Справа № 696/1526/24 р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2025 року м. Сміла

Суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Волосовський В.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Відділу поліції № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, РНОКПП - відсутній,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 09.12.2024 року серія ЕПР1 № 192647, 09.12.2024 о 17 год. 01 хв. на автодорозі Київ Знам`янка, 218 км, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21081 н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, зі згоди водія останній пройшов медичне освідування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру Драгер 6820, проба позитивна 1,5 проміле алкоголю, тест 73, чим порушив п. 2.9 ПДР України керування ТЗ особами в стані алкогольного сп`яніння, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 було повідомлено про необхідність явки до суду шляхом направлення судової повістки у вигляді SMS-повідомлення на номер телефону вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення та шляхом направлення судової повістки за адресою зареєстрованого місця проживання останнього.

Однак, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Разом з тим, згідно рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи, що ОСОБА_1 був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явився, клопотань від нього про відкладення розгляду справи не надходило, вважаю за можливе розгляд справи про адміністративне правопорушення проводити без його участі та ухвалити рішення за наявними в справі доказами.

Окрім того, приписами ч.2 ст.268 КУпАП визначений вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, під час розгляду яких участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, водночас справи щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП до таких не відносяться, тому суд, приймаючи постанову за результатами розгляду справи стосовно ОСОБА_1 не порушив його право на захист.

Дослідивши матеріали адміністративної справи суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 09.12.2024року серія ЕПР1 № 192647, 09.12.2024 о 17 год. 01 хв. на автодорозі Київ Знам`янка, 218 км, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21081 н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, зі згоди водія останній пройшов медичне освідування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру Драгер 6820, проба позитивна 1,5 проміле алкоголю, тест 73, чим порушив п. 2.9 ПДР України керування ТЗ особами в стані алкогольного сп`яніння, що знижують увагу та швидкість реакції. Також згідно змісту протоколу встановлено, що свідки не залучались, а велась безперервна фіксація подій на САМ PRO1826 R2.

Частина перша ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У судовому засіданні був досліджений відеозапис з нагрудного реєстратора патрульного поліцейського, з відомостей якого вбачається, що відео фіксація подій правопорушення почалась не на місці скоєння ДТП і освідування ОСОБА_1 , а в приміщенні лікарні, де перебував ОСОБА_1 на лікарняному ліжку. Згідно зафіксованих подій, працівники поліції склали адміністративні протоколи та надали їх на підпис ОСОБА_1 .

Також в матеріалах справи наявний Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 09.12.2024 року, згідно якого у ОСОБА_1 зафіксовано результат на стан сп`яніння 1, 05 проміле та наявна роздруківка приладу Драгер 6820 від 09.12.2024 року, згідно якої у ОСОБА_1 виявлено 1,05 % алкоголю. Зазначені дані, про виявлений стан алкогольного сп`яніння в розмірі 1,05 % проміле у ОСОБА_1 суперечить даним, зазначеним в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 192647 від 09.12.2024 року стосовно ОСОБА_1 , в якому зазначено виявлений стан в розмірі 1,5 проміле.

Також в матеріалах справи наявні пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 09.12.2025 року, які були учасниками ДТП за участі авто, яким керував ОСОБА_1 . Дані свідки описують лише факт ДТП та не зазначають обставин про факт освідування ОСОБА_1 на місці скоєння ДТП працівниками поліції.

З метою усунення виявлених під час судового розгляду протиріч між змістом складених документів та встановленими в судовому засіданні фактичними обставинами справи, суд направив запит № 696/1526/24/10307 від 20.05.2025 року до ВП № 2 Черкаського РУП ГУ НП в Черкаській області, згідно якого суд зазначав, що, відповідно до матеріалів справи, 09 грудня 2024 року інспектором сектору поліцейської діяльності № 2 (м. Кам`янка) відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області старшим лейтенантом поліції Поремеєм Б.А. складено протокол серії ЕПР1 № 192647 відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. До матеріалів вказаної справи додано конверт із компакт-диском, при відкритті якого встановлено, що на ньому знаходиться відеозапис з боді-камери поліцейського, на якому зафіксовано факт складання означеного протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Водночас, при перегляді вищевказаного відеозапису встановлено, що такий відтворюється не у повному обсязі та не містить запису проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу - алкотестеру «Драгер», який згідно чеку алкотестера було проведено о 18 год. 59 хв. 09 грудня 2024 року. Відтак вказаний відеозапис є неповним та не безперервним та просив надати повний відеозапис проведення процедури освідування ОСОБА_1

16.06.2025 року на адресу суду надійшла відповідь з відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області про ті обставини, що в відділі поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області відсутній запитуємий судом відео запис.

Так, за ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

А згідно ч. 5 ст. 266 КУпАП - огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до Закону України «Про національну поліцію» та Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису», включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення (п.5 розд.11). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Відповідно до положень Інструкції після активації нагрудного відеореєстратора все спілкування з особою, яка перебуває за кермом транспортного засобу при його зупинці, повинно бути записане безперервно.

Відсутність безперервного відеозапису ставить під сумнів законність проведених поліцейським процесуальних дій та позбавляє можливості об`єктивно перевірити обставини, пов`язані із виявленням та фіксацією адміністративного правопорушення у випадку їх оспорювання.

Суддя звертає увагу, що до матеріалів справи долучений диск з відеозаписами лише складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 в приміщенні лікарні, на ньому відсутній відеозапис процедури освідування ОСОБА_1 за допомогою приладу Драгер за місцем скоєння ДТП - на автодорозі Київ - Знамянка, 218 км.

Отже, долучений відеозапис не можна вважати належним і допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Так, у відповідності до сталої практики ЄСПЛ, а саме справи «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 року, заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 року заява №926/08), на переконання суду дані, відображенні у протоколі про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП є сумнівними, наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, то ж, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Отже, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність доказів порушення ОСОБА_1 вимог п.2.9 ПДР України, та відповідно, наявності в його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст.40-1 КУпАП, судовий збір стягується виключно в разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та, керуючись ч.1 ст. 130, ст.ст. 245, 247, 7, 9, 252, 256, 280, 283-285 КУпАП, суддя, -

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.

Суддя: В.В. Волосовський