Справа № 505/1452/24
Провадження № 3/505/5/2025
ПОСТАНОВА

Іменем України

28.02.2025 р. Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої судді Павловської Г.В.

при секретарі судового засідання Киларь Н.А.

за участю:

адвоката Осокіна С.Ю.

особи, відносно якої складено адмінпротокол ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний протокол який надійшов від Подільського РУП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 ,

не працюючого, військовозобов`язаного, який зареєстрований та мешкає

за адресою: АДРЕСА_1 ,

-за ч. 2 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №469234 від 12 березня 2024 року ОСОБА_1 12 березня 2024 року о 21 годині 02 хвилин в м. Подільськ, по проспекту Перемоги, керував автомобілем BMW 1161 д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія на місці події за допомогою приладу Драгер. Своїми діями ОСОБА_1 , порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав. Просив справу закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. Пояснив, що 12 березня 2024 року по проспекту Шевченка в м. Подільськ, Одеської області, він їхав разом з дружиною. Перед автомобвлем чоловік зашпортнувся і впав. Приїхали поліцейські і сказали щоб він продув в прилад "Драгер", а якщо відмовиться то автомобіль заберуть на штраф майданчик. Коли він продув то прилад показав 0,2 проміле, більш точно він не пам`ятає. Потім поліцейські склали протокол і спочатку він відмовився підписувати, однак вони сказали, що все буде нормально і він підписав, приїхав евакуатор і забрав автомобіль. Повідомив, що підпис поставив в протоколі, оскільки у нього був шок. Зазначив, що він вимагав у поліцейських поїхати в лікарню на медосвідоцтво, однак вони відмовили йому.

Свідок ОСОБА_2 , суду пояснила, що є дружиною ОСОБА_1 , 12 березня 2024 року вона з чоловіком поїхали з вул. Бочковича м. Подільськ до магазину розташованому біля районної лікарні, розвернулись та попрямували по зворотньому маршруту по пр. Перемоги м. Подільськ. Погодні умови були складні, був дощ і туман. За кермом була вона, посвідчення водія не має, однак навики керування авто має. Хотіла набратись досвіду і керувала автомобілем по проспекту Шевченка в м. Подільськ, Одеської області. Швидкість була не велика приблизно 40 км/год. Перед автомобілем впав чоловік, який переходив дорогу. На виклик приїхали поліцейські і запитали хто власник автомобіля. Так як вона була вагітна то чоловік взяв вину по ДТП на себе. Вона не бачила щоб чоловік проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння, а їй поліцейські не пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Пояснила, що подія сталась неподалік готелю «Супутник» м. Подільськ.

Адвокат Осокін С.Ю. в судовому засіданні просив справу відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. Звернув увагу суду, що на відео не зафіксовано, що саме ОСОБА_1 12 березня 2024 року о 21 годині 02 хвилин м. Подільську по проспекту Перемоги, керував автомобілем BMW 1161 д.н.з. НОМЕР_2 . Вказав, що ОСОБА_1 став правопорушником тільки тому, що є власником автомобіля, в протолі відсутня будь яка інформація про відеоприйстрій. ОСОБА_1 не були роз`яснені його права. В протоколі вказано, що подія відбулась по простекту Перемоги в м. Подільськ, Одеської області, однак з відеофайлу вбачається, що подія відбулась по проспекту Шевченка в м. Подільськ, Одеської області. Ніяких допустимих доказів підтвердження вини за ч. 2 ст. 130 КУпАП суду не надано. Адвокат Осокін С.Ю. зазначив,що направлення на медосвідоцтво ОСОБА_1 поліцейськими не надавалось і не долучено до протоколу, а акт огляду є недопустимим доказом.

Тому адвокат Осокін С.Ю. вважає, що в матеріалах адміністративної справи стосовно громадянина ОСОБА_1 відсутні докази скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, а наявний в матеріалах справи адмінпротокол, акт огляду та відеозапис з двох відеофайлів не можуть являтися допустимими доказами.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , покази свідка ОСОБА_2 та думку авдоката Осокіна С.Ю. і дослідивши письмові докази, DVD диск з відеозаписом, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак протиправного соціально шкідливого діяння, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Відповідно положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ст. 251 КУпАП).

Згідно висновків Верховного Суду, викладених у справі № 216/5226/16-а(2-а/216/33/17), притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 536/1703/17.

Так, диспозиція ст. 130 КУпАП передбачає керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, зазначена норма передбачає дві форми об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а саме: керування особою транспортним засобом у стані сп`яніння та відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, а також визначає спеціального суб`єкта водія транспортного засобу.

Водій-особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керування транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі (п. 1.10 Правил дорожнього руху).

Пунктом 27 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено, що керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в постанові Верховного Суду від 20.02.2019 року у справі № 404/4467/16-а зазначено, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Обставина керування особою транспортним засобом обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

До матеріалів справи на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 долучені докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД№469234 від 12 березня 2024 року, чек газоаналізатора Драгер, відповідно до якого результат проведеного 12 березня 2024 року огляду ОСОБА_1 склав 0,23 %; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; CVD диск з відеозаписами.

З оглянутих відеозаписів з відеокамери, яка встановлена зправа, біля годинника по проспекту Шевченка в м. Подільськ, Одеської області вбачається, що якийсь автомобіль дуже повільно рухається і дорогу переходить пішохід. На вулиці йде дощ, темна пора доби, і не видно який автомобіль та хто з водіїв керує ним.

При цьому, зазначені відеозаписи не містять підтвердження, що за кермом перебував ОСОБА_1 , а свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що за кермом 12 березня 2024 року о 21 годині 02 хвилини перебувала вона, оскільки хотіла набратись досвіду в керуванні транспортними засобами, чоловік ОСОБА_1 навчав її неодноразово також і раніше. Однак посвідчення водія вона не отримувала.

Таким чином, будь-яких належних доказів, зокрема долученими до протоколу відеозаписами, факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом матеріали справи не містять, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Наведене у своєї сукупності вказує на недоведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння 12 березня 2024 року о 21 годині 02 хвилини.

Суд зауважує, що особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Отже, відсутність у справі доказів факту керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння виключає можливість притягнення її до відповідальності за ст. 130 КУпАП, оскільки не містить обов`язкової складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Як визначено п.43 рішення ЄСПЛ від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п.282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Верховний Суд у своїй постанові від 08.07.2020 року по справі №463/1352/16-а зазначив, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Суд зазначає, що при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою, суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), що передбачають: «ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і обвинувачений є винним у його вчиненні. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать «за» чи «проти» тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення.

Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України».

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

Також, в справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно із ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять доказів керування ним транспортним засобом.

Керуючись ст.ст.7, 8, 130 ч. 2, ст.ст. 221, 245, п.1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 251, 266, 283, 284, 287, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст.62, 68 Конституції України, ст.ст. 13, 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 року, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в порядку, передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Суддя Павловська Г.В.