Справа № 465/8446/24 Головуючий у 1 інстанції: Чорний І. Я.
Провадження № 33/811/836/25 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисника адвоката Сороки Ореста Євгеновича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Франківського районного суду м. Львова від 22 травня 2025 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 20 жовтня 2024 року о 13:55 у м. Львів, на вул. Кульпарківська 93А, керував транспортним засобом «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Огляд проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку в медичному закладі, результат позитивний, що підтверджується висновком КНП ЛОР «ЛОМЦП та ТУ» від 20 жовтня 2024 року № 002918. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9А Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що постанову суду першої інстанції він вважає незаконною, необґрунтованою, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, розгляд справи відбувся у його відсутності без всебічного дослідження матеріалів.

Наголошує, що він не погоджується, що в нього було виявлено в організмі лікарські препарати, що знижують швидкість реакції, а протокол про адміністративне правопорушення є незаконний.

Повідомляє, що йому не було роз`яснено його прав, працівниками поліції не проінформовано його про порядок проходження огляду на стан сп`яніння.

Зазначає, що він показував лікарю ліки (корвалол) які він вживає, під час вживання даних препаратів не заборонено керувати транспортним засобом, окрім того він не виконував функції водія під час дії препарату.

Наголошує, що в його діях не встановлено умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Заслухавши виступ особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, не дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно не з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3,4 ст. 266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Згідно із п. 4 розділу I «Інструкції, про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої наказом МВС України, МЛОЗ України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Апеляційним судом встановлено, що у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з якого можливо було встановити які ознаки сп`яніння були виявлені працівниками поліції у водія.

Також, судом апеляційної інстанції було дослідженого відеозапис, долучений до матеріалів справи, з якого вбачається, що працівниками поліції під час патрулювання було виявлено ДТП на вул. Кульпарківська, 93, між автомобілями «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та автомобілем «Renault Scenic» д.н.з. НОМЕР_3 .

Під час опитування учасників ДТП водію ОСОБА_1 було запропоновано працівником поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, разом із тим працівниками поліції не повідомлено водію ознак сп`яніння, які було виявлено у нього та не роз`яснено порядок проходження огляду на стан сп`яніння.

ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, зазначав, що він не вживав жодних заборонених препаратів.

У медичному закладі ОСОБА_1 пройшов клінічне обстеження та здав зразки біологічного середовища «сечі», які було перевірено за допомогою швидкого експрес тесту, повідомив лікаря, що раніше вживав «корвалол», після чого було виявлено «барбітурати» в біологічному середовищі.

Відповідно до інструкції до медичного застосування препарату «Корвалол» водію після прийому лікарського препарату не рекомендується сідати за кермо щонайменше 2-3 години.

В суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 зазначав, що лікарський препарат «Корвалол» він вживав за 2-3 дні до того, як виконував функції водія.

Відповідно до п. 7, 8 розділу III «Інструкції, про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої наказом МВС України, МЛОЗ України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, передбачено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння (встановлення кількісного показника наркотичних засобів, психотропних речовин організмі особи).

Швидкий тест на виявлення наркотичних речовин - це якісний тест, він виявляє наркотичну речовину та її метаболіти в зразку біологічного середовища (сечі), концентрація наркотичної речовини не може бути визначена цим тестом. Всі позитивні результати повинні бути підтверджені за допомогою альтернативного методу.

Як вбачається з матеріалів справи, під час медичного огляду лікарем не встановлено чи перевищує кількісний показник «барбітурату» в організмі водія допустиму норму, не перевірено результат експрес тесту за допомогою альтернативного методу, у зв`язку із чим не можливо зробити висновок, коли саме водій вживав лікарський препарат та чи можна йому було керувати транспортним засобом.

Окрім того, в судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, він сплатив штраф та жодних претензій учасники ДТП до нього не мають. Дане ДТП відбулося через порушення ПДР, одна не пов`язана з його станом здоров`я. У цей день він добре себе почував, не був під впливом лікарських препаратів, які б знижували його увагу та швидкість реакції на дорозі, бо не вживав таких. Добровільно погодився пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі бо не перебував в стані будь-якого сп`яніння.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст.62 Конституції України).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП).

З наявних матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається достатніх та переконливих доказів, які беззаперечно доводили б факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані сп`яніння (або з ознаками сп`яніння) чи іншого сп`яніння, окрім того такі ознаки не були встановлені працівниками поліції та не зафіксовано на відеозаписі, долученому до матеріалів справи.

За вказаних обставин, не можна констатувати, що зібрані у справі докази винуватості ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають критерію «поза розумним сумнівом».

Частиною 1 ст. 7 КУпАП також визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 7, ч. 8 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Статтею 247 КУпАП, передбачено що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин, постанова суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст., 247, ст 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволити.

Постанову Франківського районного суду м. Львова від 22 травня 2025 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.