Дата документу 17.06.2025
Справа № 334/4431/25
Провадження № 3/334/1650/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Дніпровського районного суду м. Запоріжжя Коломаренко К.А., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Запорізькій області у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює водієм «ЗФЗ», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , інші відомості суду не відомі

за ст. 124 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

02 червня 2025 року до Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від Управління патрульної поліції Управління патрульної поліції в Запорізькій області надійшли адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 21.05.2025 року серії ЕПР1 №337636, 21.05.2025 року о 18 годині 23 хвилин в м. Запоріжжі, вул. Гребельна, 2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ікарус 526, д.н.з. НОМЕР_1 , перед початком руху не впевнився, що це буде безпечно та не створює перешкоду іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків, травмованих немає. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність статтею 124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав. Зазначив, що 21.02.2025 року о 18-23 годині він працював на зміні, розвозив робітників. Коли він рухався по вулиці Щасливій в місті Запоріжжі, водій автомобіля «Skoda Fabia» з порушенням правил дорожнього руху створив аварійну ситуацію, внаслідок чого ледь не травмувалися пасажири автобуса. Він йому посигналив, але водій автомобіля «Skoda Fabia» продовжував здійснення небезпечних маневрів на дорозі. Він розвіз пасажирів по Бородінському мікрорайону та поїхав по вулиці Гребельній в напрямку перехрестя з бульваром Вінтера. На перехресті він зупинився на червоний сигнал світлофора, стояв першим в правій крайній смузі. В лівій смузі також стояв легковий автомобіль. Зненацька з порушенням ПДР через зустрічну смугу та з перетином подвійної суцільної лінії водій автомобіля «Skoda Fabia» став йому поперек дороги (фактично поперек його смуги для руху). Потім, водій автомобіля «Skoda Fabia» почав здавати назад поперек лівої смуги. В цей момент в нього несподівано зірвалась нога зі зчеплення, у зв`язку з чим автобус здригнувся та трішки змістився вперед, внаслідок чого відбулось зіткнення. Рух транспортного засобу він не починав, оскільки йому ще горів червоний сигнал світлофора, а ДТП сталася через порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля «Skoda Fabia».

Суд, вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності,, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до п.10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 у відповідній редакції, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 ст. 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол.

За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку. Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний єдиним належним доказом у даній справі, у розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним та беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумнівів у суду.

З дослідженого судом відеозапису, на якому зафіксовано момент ДТП вбачається, як на перехресті вул. Гребельної з бульваром Вінтера транспортний засіб «Ikarus 526» зупинився на червоний сигнал світлофора в крайній правій смузі першим перед світлофором. В лівій смузі стоїть легковий автомобіль. Вказана ділянка дороги має по дві смуги для руху в кожному напрямку. В момент зупинки транспортних засобів через зустрічну смугу з перетином подвійної суцільної лінії поперек перехрестя виїзджає автомобіль «Skoda Fabia» за зупиняється поперек смуги руху прямо перед транспортним засобом «Ikarus 526». Після чого водій автомобіля «Skoda Fabia» починає здавати назад, рухаючи поперек смуги, в якій розташований транспортний засіб «Ikarus 526», заїжджаючи на сусідню (ліву) смугу. В цей момент автобус «Ikarus 526» здригається та зміщується на незначну відстань вперед, внаслідок чого відбувається зіткнення транспортних засобів.

З письмових пояснень водія ОСОБА_2 вбачається, що фактично між водіями на дорозі виник конфлікт, у зв`язку з чим він вирішив затримати ОСОБА_1 , перекрив йому рух, а водій автобусу вчинив з ним зіткнення. Письмові пояснення ОСОБА_2 узгоджуються з дослідженим в судовому засідання відеозаписом та поясненнями ОСОБА_1 , наданими в судовому засіданні.

З характеру пошкоджень транспортних засобів, зображених на схемі місця ДТП від 21.02.2025 року вбачається, що на транспортному засобі під керуванням водія ОСОБА_1 пошкоджено ліву частину переднього бамперу, а на транспортному засобі під керуванням водія ОСОБА_2 пошкоджено переднє праве крило, праву частину переднього бамперу, тобто із зазначеного випливає, що ДТП вчинено внаслідок порушення ПДР водієм ОСОБА_2 , оскільки саме він порушив вимоги ПДР, перетнувши подвійну суцільну лінію та ставши поперек напрямку руху ОСОБА_1 ..

Аналізуючи встановлені у судовому засіданні обставини, письмові пояснення ОСОБА_2 , пояснення, надані в судовому засіданні ОСОБА_1 , схему місця ДТП, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 немає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відносно ОСОБА_1 складено протокол за порушення пункту 10.1 Правил дорожнього руху, а саме перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Однак, при судовому розгляді справи не встановлено будь-яких порушень зазначених пунктів Правил дорожнього руху з боку ОСОБА_1 , про які вказано у протоколі.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи автобусом «Ikarus 526» фактично не розпочинав рух, а здригання автобусу не можу бути розцінено судом як початок руху, перед яким водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відтак, на переконання суду, водієві ОСОБА_1 не може бути поставлено у провину настання події ДТП, адже він не зобов`язаний був виходити з обставин грубого порушення ПДР іншим водієм, оскільки ОСОБА_1 не передбачав і не мав можливості передбачити, що на смугу руху для його транспортного засобу в недозволеному місці та недозволеному напрямку (поперек напрямку руху транспортних засобів, попередньо перетнувши подвійну суцільну лінію) буде здійснювати рух автомобіль «Skoda Fabia» під керуванням водія ОСОБА_2 .. Вказане твердження узгоджується із викладеною в Постанові Верховного Суду від 05.04.2018 року правовою позицією(справа №585/8/16-к).

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom) від 14 березня 2002 р., заява № 46477/99, у якій ЄСПЛ зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

До складеного протоколу про адміністративне правопорушення не долучено відповідних доказів, що відображають об`єктивну та суб`єктивну сторону правопорушення, а тому з урахуванням вказаного рішення ЄСПЛ суд вважає, що фабула адміністративного протоколу не відповідає обставинам справи.

В силу принципу презумпції невинуватості, який є застосовним і при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Окрім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 лютого 2019 року в справі №1-р/2019 вказав, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «indubioproreo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності слід керуватися принципом, згідно з яким винність особи не може ґрунтуватись на припущеннях. Будь-які сумніви у винуватості особи повинні тлумачитися на її користь. Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». При цьому, як встановлено рішенням ЄСПЛ у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 р., провадження у справах про адміністративні правопорушення вважається кримінальними у розумінні Конвенції. У справі «Надточій проти України» ЄСПЛ зазначив, що Уряд України визнав кримінально-правовий характер КУпАП.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Оскільки в суді не було встановлено порушень водієм автомобіля «Ikarus 256», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 п. 10.1 Правил дорожнього руху, провадження по притягненню до адміністративної відповідальності останнього за ст. 124 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Крім того, враховуючи, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, та виходячи з норм ст. 247 КУпАП, не вбачаю підстав для стягнення судового збору з ОСОБА_1 ..

Керуючись ст.ст. 124, п.1 ч. 1 ст. 247, 283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Запоріжжя.

За відсутності апеляційної скарги постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку встановленого на оскарження.

Суддя: Коломаренко К. А.