Справа №478/288/25
Провадження № 33/812/266/25
Категорія: ч.2 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 травня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Біляєвою В.М.,

за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника адвоката Ляшенка М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову, яку ухвалив суддя Казанківського районного суду Миколаївської області Томашевський О.О. у приміщенні цього ж суду 20 травня 2025 року, якою ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 34000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки без вилучення транспортного засобу,

у с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№251990, який складений 20 лютого 2025 року о 13 год. 24 хв., 20 лютого 2025 р. о 12 год. 45 хв. в селищі Казанка по вул. Едуарда Лиса, 72 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме - різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху. Правопорушення вчинено повторно протягом року.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівником поліції за ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, повторно протягом року.

Вказаний протокол разом з іншими документами був скерований органами поліції на розгляд до Казанківського районного суду Миколаївської області.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 свою провину заперечив, пояснив суду, що фактично не керував транспортним засобом, фактичне керування транспортним засобом здійснював його брат, який зупинив автомобіль біля будинку тещі ОСОБА_1 , вийшов з машини та пішов до будинку. Після цього ОСОБА_1 пересів за кермо автомобіля, але не керував ним. В цей час під`їхав поліцейський автомобіль та поліцейський звернувся до ОСОБА_1 , переплутавши його із братом, неправомірно вимагав надати документи, що посвідчують його особу, та пройти тест на стан алкогольного сп`яніння.

Адвокат Ляшенко М.Д. просив закрити провадження в адміністративній справі, посилаючись на відсутність доказів інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, протиправність дій інспектора поліції та пояснив, що ОСОБА_1 не керував автомобілем. При цьому поліцейським не було надано доказів протилежного та не забезпечено право на захист під час складання адміністративного матеріалу.

Постановою Казанківського районного суду Миколаївської області від 20 травня 2025 р. ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки без вилучення транспортного засобу.

Також стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 605 грн. 60 коп.

Не погоджуючись із постановою суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що постанова суду не відповідає вимогам статей 280, 283 КУпАП. Так, 20 лютого 2025 р. він дійсно їздив на автомобілі марки ВАЗ- 2107 номерний знак НОМЕР_2 , за кермом якого був його рідний брат ОСОБА_2 , який під`їхав до провулку біля будинку тещі ОСОБА_1 , де повинен був отримати для своїх дітей деякі речі. ОСОБА_1 вказує, що він разом із своєю дружиною залишалися в автомобілі, де також були в салоні автомобіля деякі речі, а саме: матрац та спальні речі для дітей. Оскільки ОСОБА_1 не дуже було зручно сидіти на пасажирському сидінні праворуч від водія та оскільки брат у той час був відсутнім, він пересів на сидіння водія і розмовляв по мобільному телефону. В цей час до автомобіля під`їхали працівники поліції та запитали його, чи є він ОСОБА_2 , на що ОСОБА_1 пояснив, що це його рідний брат, який звільнений з військової служби за сімейним станом. Проте, працівник поліції став від нього вимагати для перевірки його паспорт та посвідчення видія, а також документи на автомобіль. Він звернувся до поліцейського, щоб йому надали докази допущених правопорушень згідно вимог п. 2.4 Правил дорожнього руху, оскільки він не був за кермом автомобіля, автомобілем керував його брат, він взагалі не бачив працівників поліції, а автомобіль стояв на цьому місці до приїзду поліцейських більше 10-ти хвилин. Крім того, незрозумілим є той факт, як поліцейські без наявності свідків, на відстані, виявили ознаки алкогольного сп`яніння. Також, в судовому засіданні не були допитані його рідний брат та дружина ОСОБА_1 , яка була в салоні автомобіля разом з речами, яка після зупинки перемістила речі на пасажирське місце.

У судове засідання суду апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Ляшенко М.Д. не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання учасники провадження повідомлялись апеляційним судом ( ОСОБА_1 - повісткою, яка направлена на зазначену в апеляційній скарзі адресу та отримана ним 18 червня 2025 року, а також додатково телефонограмою; захисник на вказану ним у заявах до суду адресу електронної пошти), тобто належним чином, відповідно до вимог частини 5 статті 294 КУпАП, про причини неявки до судового засідання не повідомили.

