Справа №750/5616/25
Провадження №3/750/1998/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2025 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі: головуючого судді - Самусь Л.В.,

за участю секретаря - Бублик Т.М.,

розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , - за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

в с т а н о в и в:

10.04.2025 року о 23:06 год. ОСОБА_1 в м. Чернігові по пр. Левка Лук`яненка, буд. 35, керував транспортним засобом Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук; від проходження огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 з протоколом не погодився та пояснив, що він керував транспортним засобом, його зупинили нібито за порушення ПДР. Одразу почали вимагати документи, не пояснили причину зупинки, почали кричати. Він нічого не порушував, але його виводили на емоції. Винесли дві постанови безпідставно. Потім сказали, що руки тремтять, але він боявся поліцейських, вони були з автоматами. Не захотів їхати з ними до лікаря, бо боявся поліцейських. Наступного дня сам здав аналізи, бо зупинили його вночі, він тверезий, на підтвердження чого надав суду виписку №265 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 11.04.2025. Про наслідки відмови його не попередили. Він пішов, бо було прискіпливе відношення, ознак сп`яніння не було. Не роз`яснили йому відповідальність за відмову, провокували на відмову, також не пояснили, що потім відвезуть додому. Він відмовився від проходження огляду у лікаря, оскільки не хотів їхати з ними, був страх через прискіпливе відношення. Дії працівників поліції не оскаржував.

Свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що мешкає з ОСОБА_1 в квартирі. ОСОБА_1 не вживає наркотичні засоби взагалі. У разі вживання алкоголю за кермо не сідає. ОСОБА_1 розповів йому про цю подію, було неочікувано для нього, оскільки ОСОБА_1 взагалі не вживає наркотики.

Опитаний в судовому засіданні в якості свідка поліцейський взводу №2 роти №3 БУПП в Чернігівській області сержант поліції ОСОБА_3 , суду пояснив, що він складав протокол за ст. 130 КУпАП. Зупинили водія за порушення ПДР. Під час спілкування водій спочатку не надав документи. За вказані порушення на нього було складено постанови. В подальшому, у водія були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, та запропоновано тому пройти огляд у лікаря, на що водій відмовився, за що і було складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП. Наслідки відмови були також роз`яснені. Водію повідомили, що його доставлять додому після освідування, причин для відмови від проходження огляду у нього не було. Прискіпливого відношення також не було. Ознаки наркотичного сп`яніння були виявлені і озвучені, в направленні і протоколі він зазначив три такі ознаки, цього було достатньо, тому мабуть про очі, які не реагували на світло, він і забув написати, а зазначив три, які перші виявив.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог, викладених у ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, обставини адміністративного правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Розділом 2 Правил дорожнього руху передбачено обов`язки та права водіїв механічних транспортних засобів, так відповідно до п. 2.5 вказаних Правил водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, не дивлячись на заперечення ОСОБА_1 своєї вини, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, доведена наданими та перевіреними у судовому засіданні доказами, послідовними поясненнями свідка ОСОБА_3 , а також дослідженими матеріалами справи протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №296828 від 11.04.2025, де інспектором викладені обставини цього правопорушення, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.04.2025, рапортом поліцейського взводу №2 роти №3 БУПП в Чернігівській області ДПП сержанта поліції Олексія Степанця від 11.04.2025, копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4472507 від 10.04.2025, копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4472492 від 10.04.2025, відеозаписом до протоколу серії ЕПР1 №296828 від 11.04.2025.

Всі вищезазначені докази повністю узгоджуються між собою і не містять будь-яких суперечностей.

Будь-яких даних про те, що вищезазначений свідок ОСОБА_3 зацікавлений у розгляді справи або мав би підстави обмовити особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, у судовому засіданні не встановлено.

