Провадження №: 3/336/3593/2025
П О С Т А Н О В А

іменем України

25 червня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Петренко Людмила Василівна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН не відомий, громадянина України (паспорт серії НОМЕР_1 виданий Шевченківським РВ УМВС України в Запорізькій області, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст.173-8 КУпАП, -

встановив:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 682507, який складено 29 травня 2025 року в м. Запоріжжі, інспектором СПДН ВП ЗРУП ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Абрамяном Тимуром Анатолійовичем слідує, що 29 травня 2025 року о 16-50 год. ОСОБА_1 перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , порушив вимоги ТЗПсК АА 476778 від 21 травня 2025 року винесеного відносно матері ОСОБА_2 терміном на 10 діб, за усіма пунктами заборони, а саме повернувся додому та перебував за місцем перебування постраждалої особи та порушив п.п. 7 п. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», чим вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.

До протоколу додано: інформаційну довідку, опитування ОСОБА_2 , опитування ОСОБА_1 , який відмовився давати пояснення, копію термінового заборонного припису, копію паспорта.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки за адресою проживання, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав.

Судом здійснювались всі можливі заходи для забезпечення явки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в судове засідання по розгляду відносно нього справи.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Враховуючи викладене, з метою дотримання вимоги розумного строку відповідно до статті 6 параграфа 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, судом визнано за можливе розглядати справу за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.

Також стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 173-8 КУпАП за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

В судове засідання викликалася потерпіла ОСОБА_2 шляхом направлення судової повістки за адресою проживання, але до суду не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавала.

Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов до такого висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення

Відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 173-8 КУпАП відповідальність настає за невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.

Частиною 2 статті 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що терміновий заборонний припис може містити такі заходи: 1) зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; 2) заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; 3) заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Згідно з ч. 6 ст. 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», терміновий заборонний припис вручається кривднику, а його копія - постраждалій особі або її представнику.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини суд, при оцінці доказів, повинен керуватися критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, є документом, яким особа, що уповноважена на його складання, фіксує обставини правопорушення, а тому обставини викладені в ньому повинні бути підтверджені іншими доказами.

З наданої суду копії термінового заборонного припису, винесеного щодо ОСОБА_1 , вбачається, що копія цього припису йому не вручалася, він не ознайомлювався з його змістом та з наслідками його невиконання. Про це свідчить відсутність підписів ОСОБА_1 у відповідних графах термінового заборонного припису.

Відповідно до п. 6 р. 2 Порядку винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01 серпня 2018 року N 654, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 серпня 2018 р. за N 965/32417, терміновий заборонний припис стосовно кривдника (додаток 1) складається на бланку, виготовленому друкарським способом згідно з технічним описом бланка термінового заборонного припису стосовно кривдника (додаток 2), на якому проставлено відповідні серію та номер.

За наявності технічної можливості терміновий заборонний припис стосовно кривдника виноситься в електронній формі з використанням мобільного логістичного пристрою з автоматичним присвоєнням йому відповідних серії та номера, а також із зазначенням відомостей, визначених у додатку 1 до цього Порядку, який інтегрується до електронної картки та роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв.

Копія термінового заборонного припису серії АА 476778 від 21 травня 2025 року, яка додана до протоколу не відповідає Додатку 1 до Порядку винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника (пункт 6 розділу II).

Крім того, потерпіла із заявами до правоохоронних органів щодо невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений не зверталась.

Ініціатором реєстрації правопорушення були співробітники поліції, що підтверджується інформаційною довідкою.

З письмових пояснень потерпілої наданих співробітнику поліції, в період з 16-35 год 29 травня 2025 року до 16-45 год 29 травня 2025 року, слідує, що потерпіла опитана раніше, ніж вчинено правопорушення.

Дата вчинення правопорушення в протоколі зазначена 29 травня 2025 року о 16-50 год.

За таких обставин, провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч. 2 ст. 173-8,ст. ст. 247, 283, 284, 294 КУпАП суддя, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-8 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Л.В. Петренко

Постанова набрала законної сили "___"_____________ 20___рік

Дата видачі постанови "___"_____________ 20___рік