ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/1981/24 Головуючий суддя І інстанції Глоба М. М.
Провадження № 33/818/241/25 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю., за участі: захисника Мартовицького К.В., при секретарі Болотові О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Мартовицького К.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_1 ,-

УСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.

Як установив суд 12.02.2024 року о 02 год. 18 хв. ОСОБА_1 керував в районі домоволодіння № 15 по вул. Качанівській в м. Харкові транспортним засобом автомобілем марки «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови). Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору Drager Alcotest 6820 ARНК 0054, за результатом якого у нього було встановлено вміст алкоголю у видихуваному повітрі 1,49 %. З вказаним результатам ОСОБА_1 не погодився, при цьому від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі на вимогу працівника поліції, відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Дії ОСОБА_1 , кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки в судовому засіданні присутнім не був, так як перебував у лікарні, копію оскаржуваної постанови отримав лише 12.11.2024 року.

Також ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати закрити провадження у справі.

В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що у нього були встановлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови.

Він пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу з використанням газоаналізатору за результатом якого у нього було встановлено вміст алкоголю у видихуваному повітрі 1,49 %, з результатом був незгоден.

Пройти огляд у закладі охорони здоров`я відмовився.

Зазначає, що не розумів наслідки цієї відмови так як йому цього повідомлено не було, крім того вважав що після ознайомлення з матеріалами справи пункт ПДР України який вказано в протоколі є невірним так як насамперед він пройшов огляд на стан сп`яніння але як вказано в протоколі працівниками патрульної поліції зазначено пункт 2.5а ПДР України що він відмовився проходити огляд на стан сп`яніння.

Також він не згоден з ознаками які вказані в протоколі, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови, оскільки поруч з ним знаходився його знайомий який дійсно перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Інші ознаки порушення мови та поведінка яка не відповідає обстановці згідно відео-файлів які додані до справи взагалі відсутня.

Вказує, що насправді він перебував так би мовити у шоковому стані після того як пристрій показав такі показники, тому що він під час перевірки не перебував у стані алкогольного чи будь якого сп`яніння.

На підставі наведеного, вказує про грубе порушення працівниками поліції процедури виявлення водіїв транспортних засобів з ознаками алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у зв`язку з чим зазначає про недотримання процедури фіксації відмови від проведення огляду на стан сп`яніння, що тягне за собою недійсність огляду, а відтак і скасування постанови суду.

Заслухавши пояснення захисника Мартовицького К.В., який просив поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати оскаржувану постанову, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступного.

Так вимога про поновлення строку н апеляційне оскарження є обґрунтованою, оскільки під час розгляду даної справи в суді першої інстанції стороною захисту ніким представлена не була, а копія оскаржуваної постанови отримана ОСОБА_1 після сплину строку н апеляційне оскарження.

Що стосується вимог про скасування постанови виду, то вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Обставини вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджують матеріали справи, а саме:

Даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 644938 від 12.02.2024 року, згідно якого 12.02.2024 року о 02 год. 18 хв. ОСОБА_1 керував в районі домоволодіння № 15 по вул. Качанівській в м. Харкові транспортним засобом автомобілем марки «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови). Огляд на стан алкогольного сп`яніння відносно ОСОБА_1 був проведений на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору Drager Alcotest 6820 ARНК 0054, за результатом якого у нього було встановлено вміст алкоголю у видихуваному повітрі 1,49 %, з яким він не погодився, при цьому від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі на вимогу працівника поліції, відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України (а.с. 1).

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП.

Даними акту щодо огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та результату вимірювання кількості алкоголю у ОСОБА_1 у видихаємому повітрі із застосуванням приладу Drager Alcotest 6820 ARНК 0054, становить 1,49 % (а.с. 5-7).

Даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.02.2024 року (а.с. 8).

Даними рапорту від 12.02.2024 року (а.с. 9).

Також провина ОСОБА_1 у фактично скоєному підтверджується даними відеозапису подій від 12.02.2024 року, згідно якого відносно ОСОБА_1 був проведений огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору Drager Alcotest 6820 ARНК 0054, за результатом якого у нього було встановлено вміст алкоголю у видихуваному повітрі 1,49 %, з яким він не погодився, у зв`язку з чим працівником поліції йому було запропоновано пройти огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, але ОСОБА_1 відмовився (а.с. 3).

Сукупність названих доказів спростовує висловлену в апеляційній скарзі версію, стосовно шокового стану ОСОБА_1 у зв`язку із показами приладу газоаналізатору та подальшої саме через це відмови пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Отже апеляційний суд підсумовуючи свої висновки констатує, що матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення, зокрема в частині що стосується не роз`яснення йому підстав для проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) суду не надано.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 поліцейськими дотримано вимоги ст. ст.256, 268 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис не містять істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи.

Отже, суд першої інстанції не порушив вимог ст. ст. 279, 280, 213, 221 КУпАП і розглянув справу в межах наданих матеріалів справи.

Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що впливатимуть зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцією факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишить місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1987 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Покарання призначено судом першої інстанції ОСОБА_1 в межах санкції передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП та з урахуванням вимог ч.2 ст.33 КУпАП.

Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляції не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника Мартовицького К.В. в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника Мартовицького К.В. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.Ю. Грошева