ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/1161/25 Головуючий в 1 інст.Гашук К.В.
Провадження №33/807/465/25 Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою захисника останнього адвоката Михайлишина А.І. на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 24 лютого 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 22 січня 2025 року о 14 год. 15 хв., у м.Запоріжжі, по вул.В`ячеслава Зайцева, 19, керував транспортним засобом Peugeot 308, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки та у медичному закладі відмовився. Від керування транспортним засобом водій відсторонений, шляхом паркування транспортного засобу без порушення ПДР. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник адвокат Михайлишин А.І. просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що відеозапис в судовому засіданні судом першої інстанції не оглядався.

Зауважує, що відеозапис події не є безперервним.

З самого відеозапису не вбачається наявності у ОСОБА_1 візуальних ознак алкогольного сп`яніння.

Наголошує, що ОСОБА_1 не було належним чином роз`яснено про можливість пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі та не були роз`яснені наслідки відмови від проходження такого огляду.

Звертає увагу на те, що момент зупинки транспортного засобу зафіксовано не на службовий технічний пристрій. Відомості про технічний прилад, на який здійснювалось фіксування, в протоколі не зазначено.

Зазначає, що водій ОСОБА_1 наполягав на проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, проте працівники поліції спровокували ОСОБА_1 відмовитись від проходження огляду.

Час, зазначений в направленні, як дата його складання, не збігається з часом відображеним на відеозаписі події.

Окрім того, сторона захисту зазначає, що номер протоколу, зазначений у направленні, не відповідає номеру протоколу, який долучено до матеріалів справи.

Вважає, що факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння та його знаходження у такому стані, спростовується висновком лікаря-нарколога від 22 січня 2025 року, згідно з яким, ОСОБА_1 пройшов огляд в медичному закладі та ознак сп`яніння у останнього не виявлено.

Також, сторона захисту вказує, що акт огляду був складений вже після складання щодо ОСОБА_1 протоколу, з даним актом його не ознайомили та на підпис не надали, копію акту ОСОБА_1 також не вручали.

Звертає увагу на те, що транспортний засіб, на якому рухався ОСОБА_1 , обладнаний газоаналізатором для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі, двигун цього автомобіля не запуститься до поки ОСОБА_1 не пройде тест на вміст алкоголю, отже, за вказаних обставин ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 не могло бути.

Рапорт працівника поліції не може бути належним доказом у справі, оскільки він відображає суб`єктивну думку працівника поліції. До того ж, у вказаному рапорті не зазначено номер протоколу, складеного щодо ОСОБА_1 .

Вказує, що дії водія ОСОБА_1 щодо ухилення від проходження огляду у протоколі не зазначено.

Заслухавши аргументи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена наявними в справі доказами, зокрема відомостями, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №227532 від 22 січня 2025 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , 22 січня 2025 року о 14 год. 15 хв., у м.Запоріжжі, по вул.В`ячеслава Зайцева, 19, керував транспортним засобом Peugeot 308, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки та у медичному закладі відмовився. Від керування транспортним засобом водій відсторонений, шляхом паркування транспортного засобу без порушення ПДР. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП;

- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Огляд за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820 не проводився у зв`язку із відмовою водія ОСОБА_1 ;

- у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22 січня 2025 року;

- відеозаписом події, який узгоджується із обставинами, вказаними в протоколі та долучених до нього матеріалах.

