Справа № 569/9342/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Яковлєв Д.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №314061, 28 квітня 2025 року о 10 год. 37 хв. в м. Рівне на пр. Миру, 8, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Dacia д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком на стан алкогольного сп`яніння № 308 від 28.04.2025 року.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав та вказав, що проходив огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, з результатом був не згідний, адже будь-яких алкогольних напоїв він не вживав, оскільки проходив курс лікування у стоматологічній клініці. Проходячи огляд в медичному закладі показники газоаналізатору щоразу змінювалися, що він також заперечив. Просив провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях події і складу адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи захисник ОСОБА_1 адвокат Петровський І.О. просив закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, з підстав викладених у письмових поясненнях та запереченнях.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Петровського І.О., дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є в тому числі всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Згідно положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до п. 7 Розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільнимнаказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Згідно з матеріалами справи, 28 квітня 2025 року о 10 год. 37 хв. в м. Рівне на пр. Миру, 8, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Dacia д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився в КП «РОЦПЗН» РОР за допомогою газоаналізатора "Drager Alcotest № 6820". Результат огляду становив 0,24 та 0,23 проміле, що підтверджується тестуванням на алкоголь до протоколу № 308 від 28.04.2025 року.

Разом з цим, відповідно до інструкції до приладу Drager Аlcotest 6820, похибка даного газоаналізатора становить: в діапазоні температури навколишнього середовища від -5.0 до +15.0 градусів Цельсія та діапазоні вимірювання концентрації етанолу 0-0.33 проміле абсолютна похибка вимірювання пристрою становить + 0,05 проміле; від +15.0 до +25.0 градусів Цельсія похибка вимірювання пристрою становить + 0,02 проміле; від +25.0 до +50.0 градусів Цельсія похибка вимірювання пристрою становить + 0,05 проміле.

За таких обставин, результати огляду ОСОБА_1 в КП «РОЦПЗН» РОР на підставі яких було видано висновок щодо результатів медичного огляду № 308 від 28.04.2025 року 0,24 ‰ та 0,23‰ не може безумовно свідчити про перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння, оскільки такий результат знаходиться в межах похибки технічного приладу.

Разом з тим, згідно досліджених судом відеоматеріалів які додані до протоколу встановлено, що зовнішній вигляд та поведінка ОСОБА_1 не вказували на наявність в нього ознак алкогольного сп`яніння. Протягом всього часу мова в нього не порушена, пальці рук не тремтять, жодних фактів порушень мови не спостерігається, поведінка адекватна (мова зрозуміла, чітка, нормальне формулювання своїх думок, рухи тіла теж адекватні), почервоніння шкірного покриву обличчя також відсутнє.

Разом з тим, судом приймає до уваги пояснення ОСОБА_1 про те, що ним приймалися ліки на основі етилового ефіру, що в свою чергу не виключає наявність у видихуваному повітрі випарів етанолу, що підтверджується випискою з медичної карти стоматологічного хворого від 25.04.2025 року, згідно якої ОСОБА_1 звернулася за медичною допомогою 25.04.2025 року з діагнозом: вторинна часткова адентія в/щ ІІІ клас за Кеннеді, дефект твердих тканин зубів, протезування передніх зубів в/щ, гострий загальний пульпіт 7 зуба, внаслідок чого лікарем було призначено лікування, що включало зокрема препарат Прополісу настойка, який містить 80 % етанолу, проте цей факт не може однозначно стверджувати про перебування особи у стані алкогольного сп`яніння.

Положення ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина).

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення.

Суддя повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту.

Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступеня підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

При цьому, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд не є каральним органом, а потрібен для відновлення справедливості та встановлення вини особи, яка вчинила правопорушення. У разі встановлення такої вини притягнення особи до відповідальності з метою виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа " Коробов проти України " № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

Саме така позиція, викладена в Постанові Рівненського апеляційного суду у справі №562/3651/24 від 09.01.2025 року.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що у матеріалах справи відсутні безсумнівні докази, які б беззаперечно стверджували про керування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, а тому відсутні підстави для притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч. 1 ст. 130, ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду Д.В. Яковлєв