного сп`яніння чи у разі відмови від проходження огляду на встановлення такого стану у визначеному законом порядку, настає адміністративна відповідальність, передбачена ст.130 КУпАП.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

За змістом ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, для фіксування факту відмови водія пройти огляд на стан сп`яніння достатньо зафіксувати його відмову за допомогою технічного пристрою на який здійснюється відеозапис. При цьому закон передбачає необхідну присутність двох свідків у тому випадку, якщо не можливо застосувати технічні пристрої для здійснення такого виду відеозапису.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виконання даного пункту Правил дорожнього руху є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, незалежно від того водій перебував у стані сп`яніння чи ні.

Отож, з досліджених в судовому засіданні доказів судом установлено, що водій ОСОБА_1 на законну вимогу працівника поліції, в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, не пройшла огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного пристрою та медичний огляд у лікарні, відмовившись від проходження такого огляду.

Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння належним чином зафіксована, підтверджується сукупністю доказів та отримана працівниками поліції від ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП із застосуванням технічних засобів відеозапису.

Згідно з пунктом 2 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 (далі-Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, працівники поліції вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Вимога працівників поліції щодо проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння підтверджується змістом протоколу про адміністративне правопорушення, направленням на огляд водія транспортного засобу та відеозаписами.

При цьому, надані відеозаписи сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають повністю узгоджується з даними, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення та є достатніми для встановлення факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відеозаписи, долучені працівниками поліції до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, суд вважає належними та допустимими доказами, які містять інформативний, позбавлений упередження характер, є послідовними і містять відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Крім цього, положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено, що відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є окремою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності незалежно від того тверезий водій чи ні.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому законом порядку огляд для визначення стану сп`яніння.

Отож з урахуванням вказаного, доводи ОСОБА_1 про те, що вона не перебувала у стані алкогольного сп`яніння, на підтвердження чого, остання самостійно пішла до лікарні і здала кров на перевірку наявності алкоголю у крові, про що свідчить доданий нею до матеріалів справи результат токсикологічного дослідження № 425 від 07 травня 2025 року за яким алкоголю у її крові не виявлено суд вважає необґрунтованими та не звільняє її від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на те, що протокол про адміністративне правопорушення складено відносно ОСОБА_1 за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, а саме за відмову від проходження огляду, яке є самостійним складом адміністративного правопорушення, визначеного статтею 130 КУпАП.

Крім того, із отриманої судом інформації від КНП «Захарівська багатопрофільна лікарня» Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області» щодо огляду водія ОСОБА_1 убачається, що в журналі чергового лікаря є запис від 20 квітня 2025 року про звернення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до приймального відділення з проханням провести забір крові на вміст алкоголю, про що міститься запис у супровідному журналі забору крові на алкоголь. При цьому ОСОБА_1 не надавала направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (дане направлення також не надходило до лікарні і від працівників поліції). Огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння не проводився, акт медичного огляду і висновок за результатами огляду не складався. КНП «Захарівська багатопрофільна лікарня» Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області» входить в перелік закладів охорони здоров`я, якому надано право на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. В штатному розписі лікарні відсутня посада лікаря-нарколога (а.с. 31-35, 41-48).

Також, як пояснила ОСОБА_1 в судовому засіданні, вона вважає дії працівників поліції під час складання відносно неї протоколу незаконними, однак із заявами чи скаргами на їх дії вона до компетентних органів не зверталася (хоча самим же працівником поліції на відеозаписі їй було роз`яснено про таке право). У свою чергу під час розгляду справи судом не установлено будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що особа яка підготувала адміністративні матеріали поліцейський Гуркуш О.О. був упередженим при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, що в нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи.

Отож, з урахуванням викладеного, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_1 охоплюються складом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння. Таким чином, суд визнає ОСОБА_1 винуватою у вчиненні вказаного правопорушення.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення ураховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушниці, ступінь її вини, відношення до скоєного правопорушення, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не установлені.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог наведеного вище закону суд бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, де Суд у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 реалізувала своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодилася нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм держави Україна.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

При цьому слід зауважити, що альтернативи застосування іншого адміністративного стягнення санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачає.

З довідки начальника ВнП № 2 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області Алексєєвича В. № 67.2/3743 від 21 квітня 2025 року убачається, що згідно облікових даних ОСОБА_1 посвідчення водія в підрозділах ТСЦ не отримувала та протягом року остання до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 130 КУпАП не притягувалася (а.с. 9).

Зі змісту абзацу 3 пункту 28 Постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» вбачається, що суди не вправі застосовувати адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами тоді, коли винна особа не має такого права.

Водночас суд ураховує висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду, викладений в постанові від 04.09.2023 у справі № 702/301/20 (провадження №51-944 кмо 23), згідно якого суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, визнаній винуватою в порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту або в таких порушеннях, вчинених у стані сп`яніння, незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане в передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами тому як створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода.

Ураховуючи зазначене, особі, яку визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення адміністративних правопорушень отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

На підставі викладеного, беручи до уваги правову позицію Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладену у постанові від 04 вересня 2023 року та ураховуючи обставини вчиненого правопорушення ОСОБА_1 , а також те, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки і керування ним в стані алкогольного сп`яніння, або з ознаками такого сп`яніння є небезпечним як для самого водія, так і для інших учасників дорожнього руху, суд, з метою виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненням як нею, так і іншими особами нових правопорушень, дійшов до висновку про застосування щодо неї адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на певний строк.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Отже, з ОСОБА_1 також потрібно стягнути судовий збір в сумі 605 грн 60 коп, сплата якого передбачена п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Ураховуючи викладене та керуючись ст.ст. 23, 33-35, 130, 283, 284 КУпАП, Законом України «Про судовий збір», суд

постановив:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, не працюючу, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Згідно із статтею 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, тобто 34000 гривень, що передбачено ст. 308 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги через Захарівський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Постанова може бути пред`явлена до виконання на протязі трьох місяців з дня її винесення.

Повний текст постанови суду виготовлено 25 червня 2025 року.

Суддя