Вказані докази узгоджуються з відомостями, викладеними в рапорті поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону №2 УПП в Запорізькій області ДПП сержанта поліції Бєльського Г., згідно з яким, останній доповідає, що 22 січня 2025 року під час несення служби з лазерним вимірювачем швидкості TruCam за адресою: м.Запоріжжя, Прибережна автомагістраль/Перемоги 78 о 14:14 було зафіксовано перевищення швидкості у населеному пункті транспортним засобом Peugeot 308, д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався зі швидкістю 83 км./год. у населеному пункті. Ним було подано водієві вищевказаного транспортного засобу вимогу про зупинку за допомогою світлоповертаючого диску, на що водій не відреагував, було прийнято рішення розпочати переслідування транспортного засобу з вимогою зупинитися за допомогою ввімкнених проблискових маячків синього та червоного кольору та спеціального звукового сигналу, на що водій в подальшому також не реагував та пришвидшувався. За адресою: м.Запоріжжя вул.В?ячеслава Зайцева, 19, о 14:16, було зупинено транспортний засіб Peugeot 308 днз. НОМЕР_1 під керуванням водія як пізніше було встановлено гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на законну вимогу працівника поліції водій відмовився пред`являти посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на автомобіль. Також, під час спілкування з гр. ОСОБА_1 у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку на що останній відмовився. Стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР-1 №227494 за ч.1 ст.130 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР-1 №227494 за ч.1 ст.122-2 КУпАП та винесено постанову серії ЕНА №3913512 за ч.1 ст.126 КУпАП. Посвідчення водія не вилучалося. Тимчасовий дозвіл не видавався. Від керування транспортним засобами відсторонено шляхом паркування автомобіля без порушень правил дорожнього руху України. Про повторність попереджено. Фізична сила та спеціальні засоби не застосовувались. Подію зафіксовано на нагрудний реєстратор №474019 та №472011.

Дослідивши всі наявні докази у їх сукупності, суд дійшов до правильного висновку про те, що ці докази підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними та допустимими.

Як зазначено в оскаржуваній постанові суду, при розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не визнав, просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Щодо обставин справи зазначив, що він, 22 січня 2025 року о 14 год. 15 хв. в м.Запоріжжі, по вул.В`ячеслава Зайцева, керував транспортним засобом Peugeot 308, д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому він не бачив, що співробітники поліції намагались його зупинити, а коли помітив, що його зупиняють, пропустив автомобіль поліції вперед та зупинився. Співробітники поліції мали до нього претензії щодо перевищення швидкості руху автомобіля, а потім з приводу того, що він має ознаки алкогольного сп`яніння, однак їх у нього не могло бути. Він відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, у зв`язку із тим, що до медичного закладу йому необхідно було їхати із співробітниками поліції, а він їм не довіряє, вони могли б відвезти його до ТЦК та СП, до того ж вони були озброєні, та не надали йому дозвіл на носіння зброї. На місці зупинки транспортного засобу він не пройшов огляд, оскільки не довіряв працівникам поліції і знає випадки, що вони навмисно спотворюють результати огляду на стан сп`яніння. Крім того, для нього це принизливо проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки він ніколи не сідає за кермо в стані сп`яніння. У цей день, після того, як працівники поліції склали всі матеріали, він разом із своїм колегою поїхали до медичного закладу, та він самостійно пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, який встановив, що він у стані алкогольного сп`яніння не перебуває. Також, зазначив, що формений одяг співробітників поліції не відповідає однострою, а посвідчення не відповідає нормативно-правовим актам, а відтак вони є недійсними, тому він не зобов`язаний на їх вимогу проходити огляд на стан сп`яніння. Вважає, що працівники поліції не уповноважені встановлювати ознаки сп`яніння.

