Справа № 711/4984/25
Номер провадження 3/711/1394/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Комплєктова Т.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції (протокол серії ВАД № 334646 та протокол серії ВАД №334645), про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , пенсіонера, ІПН в матеріалах справи відсутній,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173 та ст. 185 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

30.05.2025 о 15 год. 35 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою м. Черкаси, вул. Чигиринська, буд. 15 висловлювався нецензурною лайкою в присутності працівників поліції та інших громадян, чим порушував громадський порядок і спокій громадян, на неодноразові вимоги припинити правопорушення не реагував, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 173 КУпАП.

Крім того, 30.05.2025 о 15 год. 35 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою м. Черкаси, вул. Чигиринська, буд. 15 не виконував законне розпорядження та вимоги про припинення правопорушення, а саме дрібного хуліганства та продовжував висловлюватися нецензурною лайкою в бік працівників поліції, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 185 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнав. Зазначив, що на відеозаписі поліцейських зафіксований не він, а його брат, але прізвище, ім`я, по батькові якого відмовився вказати суду та скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 63 Конституції України відмовився надавати пояснення. Просив закрити провадження за відсутності складу адміністративних правопорушень.

Дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 173 КУпАП передбачена відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Згідно з диспозицією статті 173 КУпАП об`єктивну сторону складу дрібного хуліганства становлять такі діяння: 1) нецензурна лайка в громадських місцях; 2) образливе чіпляння до громадян; 3) інші подібні дії, за умови, що кожне із цих діянь порушує громадський порядок і спокій громадян, а обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього правопорушення є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку, де громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, безпричинно, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою.

Суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю вини. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення буде порушено громадський порядок і прагне саме до цього. Зазначені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку неповаги до суспільства. Домінування у свідомості особи саме такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання є головним критерієм відмежування дрібного хуліганства як адміністративного правопорушення проти громадського порядку та моральності від інших адміністративних правопорушень.

Основним елементом об`єктивної сторони є спосіб вчинення адміністративного правопорушення, який характеризується нецензурною лайкою, образливим чіплянням до громадян чи іншими діями.

У постанові пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» № 10 від 22.12.2006 року зазначено, що при розгляді справ адміністративних та кримінальних справ про хуліганство необхідно встановлювати всі фактичні обставини справи, в тому числі спрямованість умислу, мотиви, мету, характер дій кожного з учасників хуліганства, з`ясовувати, чи порушив підсудний своїми діями громадський порядок, чи були вони вчинені з мотивів явної неповаги до суспільства, чи супроводжувалися особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, а також з`ясовувати причини й умови, що призвели до вчинення хуліганства.

Положеннями ст. 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Суд враховує те, що для кваліфікації дій особи за ст. 173 КУпАП необхідна наявність у цих діях хуліганського мотиву. Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Спонуки вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.

Отже, хуліганські спонукання - головна відмінна риса діянь, що кваліфікуються за ст. 173 КУпАП. Дрібне хуліганство вчиняється безпричинно, із-за неповаги до громадського порядку і спокою громадян. Натомість, вчинення подібних діянь з інших, не хуліганських мотивів, може утворювати інший вид правопорушень, тобто, діяння не може кваліфікуватися за ст. 173 КУпАП, як вчинене з хуліганських мотивів, якщо воно вчинене за інших спонукань (приводів), зокрема, як відповідна реакція на поведінку потерпілих або інших осіб.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій. Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого даною нормою, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Стаття 185 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП виступають суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції (або члена громадського формування з охорони громадського порядку чи державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку) при виконанні ним службових обов`язків.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.

Слід зазначити, що злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського перешкоджає нормальній діяльності поліції, виконанню представниками влади своїх службових обов`язків по охороні суспільного порядку та забезпеченню суспільної безпеки.

Таке правопорушення виражається в злісній відмові підкорятися законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні службових обов`язків, тобто, у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень чи вимог поліцейського, або ж в непокорі, що виявляється в зухвалій формі, яка свідчить про прояв явної зневаги до органів та осіб, які охороняють суспільний порядок. Відмова правопорушника проявляється в недвозначній формі словами, жестами, мовчанням та ін.

Правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні службових обов`язків, оскільки вимога або розпорядження поліцейського - це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі та має бути законодавчо обґрунтованим.

Виходячи з диспозиції вказаної статті, для наявності в діях особи складу зазначеного правопорушення, необхідна сукупність обов`язкових елементів, таких, як перебування працівників поліції при виконанні службових обов`язків, законність розпорядження або вимоги поліцейського, злісна непокора.

Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 11.10.2011 № 10-рп/2011 у справі № 1-28/2011, злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.06.1992 №8 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 185 і 187КУпАП, судді зобов`язані перевіряти правильність складання протоколу про адміністративне правопорушення, наявність пояснень особи, яка притягається до відповідальності, та свідків правопорушення, даних, що характеризують цю особу, зокрема, чи притягалася вона раніше до адміністративної відповідальності протягом року.

З рапорту працівника поліції встановлено, що 30.05.2025 близько 15.25 год. перебуваючи в складі екіпажу АГАТ 105 та виконуючи службові обов?язки контролю за швидкісним режимом з приладом Трукам 003047 за адресою м. Черкаси по вул. Чигиринська 15. Спілкуючись із водієм та під час проведення з ним процесуальних дій, до них підійшов невідомий чоловік, пізніше встановлений як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та почав вчиняти хуліганські дії і заважати роботі поліцейських, а саме висловлюватись нецензурною лайкою та порушувати громадський спокій та порядок. Був неодноразово попереджений про відповідальність, але на зауваження не реагував, за що був затриманий о 15.36 год., протокол АПЗ18 за ч.2 ст. 262 КУпАП, а також були застосовані спецзасоби, а саме кайданки та фізична сила: загин руки за спину. Після чого останній забажав приїзду медичної допомоги, оскільки повідомив, що почуває себе погано. На місце прибула БШМД 19, старша Ватутіна, які оглянули потерпілого та пізніше лікар повідомив, що останній негайної та невідкладної госпіталізації не потребує. Також було повідомлено центр надання правничої допомогу о 15:59, номер звернення 004-230000849, юрист Тимчишина Людмила Петрівна, яка прибула до затриманого о 16.55 год. ОСОБА_1 був доставлений до ЧРУП за адресою м. Черкаси, вул. Пастерівська, 104, для складання на нього адмінматеріалів та припинення правопорушення. На ОСОБА_1 було складено протокол за ст. 173, серії ВАД 334645 та ст. 185, серії ВАД 33464, подія фіксувалась на бодікамери №№ 472911, 472312.

Крім того, в судовому засіданні був переглянутий відеозапис з нагрудних камер поліцейських, з якого вбачається, що біля автомобіля працівників поліції знаходиться чоловік, який заважає їх роботі, висловлюється нецензурною лайкою. Працівники поліції неодноразово повідомили чоловіку, щоб він не заважав виконувати службові обов`язки та запропонували надати документи, що посвідчують його особу, на що останній відмовився, але пізніше показав пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_1 . Працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , якщо він не припинить себе так поводити, то буде затриманий і до нього буде застосована фізична сила, але останній на зауваження та попередження поліцейських не реагував. Потім повідомив, що йому необхідно викликати швидку медичну допомогу, оскільки він погано себе почуває. Після приїзду ШМД, лікарями було повідомлено, що останній негайної та невідкладної госпіталізації не потребує. Його було затримано із застосуванням кайданок та доставлено до Черкаського РУП за адресою м. Черкаси, вул. Пастерівська, 104, для припинення адміністративного правопорушення та складання відповідних документів.

Згідно протоколу серії АПЗ18 №009498 від 30.05.2025 про адміністративне затримання за ч. 2 ст. 261 КУпАП, вбачається, що ОСОБА_1 30.05.2025 о 15.36 год. затриманий у зв`язку із вчиненням правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та доставлений у службове приміщення Черкаського РУП за адресою м. Черкаси, вул. Пастерівська, 104, для припинення адмінправопорушення та складання протоколу про адміністративне правопорушення. Про його місце перебування ОСОБА_1 30.05.2025 о 15.40 год. повідомляти родичів відмовився. Особистий огляд та огляд речей не проводився. Тілесні ушкодження не виявлені. На місце вчинення правопорушення викликались працівники ШМД, які здійснили огляд затриманого. Заяв та зауважень при затриманні ОСОБА_1 не повідомив. ОСОБА_1 звільнений 30.05.2025 о 17.23 год., підстава для звільнення припинення адміністративного правопорушення та складання адміністративних матеріалів. Скарги, зауваження до дій посадових осіб органів поліції має, а саме працівники поліції при виконанні своїх посадових обов`язків порушили ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію», а саме фіксували порушення швидкісного режиму машин не у автоматичному режимі. Від підписів ОСОБА_1 відмовився.

Згідно ч. 1 ст. 260 КУпАП, у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення осіб від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Також, згідно п.1 ч.1 ст.262 КУпАП адміністративне затримання провадиться органами внутрішніх справ (Національною поліцією) - при … вчиненні дрібного хуліганства….., вчиненні злісної непокори законному розпорядженню чи вимозі поліцейського …, а також в інших випадках, прямо передбачених законами України.

