ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №: 33/818/1075/25 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Литвиненку Д.А., з участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , без участі його захисника, за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника правопорушника на постанову Шевченківського районного суду м. Харкова від 15.05.2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Судом першої інстанції встановлено, що 09.12.2024 року о 17:52 год. в м. Харкові, по вул. Клочківській, буд. 274, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Ford Focus з реєстраційним номером НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням газоаналізатора Drager Alcotest 7510 ARLM-0273. Результат огляду склав 0,39% проміле. З результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 згоден, чим порушив п.2.9 ПДР керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що знижують увагу та швидкість реакції.

Обставини вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на думку суду першої інстанції, підтверджуються відповідними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 09.12.2024 року серії ЕПР1 №192564; квитанцією про проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням газоаналізатора Drager Alcotest 7510 ARLM-0273; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого результат огляду склав 0,39 % проміле; направленням на огляд транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.12.2024 року.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, правопорушник подав апеляційну скаргу, яка містить прохання скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою закрити провадження по справі за відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, апелянт зазначає, що при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції проігноровані положення п. 5 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки перед проведенням відповідного огляду поліцейський повинен інформувати особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу, що вбачається з відеозапису.

Іншим доводом апелянт наголошує на тому, що судом першої інстанції проігноровані надані ним докази по справі щодо постійного вживання ліків, які містять певну дозу спирту, а також щодо відсутності візуальних ознак сп`яніння у водія.

Враховуючи вищевикладене, апелянт вважає постанову незаконною та просить її скасувати.

Позиції учасників апеляційного провадження

Будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, в судове засідання суду апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, з`явилася.

В судовому засіданні правопорушник підтримував доводи апеляційної скарги у повному обсязі, висловлював незгоду з рішенням суду першої інстанції та просив його скасувати і закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції не досліджені в повному обсязі належні докази по справі, виходячи з певних підстав.

В матеріалах справи міститься Виписка із медичної картки стаціонарного хворого № 2532 КНП «Міська клінічна лікарня № 8» Харківської міської ради (а.с. 53), згідно з якою встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом другої групи та має такі хвороби, як: подагра, хронічний подагричний артрит (тофусна форма) і цукровий діабет ІІ типу. Унаслідок перелічених хвороб, висновком лікаря ревматологічного відділення ОСОБА_1 рекомендовано вживати відповідні лікарські засоби, серед яких є «хомвіо-ревман». Слід звернути увагу на те, що в інструкції стосовно вживання вказаного препарату зазначено, що він містить спирт, проте в рекомендованих дозах не впливає на швидкість психомоторних реакцій при керуванні автотранспортом та під час роботи зі складними механізмами. Із вищевказаного можна зробити висновок, що вживання зазначених у Виписці № 2532 ліків ОСОБА_1 не є підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім цього, відповідно до положень наказу Міністерства охорони здоров`я України № 1817 від 07.10.2022 року «Про затвердження Переліку медичних протипоказань (захворювань і вад), за наявності яких особа не може бути допущена до керування відповідними транспортними засобами» ОСОБА_1 не є такою особою, яка підпадає під положення зазначеного Переліку, а отже може на загальних підставах використовувати власне право керування транспортними засобами із урахуванням обставини вживання лікарського засобу, вказаного вище.

Щодо результату огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу уповноваженими особами, який становить 0.39 проміле, посилаючись на положення Віденської Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 року, ратифікованої 25.04.1974 року, суд апеляційної інстанції вважає, що вміст алкоголю у повітрі, що видихав ОСОБА_1 , не перевищував гранично допустиму норму, передбачену нормами міжнародного права. Мінімальна межа вмісту алкоголю для визначення стану алкогольного сп`яніння, згідно з нормами міжнародного права, повинна становити 0,25 мг на літр повітря, що видихається, й у перерахунку одиниць виміру алкоголю в крові та повітрі, що видихається, становить 0,5 проміле.

В ст.8 Віденської Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 року з доповненнями, внесеними Європейською угодою від 01.05.1971 року, міститься норма про те, що у національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування транспортними засобами під дією алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю у крові, а у відповідних випадках в повітрі, що видихається, перевищення якого є не сумісним із керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю у крові у відповідності із національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові чи 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

У даному випадку вказана норма Конвенції не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень, за яким, на думку авторів Конвенції, настає алкогольне сп`яніння.

Згідно зі статтею 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не вбачає у діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Всі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Інші підстави, які б свідчили про наявність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, під час апеляційного перегляду справи не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 1,7,25,33,38,294,295,296 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ :

Постанову Шевченківського районного суду м. Харкова від 15 травня 2025 року по справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - скасувати.

Апеляційну скаргу захисника правопорушника, - задовольнити.

Провадження по справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М. Курило