Захисник-адвокат Михайлишин А.І. в суді першої інстанції просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 та подав письмове клопотання, в обґрунтування якого зазначив, що долучений до матеріалів справи відеозапис не є безперервним, а також до матеріалів справи долучено відеозаписи, які здійснено не на службовий відеореєстратор. Водій ОСОБА_1 наполягав на тому аби пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі. При цьому, співробітниками поліції не було роз`яснено йому право пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі. До того ж, транспортний засіб Peugeot 308, яким керував ОСОБА_1 обладнано газоаналізатором для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі, та на нього видано свідоцтво про повірку. Двигун його автомобіля не запуститься допоки водій не пройде тест на вміст алкоголю у видихуваному повітрі через вказаний прилад, а відтак у водія ОСОБА_1 не могло бути виявлено ознак алкогольного сп`яніння. В матеріалах справи міститься направлення водія ОСОБА_1 на огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння з часом видачі о 14-36 год., однак із досліджуваного відеозапису встановлено, що о 14-36 год. направлення не складалось, а направлення було виписано о 14-55 год., що свідчить про те, що час складання направлення не відповідає фактичним обставинам справи. Факт відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння спростовується висновком від 22 січня 2025 року, згідно з яким останній пройшов такий огляд та ознак сп`яніння у ОСОБА_1 не виявлено. Також, інспектори поліції склали акт огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вже після складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, з даним актом ОСОБА_1 не ознайомили та не видали йому даний акт під підпис. Вважає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не може бути визнаний належним доказом у справі, оскільки обставини, викладені у ньому, повинні бути перевірені іншими доказами. Рапорт співробітника поліції також не є належним доказом, оскільки він відображає виключно суб`єктивну думку особи, яка його склала.

При апеляційному розгляді справи ОСОБА_1 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та додатково зазначив про безпідставну зупинку транспортного засобу під його керуванням. При фіксуванні перевищення швидкості руху його транспортного засобу працівниками поліції були порушені вимоги ст.40 Закону України «Про Національну поліцію». Працівники поліції при спілкуванні з ним порушували його честь та гідність, не представлялись, не надавали для повного ознайомлення службові посвідчення, причину зупинки йому не повідомляли, протокол затримання не складали. ОСОБА_1 вказав, що дійсно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки не бажав виконувати злочинні накази поліцейських. Після зазначених подій він самостійно пройшов огляд на стан сп`яніння в медичному закладі та за результатами огляду було встановлено відсутність в нього будь-яких ознак сп`яніння.

На думку апеляційного суду, доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника-адвоката Михайлишина А.І., та наведені самим ОСОБА_1 при апеляційному розгляді, а також додаткові докази, досліджені при апеляційному розгляді, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Зокрема, доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі, про те, що відеозапис в судовому засіданні судом першої інстанції не оглядався у встановленому законодавством порядку, нічим не підтверджені.

Зі змісту оскаржуваної постанови убачається, що судом першої інстанції були досліджені всі наявні у справі докази, серед іншого і відеозапис події, свої висновки щодо винуватості ОСОБА_1 у інкримінованому йому правопорушенні суд належним чином обґрунтував.

Докази, що містяться в матеріалах справи, відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності - також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а доводи сторони захисту про протилежне є необґрунтованими та суперечать фактичним обставинам справи.

Перевіряючи доводи, викладені в апеляційній скарзі захисником адвокатом Михайлишиним А.І., а також наведені ОСОБА_1 при апеляційному розгляді, щодо безпідставної зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням останнього, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Відповідно до положень п.п.1,3 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Підстави для зупинки транспортного засобу визначені у статті 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Як убачається з відеозапису події, працівниками поліції під час несення служби було зафіксовано перевищення водієм ОСОБА_1 швидкості руху у населеному пункті. Далі, вказаним відеозаписом зафіксовано, що працівниками поліції водієві транспортному засобу Peugeot 308, д.н.з. НОМЕР_1 (яким виявився ОСОБА_1 ) було подано вимогу про зупинку транспортного засобу, на що останній не відреагував, в результаті чого працівниками поліції було прийнято рішення розпочати переслідування транспортного засобу з вимогою зупинитися за допомогою ввімкнених проблискових маячків синього та червоного кольору та спеціального звукового сигналу, на що водій також не реагував та пришвидшувався. Через певний час працівникам поліції вдалось зупинити транспортний засіб Peugeot 308, днз. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та стосовно останнього, окрім іншого, було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР-1 №227494 за ч.1 ст.122-2 КУпАП та винесено постанову серії ЕНА №3913512 за ч.1 ст.126 КУпАП.

Причина зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 була повідомлена останньому працівниками поліції в ході спілкування.

На думку апеляційного суду, дії поліцейських узгоджуються з положеннями ст.ст.2,30,31,35 Закону України «Про Національну поліцію».