Відтак, у працівників поліції були законні підстави для затримання ОСОБА_1 для встановлення його особи, про що зазначено у протоколі про його затримання.

Крім того, суд зауважує щодо цілеспрямованості дій ОСОБА_1 , який втрутився у роботу працівників поліції по оформленню матеріалів щодо водія, який порушив ПДР України, намагався уникнути надання документів, які посвідчують його особу, висловлювався нецензурною лайкою та ігноруючи зауваження працівника поліції про припинення правопорушення, продовжував свої дії, у зв`язку з чим останнього неодноразово попереджали, що до нього будуть застосовані фізична сила та кайданки, для припинення правопорушення.

В цілому поведінка ОСОБА_1 свідчила про перешкоджання нормальній діяльності поліції, та виконанню представниками влади своїх службових обов`язків по охороні суспільного порядку та забезпеченню суспільної безпеки.

Згідно ч. 1 ст. 44 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом.

Крім того, згідно ч.1 ст.45 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський для забезпечення публічної безпеки і порядку застосовує спеціальні засоби, визначені цим Законом.

Також згідно п.1 ч.3 ст.45 Закону України «Про Національну поліцію» загальні правила застосування спеціальних засобів: кайданки та інші засоби обмеження рухомості застосовуються: а) до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення та чинить опір поліцейському або намагається втекти; б) під час затримання особи; в) під час конвоювання (доставляння) затриманого або заарештованого; г) якщо особа своїми небезпечними діями може завдати шкоду собі і оточуючим; ґ) проведення процесуальних дій з особами у випадках, коли вони можуть створити реальну небезпеку оточуючим або собі.

Отже, дії працівників поліції узгоджуються з вимогами ст. 45 ЗУ «Про Національну поліцію» щодо застосування спеціальних засобів, не були передчасними та знайшли своє підтвердження під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Також суд зауважує, що наведені докази, в тому числі і відеозаписи, є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_1 , а тому його доводи про відсутність в діях складу адміністративних правопорушень є необґрунтованими. В даній ситуації мало місце хуліганство ОСОБА_1 , невиконання законної вимоги працівника поліції про припинення правопорушення, за що він і був затриманий.

Таким чином, суд вважає, що дії поліцейських були необхідними, ефективними, пропорційними для забезпечення охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічної безпеці і порядку в умовах воєнного стану. При цьому, вимоги, розпорядження та попередження поліцейськими здійснювалися у коректній формі, ніякої загрози правам ОСОБА_1 не несли, а фізична сила була застосована до нього як вимушений захід після неодноразових попереджень про можливість її застосування.

Суд критично оцінює версію ОСОБА_1 про те, що це не він вчиняв правопорушення, які йому інкримінуються, оскільки вони суперечатьзафіксованим на відео подіям, а відеозапис є найбільш достовірною формою документування і становить стандартну процедуру документування правопорушення. Саме на відеозаписі з нагрудних камер поліцейських чітко зафіксовано і дає можливість суду стверджувати, що особа на відеозаписі і особа, яка прийшла в судове засідання, являється однією і тією ж особою, тобто ОСОБА_1 . А інших доказів того, що чоловік зафіксований на відеозаписі з нагрудних камер поліцейських не являється особою, стосовно якої складені протоколи про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 суду не надав. А тому невизнання ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративних правопорушень суд розцінює, як намагання уникнути адміністративної відповідальності, а зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та є достатніми для прийняття рішення у справі.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 173, 185 КУпАП., а саме дрібне хуліганство та злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, які не викликають у суду сумнівів, оскільки вони є логічними, послідовними та узгоджуються з матеріалами справи.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 суддя не вбачає.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , суддя вважає за необхідне накласти на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу, передбаченого санкціями ст.ст. 173, 185 КУпАП, яке буде достатнім для його виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як ним самим, так і іншими особами.

На підставі ст. 40-1 КУпАП із ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36, 40-1, 173, 185, 280, 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173 і ст. 185 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративні стягнення за вчинення адміністративних правопорушень передбачених:

ст.173 КУпАП - у вигляді штрафу у розмірі семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 119 (сто дев`ятнадцять) грн..;

ст.185 КУпАП - у вигляді штрафу у розмірі дванадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 204 (двісті чотири) грн.

На підставі ст.36 КУпАП накласти стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме ст.185 КУпАП - у вигляді штрафу у розмірі дванадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 204 (двісті чотири) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Положення ч. 2 ст. 308 КУпАП передбачають, що у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Строк пред`явлення постанови до виконання - протягом трьох місяців з моменту її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Т. О. Комплєктова