25 червня 2025 року на адресу електронної пошти Миколаївського апеляційного суду від захисника ОСОБА_1 адвоката Ляшенка М.Д. надійшла заява про оголошення перерви в судовому засіданні у зв`язку із тим, що 24 червня 2025 року він та діти ОСОБА_1 захворіли на запалення легень та амбулаторно проходять лікування, а залишити дітей ОСОБА_1 не може.

Відповідно до частин 4 та 6 статті 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Апеляційний суд відхилив клопотання про оголошення перерви в судовому засідання через хворобу, оскільки будь-яких доказів неможливості явки ОСОБА_1 до суду через його хворобу та хворобу дітей, зокрема, документів від закладу охорони здоров`я, лікаря щодо проходження лікування, строку такого лікування, а також неможливість прибути до суду у зв`язку з тим, що залишити дітей на інших осіб не має змоги, суду не надано.

За такого апеляційний суд з урахуванням положень частини 1 статті 268, частини 6 статті 294 КУпАП, вважав за можливе розглядати справу у відсутність цих осіб.

Вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП - відмова особи, яка протягом року вчинила будь-яке з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, і яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає, що вони ґрунтуються на повному та всебічному дослідженні обставин адміністративної справи, а також вимогах закону.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Згідно з ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі Правила), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно частини 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, є порушенням вимог п.2.5 ПДР і утворює самостійний склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Частиною 2 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно з п. 2 п. 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція № 1452/735), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Аналогічні положення щодо огляду громадян на стан сп`яніння містить Інструкція № 1452/735.

У п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року роз`яснено, що судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року суд зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч. 2 ст 130 КУпАП, ОСОБА_1 не визнавав ні під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, ні під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанції.

Однак, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, підтверджується наступними доказами:

- змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№251990, який складений 20 лютого 2025 року о 13 год. 24 хв., 20 лютого 2025 р. о 12 год. 45 хв. в селищі Казанка по вул. Едуарда Лиса, 72, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Правопорушення вчинено повторно протягом року. Протокол підписаний ОСОБА_1 без зауважень та застережень;

- змістом відеозапису з місця події з нагрудних реєстраторів працівників поліції та відеореєстратора, які досліджувались у судових засіданнях першої та апеляційної інстанцій, і якими зафіксовані усі викладені в протоколі серії ЕПР1№251990 від 20 лютого 2025 р. обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Так, відеозапис починається з того, як поліцейські їдуть за транспортним засобом «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_1 , який повертає ліворуч, після чого поліцейський автомобіль під`їжджає до цього автомобіля, який вже зупинився на узбіччі, питають у чоловіка, який сидить на водійському місці, питають у нього, чи знає він ОСОБА_1 , на що той відповідає, що не знає. Після чого, водій комусь телефонує та починає розмовляти по телефону. Під час цього, поліцейський неодноразово пропонує чоловіку надати документи, але той відмовляється, посилаючись на незаконність зупинки на те, що він не ОСОБА_1 , а «Олександр». Спілкуючись з водієм поліцейські виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння та запитали, чи вживав він алкогольні напої, на що той нічого не відповів Після чого, поліцейський пропонує водію пройти огляд на стан сп`яніння, проте водій відмовився. Протягом спілкування поліцейський вимагав у водія надати документи, але водій їх не надавав. Також поліцейський повідомляє водію, що їм відомо, що він є ОСОБА_1 , який позбавлений права керування транспортним засобом за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП. Водієм врешті були надані документи, а саме: техпаспорт на автомобіль та страховий поліс. Далі поліцейські роз`яснюють водію його права та оголошують, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення;

- змістом постанови серії ЕНА №4113525 від 20 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП за керування транспортним засобом особо, яка позбавлена права такого керування (а.с. 2);

- довідкою інспектора СМ ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області від 23 лютого 2025 року про те, що ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

- змістом постанови Казанківського районного суду Миколаївської області від 02 липня 2024 року у справі № 478/621/24, з якої вбачається, що ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у зв`язку із тим, що 19 травня 2024 року він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння і на вимогу поліцейського пройти огляд для встановленого такого стану відмовився.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

За такого, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

За встановлених обставин висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

На вимогу працівників поліції ОСОБА_1 мав беззастережно виконати їх законну вимогу щодо огляду на стан сп`яніння. Таке прямо передбачено п.2.5 Правил та абз.3 ч.2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі, про проходження огляду на стан сп`яніння.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність наявності в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП, і такий висновок ґрунтується на наявних у справі доказах, якими підтверджено, що останній вчинивши правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, протягом року, повторно вчинив правопорушення, передбачене зазначеною статтею, - відмовився від проходження на вимогу поліцейського огляду на стан алкогольного сп`яніння після.

