Справа № 175/6746/25
Провадження № 3/175/3016/25
Постанова

Іменем України

17 червня 2025 року суддя Дніпровського районного суду Дніпропетровської області Озерянська Ж.М., розглянувши в с-щі Слобожанське матеріали, що надійшли з Відділення поліції №2 Дніпровського районного управління поліції №2 ГУНП України в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

Відповідно до протоколу 10 квітня 2025 року о 00-10 год. біля будинку №26 по вулиці Героїв у с-щі Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області водій ОСОБА_1 в порушення вимог п. 2.9 а ПДР України керував транспортним засобом ЗАЗ державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Drager 6810 тест №780 з результатом 0,84 проміле. Порушення зафіксовано на нагрудний відеореєстратор. Водій скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 надав до суду клопотання про закриття провадження у справі, яке мотивовано відсутністю події і складу адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки не доведено факту керування транспортним засобом, крім того він був незгоден з результатами огляду, про що свідчить відсутність його підпису у відповідній графі.

Вивчивши матеріали справи, докази з точки зору їх належності та допустимості, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши всі обставини справи у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена, окрім іншого, за «Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння».

Процедура та порядок огляду на стан сп`яніння регламентуються ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735 (далі Інструкція), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008 року №1103.

Відповідно до ч. 2. З ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з ч. 4. 6 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Таким чином, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння повинен був проводитися поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки, під час якого поліцейський повинен застосувати технічні засоби відеозапису або провести огляд у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, або в разі незгоди з його результатами, огляд повинен бути проведений в закладі охорони здоров`я.

Поліцейський, після незгоди ОСОБА_1 з результатами огляду, не забезпечив проведення огляду в закладі охорони здоров`я, а склав відносно ОСОБА_1 протокол за ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим було порушено вимоги ст. 266 КУпАП, а тому огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager 6810 тест №780 (Тестування на алкоголь до протоколу) є неналежним та недопустимим доказом. Крім того, не можливо ідентифікувати даний документ, оскільки не зрозуміло додатком до якого саме протоколу він є. Також до справи долучена дуже поганої якості копія зазначеного документу, що також ускладнює його ідентифікацію.

Таким чином, в даному випадку своїми діями поліцейські порушили процедуру та порядок огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння.

Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів також не може бути беззаперечним доказом вини за ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як взагалі відсутня дата складання цього документу, в графі відсутній підпис особи, котра притягується до адміністративної відповідальності, що відповідно підтверджує незгоду ОСОБА_1 з результатом огляду.

Законодавство вимагає під час документування правопорушення передбаченого ст.130 КУпАП застосовувати відеозапис, а у разі неможливості проводити його за участю двох свідків. В даному випадку вівся відеозапис, свідки взагалі не залучались.

Згідно Рапорту інспектора СРПП відділення поліції №2 Дніпровського РУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області під час складання адміністративного матеріалу за ч.1 ст. 130 КУпАП здійснювалась фіксація на службову бодікамеру. Разом з тим, надати відеозапис не має можливості з причини закриття доступу до інформаційного порталу, де зберігаються дані відеозаписи.

Таким чином, в матеріалах справи відсутній відеозапис з нагрудної камери поліцейських, який би підтвердив, факт керування транспортним засобом на момент його зупинки, тобто відсутня об`єктивна сторона правопорушення, а саме керування транспортним засобом у стані сп`яніння. Наявні в матеріалах справи фотографії свідчать про перебування правопорушника біля самого автомобіля і не доводять факту керування транспортним засобом під час його зупинки.

Частиною 2 статті 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до положень ст. 1 та ч.І ст.2 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства").

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Тобто, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, передбачених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Оскільки під час розгляду справи судом встановлено, що докази, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП відсутні, а, згідно ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, приходжу до висновку про наявність підстав для закриття провадження в цій частині, оскільки обставини скоєння правопорушення, що викладені у протоколі, не знайшли свого підтвердження, а тому в діях водія відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Згідно із п. 1ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст.266, 268, 283, 284, 247, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Судовий збір віднести за рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду через місцевий суд.

Суддя Ж.М. Озерянська