Отже, матеріали справи містять інформацію про законність зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

В свою чергу, незгода ОСОБА_1 з причиною зупинки транспортного засобу під його керуванням, на думку суду апеляційного суду, сама по собі жодним чином не спростовує висновків суду першої інстанції та не свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Перевіряючи доводи сторони захисту щодо відсутності безперервного відеозапису події, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Право поліцейського на фото та відеофіксування за допомогою технічних приладів і технічних засобів закріплено у Законі України «Про Національну поліцію» (ст.31) та Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026 і зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за №28/32999.

З самого відеозапису є очевидним, що цей запис здійснювався працівниками поліції, які оформлювали адміністративний матеріал.

Ніким не заперечується того факту, що події за участю ОСОБА_1 , що зафіксовані вищевказаним відеозаписом, мали місце, та відносяться саме до цієї справи.

Більш того, вказаний відеозапис не є єдиним доказом у справі, цей запис узгоджується з іншими доказами, на які послався суд в своїй постанові.

Відомостей про те, що відеофіксація здійснювалась за допомогою недозволенного технічного засобу чи з порушенням вимог закону, в матеріалах справи немає.

Оцінюючи доводи апелянта про те, що з відеозапису події не вбачається наявності у ОСОБА_1 візуальних ознак алкогольного сп`яніння, то суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

З наявного в справі відеозапису убачається, що у працівників поліції виникла підозра про перебування водія ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, а саме виявлені такі ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови. У зв`язку із чим, працівники поліції запропонували водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу або у медичному закладі у лікаря-нарколога, на що останній спочатку погодився, проте в подальшому поведінка ОСОБА_1 фактично свідчила про ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки останній почав заперечувати виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, пояснював, що працівники поліції не є уповноваженими особами, їх службове посвідчення не відповідає нормативно-правовим актам, їх формений одяг не відповідає однострою. Окрім того, вказаним відеозаписом події зафіксовано, що працівники поліції після оформлення направлення на огляд запропонували ОСОБА_1 прослідувати до службового транспортного засобу для подальшої його доставки до медичного закладу, проте зміст наявного в матеріалах справи відеозапису свідчить про те, що поведінка водія ОСОБА_1 свідчила про ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим, працівниками поліції на водія ОСОБА_1 було складено протокол за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не заперечувався останнім ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду справи.

Разом з тим, ОСОБА_1 неодноразово був повідомлений працівниками поліції про наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Те, що у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, підтверджується не тільки відомостями з протоколу, а й направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відеозаписом події та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Отже, у працівників поліції були обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

В свою чергу, статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженоїНаказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735 (в подальшому Інструкція), згідно з якими, водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Наведене дає підстави стверджувати, що у ході провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, яке полягає у відмові водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність у такої особи ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.

В цьому випадку ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що є окремим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 наполягав на проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, проте працівники поліції спровокували його відмовитись від проходження огляду, не відповідає фактичним обставинам справи та спростовуються вищевказаними доказами в т.ч. відеозаписом, доданим до протоколу про адміністративне правопорушення, на якому зафіксовано, що поведінка ОСОБА_1 свідчила про ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Отже, наявними в справі доказами поза розумним сумнівом підтверджується вина ОСОБА_1 , у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а доводи сторони захисту в т.ч. самого ОСОБА_1 про протилежне є безпідставними та суперечать матеріалам справи.

Перевіряючи доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі, про те, що рапорт працівника поліції не може бути належним доказом у справі, оскільки він відображає суб`єктивну думку працівника поліції, до того ж, у вказаному рапорті не зазначено номер протоколу, складеного щодо ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Вина ОСОБА_1 підтверджується перш за все вищевказаними відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, актом огляду, направленням водія на огляд та відеозаписом події.

В свою чергу, відомості з вищевказаного рапорту поліцейського повністю узгоджуються з іншими доказами.