Апеляційний суд не приймає аргументи апеляційної скарги, які аналогічні запереченням ОСОБА_1 в суді першої інстанції, яким останній дав належну оцінку та відхилив.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, оскільки ним керував його брат, то вони спростовуються змістом відеозапису.

Так, з відеозапису вбачається, що під час руху поліцейської машини по дорозі попереду рухається автомобіль синього кольору, який здійснює поворот ліворуч. Автомобіль поліції також повертає ліворуч, зупиняється біля вже зупиненого автомобіля синього кольору - «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_1 , на узбіччі дороги за кермом якого перебував ОСОБА_1 , останньому було повідомлено про причину зупинки, роз`яснено його права. В ході спілкування із ОСОБА_1 поліцейським було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 не повідомляв поліцейським, що автомобілем керувала інша особа. На початку спілкування з поліцейськими він заперечував факт керування автомобілем загалом, а згодом сказав, що він керував автомобілем та після здійснення повороту ліворуч зупинив автомобіль. В той же час ОСОБА_1 не вказує, що автомобілем керував його брат, пояснюючи відмову від проходження огляду на стан сп`яніння лише тим, що фактичного зупинення автомобіля поліцейськими не відбулося.

Аналіз відеозапису, зафіксована на ньому обстановка в салоні транспортного засобу, за кермом якого перебував ОСОБА_1 , дає підстави вважати, що він не міг знаходитися на пасажирському місці автомобіля, оскільки автомобіль використовувався для перевезення габаритних речей, які зайняли всі вільні пасажирські місця крім того, де перебувала дружина ОСОБА_1 .

Факт керування ОСОБА_1 автомобілем за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№251990, підтверджується також змістом постанови від 20 лютого 2025 року про притягнення до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, за якою його було притягнуто до відповідальності за керування автомобілем без права керування транспортними засобами, яка не оскаржувалась.

Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з наступними змінами, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Апеляційний суд зауважує, що відеозйомка факту керування транспортним засобом особою безпосередньо перед зупинкою та вимогою працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння не є обов`язковим, а доведеність цих обставин встановлюється на підставі аналізу всіх доказів у їх сукупності.

Отже, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність наявними у справі доказами факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_1 , 20 лютого 2025 року за обставин, зазначених у протоколі серії ЕПР1№251990.

При цьому не має правового значення та обставина, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , не був зупинений саме поліцейським, оскільки вимога поліцейського про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння була висунута водієві одразу після зупинки автомобілю.

Посилання у скарзі на те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, спростовується вищеназваними доказами, а тому є непереконливим, і сприймається судом як намагання уникнути відповідальність.

Щодо доводу апелянта про те, що не зрозуміло, як саме поліцейський виявив на відстані стан алкогольного сп`яніння, то згідно наведених вище нормативних актів саме поліцейський за зовнішніми ознаками водія визначає наявність ознак сп`яніння. Як вбачається з відеозапису у цій справі, такі ознаки (запах алкоголю з порожнини рота у ОСОБА_1 ) поліцейський виявив безпосередньо під час спілкування з ним.

Щодо посилань на те, що суд не викликав в якості свідків брата та дружину ОСОБА_1 , апеляційний суд відхиляє такий аргумент, оскільки стороною захисту у цій справі в судах таке клопотання не заявлялось і не обґрунтовувалось, тоді як суд відповідно до положень КУпАП розглядає справу в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, на підставі доказів, наданих уповноваженим на складання протоколу органом, та особою, яка притягається до адміністративної відповідності, її захисником, але сам не наділений повноваженнями із збирання доказів.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд наголошує, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130КУпАП, доведена сукупністю доказів, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винуватості водія ОСОБА_1 одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові та були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Не встановлено і істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції було прийнято законну і обґрунтовану постанову відносно ОСОБА_1 з наведенням обґрунтованих мотивів.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 34000 гривень у дохід держави, без оплатного вилучення транспортного засобу, відповідає обставинам справи, вимогам статей 23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч.2 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП України відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

За таких обставин, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував усі обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Отже, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 283, 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 20 травня 2025 року, якою ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 34000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки без вилучення транспортного засобу, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського апеляційного суду Т.М. Базовкіна