Справа № 331/3100/25
Провадження № 3/331/1145/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Олександрівського районного суду міста Запоріжжя Каретник Ю.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли із військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП: НОМЕР_2 , кухаря їдальні ВЧ НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до протоколу А3309 №1 про військове адміністративне правопорушення, складеного 21.05.2025, 20 травня 2025 року солдат ОСОБА_1 о 07:30 на чергуванні в їдальні знаходилась з ознаками алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Після виклику ВСП вона, погрожуючи фізичною розправою та відштовхнувши від дверей начальника їдальні ОСОБА_2 , самовільно залишила розташування військової частини НОМЕР_1 , порушивши розпорядок дня та створивши передумови зниження боєготовності підрозділу.

Будучи військовослужбовцем, проходячи військову службу на посаді кухаря їдальні військової частини НОМЕР_1 , в умовах воєнного стану, виконуючи обов`язки військової служби, всупереч вимогам статей 11, 16, 120, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, самовільно покинула розташування військової частини НОМЕР_1 , яка розташована в АДРЕСА_3 , чим вчинила військове адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 172-15 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, солдат ОСОБА_1 була зобов`язана свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовою до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, бути хороброю і дисциплінованою, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців, бути відповідальною за якісне і своєчасне приготування їжі для військовослужбовців частини та військовослужбовців-пацієнтів; відповідно до вимог ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_1 як військовослужбовець повинна додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливою і додержуватися військового етикету, поводитися з гідністю й честю, не допускати самій і стримувати інших від негідних вчинків, не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Поняття особливий період міститься в абзаці 11 статті 1 Закону України «Про оборону України», у якому передбачено, що особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні на окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Солдат ОСОБА_1 знаходилась з ознаками алкогольного чи наркотичного сп`яніння та залишила розташування військової частини НОМЕР_1 в умовах особливого періоду (як складової воєнного стану), що призвело до порушення вимог зазначених вище Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, чим подає негативний приклад іншим військовослужбовцям, створює передумови зниження боєготовності підрозділу, чим вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 172-15 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала. Вона пояснила, що має давні проблеми з тиском і з ногою, тривале навантаження на яку призводить до її опухання і завдає болю. У той день, тобто 20.05.2025, вона працювала вже 6-й день поспіль за графіком з 04:00 год. ранку до 10:00 год. вечора. Тому, зважаючи на тривале навантаження на хвору ногу, нога опухла і почала боліти вже зранку. Проте, вона свої обов`язки виконала і приготувала їжу. Після цього вона попросилася у свого безпосереднього керівника відпустити її до лікаря, щоб зробити рентген, на що та погодилася. Після проходження рентгену вона повернулася на своє робоче місце, де у неї стався конфлікт із безпосереднім керівником, яка запідозрила її у тому, що вона перебуває у стані сп`яніння. Після конфлікту вона попросила викликати лікаря для надання медичної допомоги, але їй сказали, що лікар до неї не прийде. Тому вона пішла додому, де зателефонувала своєму сімейному лікарю, який проконсультував її у телефонному режимі, бо був за межами міста. Наступного дня вона вже звернулася до лікаря особисто і їй було призначено відповідне лікування. Також вона повідомила, що має тривалий конфлікт із начальником їдальні через різні погляди на службу. Крім того, вона повідомила, що огляд на стан сп`яніння їй не пропонували пройти і про дану подію вона нікого із керівництва не повідомляла. Також вона підтримала клопотання свого захисника та просила закрити дану справу.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Вертелецький М.О. у судовому засіданні підтримав подані ним письмові заперечення та просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП. На обґрунтування своєї позиції він, зокрема, посилався на те, що ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-15 КУпАП, оскільки суб`єктом цього правопорушення є лише військові службові особи, до числа яких вона не належить.

Також захисник звернув увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення від 21 травня 2025 року був складений молодшим лейтенантом ОСОБА_3 . При цьому, бланк отримання пояснень, наявний у справі, містить вказівку про те, що пояснення від 21.05.2025 були відібрані «в рамках службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 №192 від 25 травня 2025 року».

