19.06.2025 Єдиний унікальний № 371/627/25
провадження № 3/371/309/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року м. Миронівка

ЄУН 371/627/25

Провадження № 3/371/309/25

Суддя Миронівського районного суду Київської області Капшук Л.О.,

за участі:

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Шкребтія В.В.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, порушену відносно ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: квартира номер АДРЕСА_1 , працює оператором у ТОВ «Київ-Атлантик Україна»,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И Л А :

21 квітня 2025 року о 20 годині 30 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки «Chevrolet Lacetti», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вулицею Гргорія Сковороди у місті Миронівка Обухівського району Київської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів).

В порушення п. 2.5. Правил дорожнього руху, після зупинки транспортного засобу на пропозицію поліцейського ОСОБА_2 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу газоаналізатора «Alcotest Drager 6810» та у закладі охорони здоров`я, чим ухилився від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Шкребтій В.В. до початку судового засідання подав клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення.

Подане клопотання обґрунтував тими обставинами, що матеріали справи не містять доказів, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема щодо фактів керування транспортним засобом, порушення правил дорожнього руху і як наслідок - законного зупинення керованого ним автомобіля за таке порушення.

Захисник зазначив, що ОСОБА_1 на місці складання протоколу заперечував свою вину у вчиненні правопорушення, про що вказав у змісті протоколу про адміністративне правопорушення, свідки правопорушення не були залучені, технічний засіб відеозапису, яким фіксувалася подія, у протоколі не зазначений.

При перегляді відеозапису, доданого до матеріалів справи, вбачається, що о 21 квітня 2025 року о 20 годині 33 хвилини поліцейський підходить до автомобіля, який знаходиться у нерухомому стані. ОСОБА_1 відразу заперечив факт керування транспортним засобом та указував на відсутність підстав перевірки документів. О 21 годині 31 хвилина ОСОБА_1 робить зауваження, чому не указані свідки у протоколі про адміністративне правопорушення. Співробітник поліції зазначає, що ведеться відеофіксація.

Дії співробітників поліції щодо перевірки документів та проведення освідування захисник вважає незаконними з огляду на те, норми Закону України «Про національну поліцію» визначають підстави зупинки транспортного засобу та підстави перевірки документів. Дані підстави я вичерпними. Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки.

Згідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22 жовтня 2019 року у справі №161/7068/16-а, поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав ).

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає в разі керування особою транспортним засобом у стані сп`яніння, відмови від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Факт керування транспортним засобом належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 17 липня 2019 року у справі №295/3099/17, від 13 лютого 2020 року у справі №524/9716/16-а, приписами ч. 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок співробітників поліції щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у справах про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в протоколі по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Складений відносно його підзахисного протокол серії ЕПР1 № 307905 не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що він не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис події, що нівелює доказове значення відеозапису.

Щодо наданого відеозапису із власного мобільного телефону вказав, що Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18 грудня 2018 року, містить чіткий перелік пристроїв, з допомогою яких поліції надано право проводити відеофіксацію, та не надає право поліцейським здійснювати відеофіксацію власними мобільними пристроями.

У справі № 686/11314/17 Верховний Суд вказав, що оскільки поліцейськими не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм Правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а співробітники поліції мають право зупиняти автомобіль, лише коли є факт правопорушення.

Вказана позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом та відповідає доктрині під умовною назвою «плоди отруйного дерева», сформульованій Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», відповідно до якої якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з цих джерел, будуть такими ж. Докази, отримані з порушенням встановленого порядку, призводять до несправедливості процесу в цілому, незалежно від їх доказової сили.

Вважає, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення не доведена належними та допустимими доказами. Просив провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення заперечив. Пояснив, що він 21 квітня 2025 року не керував транспортним засобом автомобілем марки «Chevrolet Lacetti», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Автомобілем керувала ОСОБА_3 , проте вона не має посвідчення водія, а тому злякалася працівників поліції та пересіла на пасажирське сидіння в автомобілі. Зазначив, що працівники поліції не повідомили його про причини зупинки, а тому подальші дії працівників поліції є не законними і він не був зобов`язаний проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому просив закрити провадження у справі. На підтвердження своїх показів просив допитати свідка ОСОБА_3 .

