ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1620/25 Справа № 185/2890/25 Суддя у 1-й інстанції - Щербина О.О. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., ознайомившись з апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2025 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до встановлених обставин у постанові суду, 28 лютого 2025 року о 17.15 год. ОСОБА_1 у м. Павлограді по вул. Дніпровській, 573А, повторно протягом року керував транспортним засобом «ЗАЗ-Daewoo Т1310» д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавлений права керування транспортними засобами, відповідно до постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2024 року, чим порушив вимоги п.2.1 а Правил дорожнього руху.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2025 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 40800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років без оплатного вилученням транспортного засобу, також стягнуто на користь держави судовий збір.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП .

В обґрунтування посилається на такі обставини:

- в резолютивній частині постанови судом його не визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП;

- в матеріалах справи відсутні відомості на підтвердження кваліфікуючої ознаки правопорушення, передбаченої ч. 5 ст. 126 КУпАП, а саме: повторності, так як відсутня відповідна постанова суду, а витяг із АРМОР не є належним та допустимим доказом ;

- працівниками поліції та судом не було встановлено те, що він проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

- судом не здійснювалося фіксування судового засідання та не було досліджено відеозапис;

- суд в постанові виклав неправдиві його пояснення ;

- рапорт не є самостійним доказом вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності;

- відсутні відомості щодо законної зупинки транспортного засобу під його керуванням.

Будучи увідомленим про місце та час розгляду справи, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явився, надав заяву про відкладення розгляду справи, однак підтвердження поважності причини неявки до суду не надав, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проведено у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до такого висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи та докази, які суд поклав в основу судового рішення, встановив, що суд першої інстанції не дотримався вищезазначених вимог закону, а його висновки, викладені в постанові, не ґрунтуються на доказах, які він досліджував в судовому засіданні та не відповідають фактичним обставинам справи. Суд першої інстанції не дав належної оцінки всій сукупності доказів по справі, що потягло неправильне застосування норм матеріального права і в даному випадку є підставою для скасування постанови суду.

Згідно із вимогами ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Так, суд першої інстанції як на докази вини ОСОБА_1 послався на: - протокол про адміністративне правопорушення №2588492 серії ЕПР1 від 28.02.2025 року, відповідно до якого ОСОБА_1 28 лютого 2025 року порушив п. 2.1.а ПДР України, будучи позбавленим права керування транспортним засобом, відповідно до постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік, повторно протягом року керував транспортним засобом; - копію постанови від 29 січня 2025 року відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 20400 грн., а також поясненнями ОСОБА_1 під час розгляду цієї справи.

Згідно із ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку, а для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст. 251 КУпАП працівники мають надати належні та достатні докази. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення, що узгоджується із позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 26.04.2018 року ( справа 338/1/17).

Отже, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Разом з тим, поза увагою судді місцевого суду залишилось те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

З наявного в матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що до вказаного протоколу додаються записи відеофіксації на нагрудну камеру номер №470457,470256, працівників поліції, однак такі відеозаписи в матеріалах справи відсутні.

06.06.2025 року Дніпровським апеляційним судом було направлено на адресу Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області запит про направлення на адресу суду технічного носія відеозапису з нагрудної камери поліцейського.

Відповідно до листа Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області вони не можуть надати відеозаписи з нагрудних камер відеореєстраторів працівників поліції за строком давності. Строк зберігання відеозаписів, відповідно до підпункту 1 пункту 3 розділу VIII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, завтерджкної наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 № 1026 становить 30 діб.

Враховуючи викладене, судом апеляційної інстанції неможливо встановити те, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом «ЗАЗ-Daewoo Т13110», за події, що мала місце 28 лютого 2025 року о 17.15 год.

Сам лише протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Irelandv.theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Разом з цим, наданий протокол про адміністративне правопорушення не містить пояснення особи, щодо якої він складений, а тому неможливо встановити, чи підтверджував ОСОБА_1 зазначені у протоколі обставини.

Надані пояснення ОСОБА_1 в суді першої інстанції також неможливо перевірити, оскільки фіксування судового засідання не здійснювалось, тому суд апеляційної інстанції не може враховувати вказані пояснення на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, які він на цей час оскаржує, та які не підтверджуються будь-якими доказами.

Приймаючи таке рішення, апеляційний суд керується також вимогами ст. 62 Конституції України, яка закріплює презумпцію невинуватості та передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись саме на користь цієї особи.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2025 року задовольнити.

ПостановуПавлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2025 року , якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП скасувати.

Прийняти нову постанову.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Є. Джерелейко