Це, на переконання захисника, є (дослівно) «критичною процесуальною аномалією», оскільки службове розслідування було санкціоновано через чотири дні після складання протоколу та відібрання пояснень у ОСОБА_1 . З наведеного вбачається, що особа, яка відбирала пояснення та склала протокол, не мала належних повноважень на момент його складання. Також у справі відсутній індивідуальний наказ командира військової частини про покладення на ОСОБА_3 повноважень щодо складання протоколів про адміністративні правопорушення відносно військовослужбовців, в т.ч. відносно ОСОБА_1 .

Також захисник звернув увагу на те, що безпідставно стверджуючи про наявність у ОСОБА_1 чи то ознак алкогольного, чи то ознак наркотичного сп`яніння, особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не зазначає, які саме ознаки були наявні у ОСОБА_1 , та не підтверджує належними та допустимими доказами такий стан чи відмову особи від проходження огляду на стан сп`яніння.

Крім того, захисник звертає увагу на те, що всі наведені у протоколі обставини щодо нібито погроз фізичною розправою, відштовхування сержанта ОСОБА_4 також не підтверджені жодними належними доказами, пояснення свідків та відеозаписи вказаної події до матеріалів справи не долучені.

Також захисник зазначає про те, що посилання на загальні положення Статуту внутрішньої служби ЗСУ при визначенні обов`язків військової службової особи є недостатнім для констатації наявності складу об`єктивної сторони адміністративного правопорушення за ст. 172-15 КУпАП, оскільки для доведення об`єктивної сторони необхідним є визначення службових обов`язків конкретної військової службової особи із дорученням відповідних доказів. При визначенні сфери службової недбалості слід установити межі службової компетенції службової особи та конкретне коло її повноважень.

Як відомо, ОСОБА_1 є кухарем їдальні і не має зброї та засобів індивідуального захисту, таких як шолом або бронежилет, подібно до інших працівників госпіталю, що підкреслює її небойову, допоміжну роль. За змістом протоколу їй не було інкриміновано невиконання службових обов`язків у вигляді неприготування їжі у обсягах і нормах, визначених поточною необхідністю. Тобто, навіть зміст протоколу підтверджує виконання ОСОБА_1 20.05.2025 своїх службових обов`язків.

При цьому, протокол містить загальне твердження про «зниження боєготовності підрозділу». Проте, підрозділ це їдальня військового госпіталю в АДРЕСА_3 , яка не є підрозділом, що безпосередньо забезпечує бойову готовність. Слід зауважити, що за ст. 172-15 КУпАП склад правопорушення формується лише за наявності причинно-наслідкового зв`язку між недбалістю і настанням істотної шкоди. Жодних доказів шкоди або навіть обмеження функціонування їдальні в матеріалах справи не міститься.

Також захисник акцентував увагу на тому, що вчинок ОСОБА_1 щодо залишення частини не може тлумачитися як «недбале ставлення до служби», а є наслідком відсутності з боку командування елементарної реакції на звернення підлеглого про необхідність медичної допомоги, що суперечить ст. 233 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, яка прямо зобов`язує командира (начальника) «піклуватися про здоров`я підлеглих як про один з основних його обов`язків».

Додатково захисник наголошував на характері стосунків між ОСОБА_1 та її безпосереднім керівником - сержантом ОСОБА_5 , що свідчить про наявність стійкої упередженості останньої, формального та конфліктного стилю керівництва, а також наміру нашкодити ОСОБА_1 будь-яким доступним шляхом.

Крім того, захисник звертав увагу на те, що зазначення у протоколі про визнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні даного адміністративного правопорушення не відповідає наданим нею письмовим поясненням.

Також він посилався на відсутність доказів заподіяння діями ОСОБА_1 будь-якої шкоди, на наявність доказів її звернення за медичною допомогою наступного дня після описаних у протоколі подій, а також на некоректність посилання у протоколі про адміністративне правопорушення на складені раніше відносно ОСОБА_1 протоколи про адміністративні правопорушення, оскільки у двох випадках справи відносно неї буди закриті, а один протокол до суду навіть не направлявся.