Захисник в судовому засіданні навів мотиви щодо відсутності підстав притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, які ним були наведені у змісті поданого клопотання.

В судовому засіданні за клопотанням захисника допитано свідка ОСОБА_3 . Відповідно до її показів, 21 квітня 2025 року вона перебувала за кермом транспортного засобу автомобіля марки «Chevrolet Lacetti», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вона бажає навчитися керувати автомобілем, тому того дня попросила ОСОБА_1 покермувати. З ними в автомобілі був знайомий, якого вони підвезли до місця проживання. Там вона пересіла на заднє сидіння, оскільки злякалася працівників поліції, бо не має права керувати.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінюючи надані на підтвердження події адміністративного правопорушення та досліджені в судовому засіданні докази, суд зазначає таке.

Згідно з п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі по тексту ПДР) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п. 2.5. ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 1.9. ПДР передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає настання відповідальності за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

На підставі ч. 6 ст. 266 КУпАП, направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Такий порядок був затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 та діє зі змінами та доповненнями на даний час (далі Порядок № 1103).

На підставі п. 2 Порядку № 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Згідно з п. 2 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 3 розділу І Інструкції встановлено, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Таким чином, вищезазначені нормативні акти чітко визначають, коли у поліцейського виникає право проводити огляд на стан сп`яніння водія транспортного засобу, а саме у поліцейського мають бути підстави вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до положень вищевказаного Порядку № 1103, огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем в закладі охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Водій транспортного засобу, який відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Посадовою особою, яка склала протокол щодо ОСОБА_1 , було дотримано зазначених положень нормативних актів, протокол щодо останнього про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, складено за наявності відповідних достатніх доказів про вчинення вказаного правопорушення.

У ході здійснення судом провадження у справі про адміністративне правопорушення, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак такого сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.

Складений щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №307905 від 21 квітня 2025 року відповідає вимогам, установленим ст. 256 КУпАП та Інструкції № 1452/735, є належним, допустимим та достовірним доказом у справі, який сумніву у суду не викликає.

Встановлено, що ОСОБА_1 21 квітня 2025 року керував транспортним засобом автомобілем марки «Chevrolet Lacetti», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вулицею Григорія Сковороди у місті Миронівка Обухівського району Київської області. ОСОБА_1 зупинив транспортний засіб після того, як побачив, що за ним слідує транспорний засіб працівників поліції. Причиною зупинки транспортного засобу, яку повідомили працівники поліції, була відсутність в базі інформації щодо наявності у нього полісу обов`язкового страхування.

При спілкуванні з ОСОБА_1 було виявлено наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння. Маючи ознаки алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Працівниками поліції було встановлено факти вчинення особою, яка керувала транспортним засобом, декількох адміністративних правопорушень. За виявленими фактами працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення, складеного за ч. 1 ст. 130 КУпАП, вбачається, що ОСОБА_1 підписав протокол про адміністративне правопорушення відмовився, в графі «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності по суті порушення» зазначив : «Не згоден». Інших пояснень працівникам поліції не надавав, тому з описаного запису не можливо встановити з чим саме не погоджувався ОСОБА_1 при складанні щодо нього протоколу про адмінстрпативне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відомості про те, що ОСОБА_1 оскаржував у встановленому законом порядку дії працівників поліції за фактом складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП та за фактом його притягнення до адміністративної за ч. 1 ст. 126 КУпАП у справі відсутні. В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що сплатив штраф за постановою.

До матеріалів справи про адміністративне правопорушення додано носій інформації у вигляді DVD-R диску із відеозаписами з нагрудного відеореєстратора працівників патрульної поліції та з реєстратора патрульного автомобіля. Судом було досліджено дані вказаних відеозаписів.

Із відеозаписів слідує, що працівники поліції на службовому автомобілі їхали за транспортним засобом автомобілем марки «Chevrolet Lacetti», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Такий факт зафіксовано на відеозаписі IMG_1651, який здійснено на відеореєстратор службового автомобіля працівників поліції 21 квітня 2025 року.