Разом з тим, вище приведений аналіз доказів по справі змушує суд критично віднестись до пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та свідків ОСОБА_2 , оскільки, зазначене ними, об`єктивно нічим не підтверджується. Пояснення свідка ОСОБА_2 суд до уваги не приймає, оскільки останній по-перше, є знайомим ОСОБА_1 , а тому є зацікавленим в результатах розгляду справи, по-друге, з відеозапису слідує, що ОСОБА_1 на час зупинки його працівниками поліції перебував у автомобілі сам, під час спілкування з працівниками поліції перебування свідка ОСОБА_2 на місці події не встановлено, з відеозапису не вбачається перебування будь-якої іншої особи чи осіб, окрім працівників поліції, ОСОБА_1 на місці події, тому вказані пояснення ОСОБА_2 , надані ним в судовому засіданні, жодним чином не спростовують факту порушення ОСОБА_1 пункту 2.5 ПДР України, як то відмову водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Більш того, суд за вказаних обставин розцінює пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, як такі, що надані з метою уникнення адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення.

Тобто, об`єктивні докази, які б спростовували вину ОСОБА_1 суду надані не були.

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року, та регулюється «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Відповідно до п.4 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція), ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота), тобто порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІ Інструкції перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. З пункту 6 розділу ІІ Інструкції слідує, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків, в якості яких не можуть бути залучені поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення зазначеного огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до пункту 9 розділу ІІ Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Згідно до пункту 7 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він відмовлявся від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння, оскільки боявся працівників поліції, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Як слідує з переглянутого відеозапису з нагрудних камер поліцейських батальйону патрульної поліції в Чернігівській області ДПП, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, останніми було зупинено ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» (Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху) через те, що транспортний засіб, яким той керував, здійснював рух по тротуару (п. 11.13 ПДР - забороняється рух транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під`їздів і за умови виконання вимог пунктів 26.1, 26.2 та 26.3 цих Правил). На питання поліцейських, чого водій здійснював рух по тротуару, ОСОБА_1 питає: «а що, там не можна рухатись, а як тоді заїхати на парковку?» та вказує, що так його вів навігатор. Працівник поліції пояснює, де саме можна зробити було розворот та заїзд на парковку, а також вказує, що діючими ПДР заборонено рух по тротуару. Потім працівник поліції попросив пред`явити документи, ОСОБА_1 перепитав, які саме і працівник поліції вказав, що посвідчення водія, оскільки він же керував автомобілем і є водієм. Після цього ОСОБА_1 тривалий час не надає свої документи, вимагає пред`явити спершу докази керування ним автомобілем по тротуару. Працівник поліції завантажує на свій телефон данні з відеореєстратора службового транспортного засобу, ще раз представляється водієві, вказує про обов`язок того, передбачений п. 2.4 ПДР, надати посвідчення водія, однак ОСОБА_1 вказує, що зробить це тільки після того, як побачить докази порушення. Поліцейські роз`яснюють ОСОБА_1 , що він зобов`язаний пред`явити спершу посвідчення водія, а коли перейдуть до розгляду справи за порушення, останньому нададуть докази його порушення. Водію було продемонстровано відеозапис порушення, і ОСОБА_1 вказав, що це не тротуар, а прилегла територія, там стоять автомобілі. Поліцейський інформує того, що за вказане порушення ПДР відносно нього буде винесено постанову. ОСОБА_1 зазначає, що буде оскаржувати таку, оскільки немає позначки, що це тротуар. Поліцейський інформує водія, що на нього буде винесено ще одну постанову за відмову надати посвідчення водія. В подальшому, ОСОБА_1 о 23:35 год. було ознайомлено з постановами. ОСОБА_1 вказує, що це має бути викладено в одній постанові, питає в чому справа і чому не один штраф, і здійснює дзвінок на канал «102». В подальшому, о 23:46 год. поліцейський запитує ОСОБА_1 чи не вживає він наркотичні речовини, оскільки наявне тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя. ОСОБА_1 запитує чи є підозра? Працівник поліції пропонує водію пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі. Після цього також оглядає зіниці очей і вказує, що немає реакції. Поліцейський знову пропонує пройти огляд, а в разі якщо водій не погодиться, це буде відмова. ОСОБА_1 перепитує, які підстави, і працівник поліції вказує, що у водія розширені зіниці очей, блідість обличчя, тремтіння пальців рук та поведінка, що не відповідає обстановці (неадекватна поведінка), і знову пропонує пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння у лікаря. ОСОБА_1 відмовляється і поліцейський зазначає, що в такому випадку буде складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП, роз`яснює права. Після того, як було складено протокол, працівник поліції о 00:00 год. підійшов до автомобіля, в якому знаходився ОСОБА_1 , щоб ознайомити того з протоколом, однак водій вийшов з авто і пішов у невідомому напрямку.