З приводу доводів сторони захисту про те що акт огляду був складений вже після складання щодо ОСОБА_1 протоколу, з даним актом його не ознайомили та на підпис не надали, копію акту ОСОБА_1 також не вручали, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

В матеріалах справи міститься акт огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 .

У вищевказаному акті зазначено, що огляд працівниками поліції був проведений у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Огляд за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820 не проводився у зв`язку із відмовою водія ОСОБА_1 . Від підпису ОСОБА_1 також відмовився.

Відомості з вищевказаного акту повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи та істотних суперечностей з цими матеріалами не мають.

Жодних сумнівів не виникає в тому, що цей акт стосується саме цієї справи. Окрім того, вказаний акт оформлений на бланку встановленого зразка.

Доводи сторони захисту про те, що акт огляду був складений вже після складання щодо ОСОБА_1 протоколу та з даним актом останнього не ознайомлювали, на підпис акт не надавали та не вручали його копію ОСОБА_1 , правильності висновків суду першої інстанції теж не спростовують та не свідчать про безпідставність складеного щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення.

Окрім того, як зазначено вище, ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, за що він і притягається до адміністративної відповідальності.

Те, що час, зазначений в направленні, як дата його складання, не збігається з часом, відображеним на відеозаписі події, та номер протоколу, зазначений у направленні, не відповідає номеру протоколу, який долучено до матеріалів справи, на думку суду апеляційної інстанції, також жодним чином не спростовує висновків суду першої інстанції та не вказує на безпідставність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Вказані стороною захисту неточності не є тими недоліками, які виключають адміністративну відповідальність

Обставини, на які звертає увагу сторона захисту, а саме те, що транспортний засіб, на якому рухався ОСОБА_1 , обладнаний газоаналізатором для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі, двигун цього автомобіля не запуститься до поки ОСОБА_1 не пройде тест на вміст алкоголю, що, на думку сторони захисту свідчить про те, що ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 не могло бути, на думку суду апеляційної інстанції, не впливає на законність постанови суду першої інстанції та не спростовує порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР України за наявності у справі вищевказаних доказів, які повністю підтверджують обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно, вказані обставини не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду.

Не є такою підставою і те, що ОСОБА_1 самостійно пройшов огляд на стан сп`яніння та такого стану у нього не виявлено, згідно з висновком лікаря №535 від 22 січня 2025 року, який складений 22 січня 2025 року о 16:30 год.

Так, відповідно до вимог ч.4 ст.266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Викладених вимог щодо порядку проходження огляду ОСОБА_1 не дотримано, огляд проводився не у присутності поліцейського.

В свою чергу, згідно з положеннями вищевказаної статті, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Більш того, стосовно ОСОБА_1 складено протокол не за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що, як зазначалось вище, є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за № 1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року №1395.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.

Те, що в складеному протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, які саме дії призвели до ухилення від огляду, жодним чином не спростовує висновків суду та не тягне за собою визнання відомостей з протоколу недопустимими доказами.

Суть правопорушення, сформульованого у протоколі, повністю відповідає кваліфікації дій ОСОБА_1 .

На думку апеляційного суду, не є істотним недоліком і те, що в протоколі не зазначено відомості про технічний прилад, на який здійснювалась відеофіксація.

Зокрема, в протоколі відображено, що велась відеофіксація. В акті огляду та рапорті працівника поліції зазначено, що подію зафіксовано на нагрудний відеореєстратор Motorola solution VB 400 №472011, №474019.

Окрім цього, у відповідній графі протоколу, а саме в п.10 зазначено номери нагрудного відеореєстратору - №472011, №474019.

Всі докази, наявні в справі, узгоджуються між собою та істотних суперечностей не мають.

Достовірність цих доказів стороною захисту в т.ч. ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не спростовано.

Вина ОСОБА_1 підтверджується як відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, так і доданими до протоколу доказами, які дослідив суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, та є належним чином вмотивованою.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу захисника адвоката Михайлишина А.І. залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 24 лютого 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 335/1161/25