Справа №760/7014/25
Провадження №3/760/3051/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2025 м.Київ

Суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кравченко Я.В., при секретарі судового засідання Савченко С.В., за участю захисника - адвоката Швачко О.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні, з повним фіксуванням судового розгляду технічними засобами, справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення-

В С Т А Н О В И В:

22.02.2025 о 22 год. 45 хв в м. Києві по проспекту Лобановського, 6 Г, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Lexus RX 350, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідала обстановці. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 7510 та в закладі охорони здоров`я КМНКЛ Соціотерапія у лікаря нарколога відмовився, що зафіксовано на нагрудну БК 470778,473405, чим порушвив п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Фіксування судового процесу технічними засобами здійснювалося на підставі клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Швачко О.В.

В судовому засіданні особа, що притягається до адміністартивної відповідальності - ОСОБА_1 , вину у вчиненні правопорушення не визнав, суду пояснив, що в день та час події, що зафіксовані в протоколі сильно хвилювався, через оголошену в м. Києві повітряну тривогу. Підтримав подане ним письмове клопотання про закриття провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Мотиви вказаного клопотання зводяться до безпідставності зупинки транспортного засобу, однобічної спрямованості дій патрульних поліцейських на притягнення його до адімінстративної відповідальності, недопустимості в справі таких доказів, як протокол про адміністративне правопорушення, рапорт, направлення на медичний огляд водія, відеозапису з нагрудних бодікамер, які в сукупності є суперечливими та не можуть, на переконання останнього, братися судом до уваги. Окрім того, зазначено, що ОСОБА_1 не заперечував їхати до медичного закладу для проведенння огляду, однак думав, що цей огляд буде проведено після закінчення повітряної тривоги. Проте, патрульні поліцейські повідомили, що потрібно їхати відразу, на що він розгубився, після чого розпочалася процедура оформлення протоколу про адміністративне правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Швачко в судовому засіданні підтримав та доповнив подане ним клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, яке вчинене, на його переконання в умовах крайньої необхідності. Мотиви клопотання зводяться до того, що процедура зупинки водія транспортного засобу та оформлення протоколу про адміністративне правопорушення здійснювалася під час оголошеної повітряної тривоги в м. Києві, не вжиття патрульними поліцейськими заходів для безпеки водія, відсутності відображення у графі протоколу "суть правопорушення" істотних ознак складу адміністартивного правопорушення. Також зазначено про те, що КНП "КМНКЛ "Соціотерапія", розташований по вул. Відпочинку, 18 в м. Києві не проводить огляд на стан сп`яніння під час повітряної тривоги, а оскільки такий огляд має бути проведено протягом 2-х годин, після виявлення ознак алкогольного сп`яніння, з урахування продовженості повітряної тривоги в м. Києві в день та час події, такий огляд, який би відбувся після її закінчення, був би недійсним. До клопотання та в судовому засіданні безпосередньо, долучено ряд роздруківок з інтернет ресурсів та телеграм застосунків щодо оголошеної повітряної тривоги в м.Київ в день та час події правопорушення та протягом дії, оголошеного в Україні військового стану, з долучененою фотофіксацією наслідків у виді завданих військовою агресією рф проти України руйнувань.

Заслухавши пояснення та доводи учасників розгляду справи, дослідивши у своїй сукупності та взаємозв`язку матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Згідно з статтею 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Як зазначено в ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Допустимість доказів це придатність їх для використання у адміністративному процесі за формою, на відмінну від їх належності придатність для використання за змістом.

При цьому, у відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року (далі Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція).

Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров"я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п. 6 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров"я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 року), судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли остання почала рухатись.

Як вказувалося вище, право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п. 2.5 ПДР кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР передбачена адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме: за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а також безпеки на річковому транспорті та маломірних суднах.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення виражається, зокрема у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП спеціальний - водій транспортного засобу, або інша особа, яка керувала транспортним засобом.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Диспозиція статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. Суд неодноразово наголошував на тому, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 22.02.2025 о 22 год. 45 хв в м. Києві по проспекту Лобановського, 6 Г, керував автомобілем Lexus RX 350, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідала обстановці. Від проходження огляду на місці зупинки транспортнрого засобу у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 7510 та в закладі охорони здоров`я КМНКЛ Соціотерапія у лікаря нарколога відмовився, що зафіксовано на нагрудну БК 470778,473405, чим порушив п. 2.5 ПДР.

Обґрунтовані та визначені законом підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП настали в момент його відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується змістом досліджених у судовому засіданні наступних доказів, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 254184 від 22.02.2025;

- відеозаписом з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) від 22.02.2025, використання яких передбачено ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» та Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції №100 від 03.02.2016;

- направленням водія транспортного засобу на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного 22.02.2025 о 22 год. 57 хв.;

- рапортом інспектора взводлу № 1 роти № 4 юатальйону № 3 полку № 1 ( з обслуговування правого берега) УПП м. Києва ДПП В. Павлюкова від 23.02.2025;

- копією посвідчення водія ОСОБА_1 ;

- Відомостями про реєстрацію транспортного засобу Lexus RX 350, д.н.з. НОМЕР_1 ;

Дані докази у розумінні ст. 251 КУпАП, суд визнає належними, допустимими, та такими, які повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення.

Надані суду відеозаписи від 22.02.2025 містять фіксацію обставин зупинки працівниками поліції 22.02.2025 о 22 год. 45 хв. у м. Київ, по проспекту Лобановського, 6 Г транспортного засобу Lexus RX 350, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , факт відмови останнього від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 7510 та в закладі охорони здоров`я КМНКЛ Соціотерапія у лікаря нарколога.