Отже, жодних підстав з яких би вбачалось, що працівники поліції якось залякували водія, чинили на нього тиск та вчиняли неправомірні дії по відношенню до нього, у суду немає.

При цьому, мотиви відмови водія від виконання вимоги поліцейських у відповідності до п.2.5 ПДР правового значення не мають. Наслідком такої відмови є складення відносно водія протоколу про адміністративну відповідальність, передбачену ч.1ст.130 КУпАП.

Дані, що містяться у зазначених джерелах доказів, повністю відповідають фактичним обставинам справи та вказують на вину ОСОБА_1 у порушенні вищезазначених вимог ПДР України та при складанні зазначених адміністративних матеріалів працівниками поліції не було допущено неповноту чи необ`єктивність в оцінюванні дій правопорушника.

Крім того, ОСОБА_1 отримував посвідчення водія, а відтак знання ним положень ПДР України презуміюється і при реалізації свого права на керування автомобілем, він повинен був виконати додаткові обов`язки, що визначені п. 2.5 ПДР України. Проте, водій ОСОБА_1 усвідомлено, чітко та однозначно відмовився виконувати вимоги п. 2.5 ПДР.

Факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Стосовно зафіксованої на відеозаписі такої ознаки наркотичного сп`яніння, як «розширені зіниці очей, які не реагують на світло», однак не вказаної у протоколі серії ЕПР1 №296828 та направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.04.2025, суд зазначає, що пунктом 4 розділу І Інструкції передбачено ознаки наркотичного сп`яніння, і наявність у водія хоча б однієї з таких є підставою для проведення огляду водія на стан наркотичного сп`яніння. Крім того, в судовому засіданні поліцейським зазначено, що така ознака була виявлена останньою, вже після висунення вперше водію пропозиції пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння після виявленні інших ознак такого, а тому ним було занесено до відповідних документів перші три ознаки, які ним було виявлено, що не є порушенням діючих норм законодавства, з огляду на вищезазначене.

Доводи ОСОБА_1 про те, що підстав для зупинки не було, він нічого не порушував, вказаних ознак сп`яніння у нього не було, також спростовано відеозаписом, оскільки з такого вбачається, що ОСОБА_1 було повідомлено про причини зупинки транспортного засобу п.1 ч.1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», а саме автомобіль здійснював рух по тротуару, у зв`язку з чим доводи ОСОБА_1 щодо безпідставності зупинки транспортного засобу суд оцінює критично як безпідставні і надані з метою уникнення адміністративної відповідальності. Суд зауважує, що відповідно до ст. 36 Закону України «Про Національну поліцію», зупинка транспортного засобу є компетенцією поліцейського та його дії можуть бути оскаржені в порядку встановленим законом. Однак, як вбачається з матеріалів справи дії службової особи, що складала протокол та фіксувала правопорушення в порядку, передбаченому чинним законодавством, не оскаржувалися. Отже, твердження водія ОСОБА_1 щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-яким судовим рішенням або висновком компетентного органу. Стосовно доводів ОСОБА_1 про те, що у нього не було ознак наркотичного сп`яніння, такі також судом визнаються неспроможними, оскільки вказане не спростовує вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, так як протокол щодо нього складений за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, пропозицію про проходження якого поліцейським було висунуто відповідно до вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» з зазначенням ознак сп`яніння. Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що стверджується зібраними матеріалами у справі, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за порушення пункту 2.5 ПДР України, сам факт відмови від проходження огляду тягне за собою відповідальність за цією статтею, при цьому не має значення чи перебував водій у стані сп`яніння чи ні.