Після зупинки транспортного засобу працівники поліції відразу підійшли до ОСОБА_1 , який сидів в автомобілі за кермом на місці водія. ОСОБА_1 не заперував факт керування транспортним засобом, заперечував факт його зупинки працівниками поліції. При спілкуванні з працівниками поліції ОСОБА_1 постійно наголошував, що працівники поліції його не зупиняли, він зупинився сам, жодного разу він не сказав, що не керував транспортним засобом.

Відомості відеозапису події правопорушення спростовують мотиви ОСОБА_1 та його захисника, наведені в судовому засіданні, про те, що ОСОБА_1 не керував транспорним засобом та повідомляв про це працівникам поліції.

Відеозаписом також підтверджено, що працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , який перебував за кермом водія, що причиною зупинки транспорного засобу та перевірки документів є відсутність інформації щодо наявності у нього поліса обов`язкового страхування. На вимогу працівників поліції ОСОБА_1 відмовився надавати будь які документи, зазначив, що працівники поліції не мають права в нього вимагати документи. На відео відображено, що ОСОБА_1 поводить себе зухвало з працівниками поліції, знаходиться у збудженому стані, його дії не відповідають обстановці та обставинам події. На задньому пасажирському сидінні автомобіля марки «Chevrolet Lacetti», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебувають дві особи чоловічої статі. Свідок ОСОБА_3 в салоні автомобіля відсутня.

На вимогу ОСОБА_1 для демонстрації запису руху керованого ним автомобіля працівник поліції здійснив завантаження такого запису з відеореєстратора, встановленого на службовий автомобіль працівників поліції, та показав йому відеозапис, на якому керований ним автомобіль здійснює рух.

Під час спілкування з ОСОБА_1 працівник поліції виявив та повідомив йому ознаки алкогольного сп`яніння, запропонував останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу газоаналізатора «Alcotest Drager 6810» або у закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 поліцейськими було роз`яснено порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та повідомлено про наслідки відмови від проходження такого огляду.

ОСОБА_1 продовжував сперечатися та наводити мотиви про те, що працівники поліції його не зупиняли, тому вони не мають права вимагати в нього документи та пропонувати пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, мотивуючи тим, що він зупинився сам, вимоги про зупинку керованого ним транспортного засобу від працівників поліції не надходило.

Свідок ОСОБА_3 на відео з нагрудного відеореєстратора з`являється о 20 годині 52 хвилини 21 квітня 2025 року. На зауваження працівників поліції, для чого вона прийшла і сіла на сидіння водія, свідок повідомляє, що жодних заперечень щодо дій працівників поліції не висловлювала.

Обставини, які зазначені в протоколі, узгоджуються із дослідженими судом відеозаписами, наданими працівниками поліції, на яких достатньо повно відображені події, які відбувалися 21 квітня 2025 року за участю ОСОБА_1 . Відеозаписи свідчать про дотримання правил Інструкції № 1452/735.

Підстави вважати надані відеозаписи недопустимим доказом у суду відсутні, оскільки на них зафіксовані усі процесуальні дії, які мав вчинити поліцейський при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення.

Відеозаписи події здійснені на підставі п. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» з метою фіксування правопорушення, та є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення. Дослідженими судом відеозаписами підтверджені обставини, які підлягають доказуванню у цій справі, вони не можуть бути визнані неналежним доказом.

Будь-який тиск з боку працівників поліції, у тому числі направлений на невиконання водієм обовязку пройти огляд на стан алкогольного спяніння відповідно до встановленого законом порядку, не мав місця. Працівник патрульної поліції наполегливо пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Керування ОСОБА_1 транспортним засобом та відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджуються даними протоколу про адміністративне правопорушення, зафіксовані працівниками поліції на нагрудну відеокамеру, матеріали відеозапису долучені до матеріалів справи, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 266 КУпАП.

У направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21 квітня 2025 року зазначено, що у результаті огляду водія ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема, різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мовлення.