Суд критично відноситься до пояснень ОСОБА_1 в частині наявності в нього сильного хвилювання, через оголошену в м. Києві повітряну тривогу, відсутності намірів відмови від проходження огляду, та намір такого проходження після закінчення повітряної тривоги, оскільки з аналізу відозаписів з нагрудних бодікамер не прослідковується стан хвилювання останнього, навпаки, ОСОБА_1 жодного разу не повідомив працівникам патрульної поліціії про свої побоювання щодо оголошеної в м. Києві повітряної тривоги, про намір пройти огляд на стан сп`яніння в лікаря нарколога після закінчення повітряної тривоги, про намір пройти до укриття. Зокрема, поведінка ОСОБА_1 , зафіксована на відеозаписі не дає суду підстав дійти висновку про існування такого стану, обставин, дій та намірів, про які наголошено в судовому засіданні в день та час подіі адміністративного правопорушення, з огляду на що, суд сприймає такі пояснення, спрямованими на уникнення від відповідальності.

При цьому суд критично відноситься до письмових заперечень ОСОБА_1 в частині недопустимості кожного з доказів окремо.

Зокрема, щодо недопустимості в якості доказу протоколу про адміністартивне правопорушення: суд бере до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Однак, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовними та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, і являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Відтак, дійсно сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Водночас, суд у відповідності до вказаних вище положень ст.ст. 251, 252, 280 КУпАП встановлює наявність складу і події адімінстративного правопорушення а також винуватість ОСОБА_1 на підставі аналізу всіх доказів у справі в їх сукупності та взаємозв`язку.

Стосовно безпідставності зупинки транспортного засобу, то з аналізу відеозапису долученого до справи слідує, що підставою зупинки транспортного засобу патрульними поліцейськими був виклик водія іншого транспортного засобу з підстав блокування його атвомобіля водієм транспортного засобу Lexus RX 350, д.н.з. НОМЕР_1 та повідомлення про ймовірне перебування водія т.з. Lexus RX 350, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Відтак, за результатами аналізу долучених до справи доказів, суд не знаходить підстав для визнання недопустимості вказаних та інших окремих доказів з підстав невідповідності вимогам чинного законодавства та визнає їх сукупність достатньою для доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР та вчиненні адімінстративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП поза розумним сумнівом.

Суд також не бере в даній частині до уваги твердження ОСОБА_1 та його захисника, оскільки не вбачає тиску з боку працівників поліції та не вбачає «провокації» до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, учасниками розгляду справи в судовому засіданні не спростовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встанволеному законом порядку.

Перевіркою матеріалів провадження порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено, оскільки інспектором було виконано вимоги ст. 266 КУпАП, Інструкції та Порядку, оголошено водію виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, запропоновано ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортнрого засобу у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 7510 та в закладі охорони здоров`я КМНКЛ Соціотерапія по вул. Відпочину, 18 в м. Києві у лікаря нарколога, на що останній відмовився.

Посилання ОСОБА_1 та його захисника на те, що вказаний заклад не працює під час повітряної тривоги відповідно до відомчого Наказу, жодним чином не впливає на факт наявності відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду та порушення ним п. 2.5 ПДР.

Посилання на ймовірну недостовірність результатів проведеного огляду в разі такого проходження після закінчення повітряної тривоги не може слугувати підставою для встановлення відсутності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується зібраними доказами, які не викликають у суду сумнівів, оскільки вони є логічними, послідовними та узгоджуються з матеріалами справи.

З огляду на викладене, суд вважає, що ОСОБА_1 порушивши вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Що стосується посилання захисника на дії ОСОБА_1 , вчинені в умовах крайньої необхідності, зокрема під час оголошеної в м. Києві повітряної тривоги, а відтак наявність підстав для закриття провадження в справі, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

П. 4 ч. 1 ст. 127 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

Тобто, у разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Отже положеннями КУпАП передбачено можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності у випадках, коли вчинені нею дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21 грудня 2018 року у справі № 686/5225/17. Обов`язковими ознаками крайньої необхідності є вчинення дії: 1) з метою усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, 2) якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами, 3) якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази в розумінні вимог ст. 251 КУпАП, які б доводили, що керування ОСОБА_1 автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніня та відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в умовах оголошеної повітряної тривоги в м. Києві є виправданим та терміновим у даному конкретному випадку, зважаючи на значну суспільну небезпечність адлміністративного правопоуршення та небезпеку та загрозу для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху.

Суд піддає очевидному сумніву згадані доводи захисту на вчинення таких дій в стані хвилювання через оголошену в м. Києві повітряну тривогу, адже аналіз відозапису з нагрудних бодікамер патрульних поліцейських про таке не свідчить, тривалість процедури оформлення протоколу про адміністартивне правопорушення, поведінка ОСОБА_1 , що зафіксована на ньому не дає суду підстав стверджувати, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, була вчинена в умовах крайньої необхідності.

Ураховуючи наведене відсутні підстави для закриття справи про адміністративне правопорушення на підставі п.4 ст.247 КУпАП.

Згідно з санкцією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан, зокрема матеріали справи не містять відомостей про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення інших правопорушень, відтак суд визнає останнього таким, що раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, є особою середнього віку, не є інвалідом.

Обставин, що згідно ст.ст. 34-35 КУпАП, пом`якшують та обтяжують відповідальність, судом не встановлено.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення суд, дотримуючись принципу індивідуалізації стягнення, закріпленого у ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність та приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що буде необхідним і достатнім, з метою виховання особи в дусі додержання законів України, поваги до Правил дорожнього руху, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст.40-1 КпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст.33, 34,35, 40-1, 130, 283-285, 287, КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в дохід держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного на штрафу у передбачений законом строк, може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Солом`янський районний суд м. Києва.

Суддя Я.В. Кравченко