Суд вказує, що вирішення наявності чи відсутності у водія ознак наркотичного сп`яніння відноситься до виключної компетенції поліцейського, який керуючись загальносуспільними нормами зовнішнього вигляду особи, яка не перебуває в стані наркотичного сп`яніння, на власний розсуд визначає наявність чи відсутність ознак наркотичного сп`яніння.

В той же час, підтвердити або спростувати наявність відповідного стану сп`яніння можливо лише шляхом проходження відповідного огляду на стан сп`яніння, від чого ОСОБА_1 відмовився, хоча згідно п. 2.5 ПДР України зобов`язаний був на вимогу поліцейського, в якого виникли припущення щодо перебування водія в стані сп`яніння, пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення його дійсного стану.

Покликання ОСОБА_1 на ту підставу, що працівниками поліції не було роз`яснено йому наслідки відмови від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння, про відповідальність за це, а тому він потім сам здав аналізи, бо не хотів їхати з працівниками поліції, також не заслуговують на увагу, оскільки з відеозапису слідує, що працівник поліції вказував ОСОБА_1 , що за відмову від проходження огляду передбачена відповідальність ст. 130 КУпАП, і якщо він не згоден проїхати до лікаря, це буде відмова. Диспозицію та санкцію ст. 130 КУпАП працівник поліції не зобов`язаний роз`яснювати водієві, а вимоги пункту 2.5 ПДР України водій, який отримував посвідчення водія, як вже зазначалось вище, повинен знати, з огляду на те, що реалізував своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Щодо наданої ОСОБА_1 виписки №265 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 11.04.2025 КНП «ЧОПНЛ» ЧОР, суд зазначає наступне.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського (ч. 4 ст. 266 КУпАП).

При цьому частиною 5 цієї ж статті імперативно визначено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Аналізуючи зазначені норми права слід дійти висновку про те, що огляд на стан наркотичного сп`яніння має проводити лише лікар у спеціалізованому медичному закладі не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення, і, обов`язково, у присутності працівника поліції, який привіз водія для проходження такого огляду. Тоді як результат ТД №1061 від 15.04.2025, зазначений у виписці №265 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 11.04.2025 за самозверненням (час звернення 15:35 год. 11.04.2025), яку надав ОСОБА_1 суду як доказ своєї невинуватості, складений 25.04.2025 (тобто очевидно поза межами двох годин з моменту виявлення підстав для проведення огляду, а також вже після складання протоколу за порушення п.2.5 ПДР). Поважних причин, які б перешкоджали пройти огляд у передбаченому законом порядку, ОСОБА_1 зазначено не було.

Також не знайшли свого підтвердження доводи ОСОБА_1 , з приводу того, що працівники поліції вчиняли по відношенню до нього незаконні дії (кричали, прискіпливо ставились). Згідно відеозапису, який здійснювався безперервно, не вбачається з боку працівників поліції жодних неправомірних дій тих по відношенню до водія транспортного засобу, працівники поліції діяли в межах службових повноважень. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні зауваження та будь-які скарги на неправомірні дії працівників поліції, як і відсутні на момент розгляду даної адміністративної справи дані щодо оскарження неправомірних дій працівників поліції водієм, відповідно до вимог ст. 267 КУпАП, а тому у суду відсутні підстави для визнання об`єктивними тверджень ОСОБА_1 , що протокол відносно нього складено з порушеннями вимог ст. 256 КУпАП, та не відповідає дійсним обставинам.

Тобто, об`єктивні докази, які б спростовували вину ОСОБА_1 , суду надані не були.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена наданими та перевіреними у судовому засіданні доказами.

Вирішуючи питання щодо накладення адміністративного стягнення, враховуються характер вчиненого правопорушення, дані особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, в зв`язку з чим є підстави для накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, що необхідно для виховання вищезазначеної особи, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як нею, так і іншими особами.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 7, 9, 23, 33, 283, 284 п. 1, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в:

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП і накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя Л.В. Самусь