За змістом п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином норми ПДР встановлюють обов`язок водія, а не право, пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія тощо) Правила не містять. Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

Вина ОСОБА_1 вчиненні правопорушення підтверджується даними письмових матеріалів справи: протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 307905, складеного 21 квітня 2025 року, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21 квітня 2025 року та даними відеозаписів правопорушення.

Оцінені судом вищевказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності, вони є належними, допустимими та достатніми, а сукупність цих доказів є достатньою для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу газоаналізатора «Alcotest Drager 6810» та у закладі охорони здоров`я, чим ухилився від проходження у встановленому законом порядку огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, а тому повинен нести відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння сам по собі утворює склад вказаного адміністративного правопорушення.

При прийнятті рішення, відсутні будь-які підстави, які б давали можливість суду вважати, що досліджені докази є сумнівними та неправдивими, оскільки вони узгоджуються між собою та є такими, що повністю відповідають обставинам справи.

Мотиви ОСОБА_1 та його захисника Шкребтія В.В. суд оцінює критично, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам, що мали місце та підверджені належними і достатніми доказами.

Положення ст. 256 КУпАП, яка регулює зміст протоколу про адміністративне правопорушення, та положення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року № 1395 не вимагають зазначення засобу відеофіксації у протоколі про адміністративне правопорушення.

Посилання сторони захисту на відсутність законних підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 суд вважає безпідставними, оскільки незгода водія з причинами зупинки, або його необізнаність про це, не нівелює його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння.

Неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками сп`яніння, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання вимог п. 2.5. ПДР.

Правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Наявність або відсутність законних причин для зупинки транспортного засобу не входять до складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Водночас, керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.

Безпідставними є посилання на ті обставини, що працівник поліції не залучив свідків події. За наведеними вище правилами огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

У цьому випадку поліцейський для фіксації події правопорушення застосував спеціальні технічні засоби та не мав обов`язку забезпечувати присутність двох свідків.

Свідок ОСОБА_3 надала суперечливі пояснення щодо обставин, за яких вона перебувала за кермом автомобіля марки «Chevrolet Lacetti», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 21 квітня 2025 року о 20 годині 30 хвилин.

На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку, що пояснення свідка ОСОБА_3 є неправдивими. Ці пояснення суперечать встановленим при розгляді даної справи обставинам, та є такими, що направлені на надання знайомому ОСОБА_1 допомоги в уникненні адміністративної відповідальності за скоєне.

Жодних доказів про порушення законодавства працівниками поліції суду не надано. Внаслідок цього, у суду відсутні підстави сумніватися у законності дій працівників поліції.

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Порушень вимог КУпАП, які б могли потягнути за собою визнання доказів недопустимими, судом не встановлено.

При цьому суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п. 43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

З огляду на досліджені судом докази, наведені захисником Тинченка Р.Р. у клопотанні про закриття провадження у справі мотиви не заслуговують на увагу та розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Суд звертає увагу, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, яке з урахуванням положень статтей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

До особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідно застосувати стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст. 23, 40-1, ч. 1 ст. 130, ст.ст. 245, 280, ч. 1 ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 піддати адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Штраф підлягає сплаті на рахунок ГУК у Київ. обл./м.Київ/21081300, номер рахунку UA0010001, , код класифікації доходів бюджету: 21081300.

Розяснити ОСОБА_1 , що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф ним має бути сплачений не пізніше ніж через пятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення адміністративного стягнення, а в разі оскарження такої постанови не пізніше ніж через пятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі сплати штрафу у строк, передбачений ст. 307 КУпАП, копію платіжного документу необхідно подати до Миронівського районного суду Київської області.

З урахуванням приписів ч. 2 ст. 308 КУпАП, у разі несплати штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення буде надіслана для примусового виконання до органу Державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна.

При примусовому виконанні цієї постанови органами державної виконавчої служби з правопорушника ОСОБА_1 стягнути подвійний розмір штрафу, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Судовий збір підлягає сплаті на рахунок ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, номер рахунку UА0026001, , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету: 220301060.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області протягом десятиденного строку з дня винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Л.О. Капшук