Заслухавши ОСОБА_1 та її захисника, дослідивши матеріали справи, суддя приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ч.1 ст. 172-15 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби у вигляді накладення штрафу від ста до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк до десяти діб.

Частина 2 ст. 172-15 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду, у вигляді накладення штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

При цьому, диспозицією ст. 172-15 КУпАП передбачений спеціальний суб`єкт данного адміністративного правопорушення військова службова особа.

Визначення терміну «військова службова особа» міститься у примітці до ст. 172-13 КУпАП. Так, під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

Разом з тим, будь-яких належних та допустимих доказів того, що солдат ОСОБА_1 , яка на час складання протоколу про адміністративне правопорушення була кухарем їдальні у військовій частині НОМЕР_1 , займає посади або виконує обов`язки, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, матеріали справи не містять.

Крім того, суддя враховує, що безпосереднім об`єктом цього правопорушення є встановлений порядок службової діяльності у сфері реалізації військовими службовими особами своїх прав і виконання обов`язків.

З об`єктивної сторони це правопорушення характеризується суспільно небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби, суспільно небезпечними наслідками у вигляді істотної шкоди і причинним зв`язком між вказаними бездіяльністю і наслідками.

Недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, наказами командування, через недбале чи несумлінне ставлення до них.

Невиконання службових обов`язків полягає у невиконання дій, які входять до службових обов`язків.

Неналежне виконання службових обов`язків полягає в нечіткому, формальному або неповному здійсненні обов`язків.

Однак, на переконання судді, посилання у протоколі про адміністративне правопорушення від 21.05.2025 на загальні положення Статуту внутрішньої служби ЗСУ та Дисциплінарного статуту ЗСУ при визначенні службових обов`язків ОСОБА_1 є недостатнім для констатації наявності складу об`єктивної сторони інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

У той же час, у вказаному протоколі не зазначені службові обов`язки, які безпосередньо покладені на ОСОБА_1 , та конкретне коло її повноважень, відповідні докази на підтвердження її службових повноважень у матеріалах справи також відсутні.

Суддя враховує, що відповідальність за ст. 172-15 КУпАП настає лише в тому разі, коли військова службова особа була не лише зобов`язана, а й мала реальну можливість діяти відповідним чином та виконати свої службові обов`язки в повному обсязі.

Однак, дані обставини у протоколі та матеріалах справи не відображені.

Крім того, суддя враховує, що інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення належить до правопорушень з формальним складом, для якого закон вимагає лише встановлення факту діяння. Тобто, відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби настає незалежно від того, чи призвело це діяння до негативних наслідків та завдання шкоди матеріального характеру.

У даному випадку у протоколі про адміністративне правопорушення вказано про те, що своїми діями ОСОБА_1 створила передумови для зниження боєготовності підрозділу. Однак, більш детального пояснення даних тверджень ні у протоколі, ні у долучених до нього матеріалах немає.

Наведене, на переконання судді, свідчить про неконкретність та необґрунтованість висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, що порушує її гарантоване Конституцією України право на захист від пред`явленого обвинувачення.

Суддя також погоджується з іншими твердженнями захисника особи, яка притягається до відповідальності, викладеними у письмових запереченнях на протокол про адміністративне правопорушення і озвученими під час розгляду справи, вважаючи їх належним чином обґрунтованими і такими, що детально відображають всі недоліки, які були допущені особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення.

При цьому, суддя враховує, що у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява серія A № 303-A; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29).

Таким чином, суддя приходить до висновку про те, що ні у протоколі А3309 №1 про військове адміністративне правопорушення, ні у долучених до нього матеріалах не наведено належного та достатнього обґрунтування наявності у діях ОСОБА_1 усіх необхідних ознак події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого саме ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суддя приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП.

При цьому, у зв`язку із закриттям справи про адміністративне правопорушення судовий збір із ОСОБА_1 стягненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст. 172-15, ст. ст. 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена учасниками процесу до Запорізького апеляційного суду шляхом подання через Олександрівський районний суд міста Запоріжжя апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення, а також прокурором у порядку, передбаченому ч. 5 ст.7 КУпАП.

Суддя Юлія КАРЕТНИК