КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 33/824/1630/2025 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ЄУН: 362/7654/24 Суддя у І інстанції: Дорошенко В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2025 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Бугаєнка Олександра Григоровича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2025 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, тимчасово не працюючий, житель АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що 29 жовтня 2024 року о 10.20 год. у смт. Калинівка Фастівського району Київської області на а/д Т1038, 1км виїзд на а/д М-05 «Київ Одеса» керував транспортним засобом «Ford Transit» державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук,) та, у порушення вимог п. 2.5 ПДР України, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога та на алкотестері «Драгер» відмовився на відеозапис бодікамера № 1.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Бугаєнко О.Г. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, посилаючи на положення ст.ст. 7, 9, 245, 251, 252, 266, 280, 287, 294 КУпАП, ст.ст. 8, 62, 129 Конституції України, Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року, ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 17 закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», практику Європейського суду з прав людини, апелянт вважає, що суд першої інстанції безпідставно визнав ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки з матеріалів справи вбачається, що в діях останнього відсутній склад означеного адміністративного правопорушення.

Апелянт зазначає, що всупереч вищезазначеним нормам нормативно-правових актів та Законів поліцейським роти № 2 взводу № 2 батальйону УПП в Донецькій області ДПП ОСОБА_2 при зупинці транспортного засобу не було повідомлено підстави зупинення транспортного засобу, що, згідно з приписами ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», дає підстави вважати, що всі похідні дії працівників поліції є незаконними, про що також йдеться у чисельних рішеннях Європейського суду з прав людини. Відповідно до цієї доктрини, на переконання апелянта, якщо джерело доказів є неналежними, то всі докази, отримані з його допомогою будуть такими ж. Недопустимими докази, здобути із суттєвим порушенням прав та свобод людини.

Окрім того, апелянт звертає увагу, що з відеозапису, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що ОСОБА_1 візуально з його поведінки не міг зробити висновки, що у нього є ознаки сп`яніння, що, у свою чергу, дає підстави вважати, що протокол відносно ОСОБА_1 складено з порушенням норм процесуального права та підлягає прийняттю рішення відповідно до ст. 247 КУпАП.

ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Бугаєнко О.Г., неодноразово належним чином повідомлялись про день, час та місце розгляду справи, у т.ч. за допомогою відеоконференції з Васильківським міськрайонним судом Київської області, в судові засідання не з`явились. На попередні судові засідання від захисника надходили клопотання про відкладення розгляду справи з поважних причин. Однак, в судове засідання, призначене на 16 червня 2025 року, будь-яких заяв та клопотань від вказаних осіб не надходило.

З огляду на положення ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності вказаних осіб.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, слід дійти до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,

284 КУпАП.

Всупереч доводів апеляційної скарги, суддя місцевого суду, в повній мірі врахував положення вищезазначених норм закону.

Відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського у разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені статтею 266 КУпАП, пунктом 6, 7 Розділу 1, Розділами ІІ та ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735.

Відповідно до наведених нормативних актів за наявності ознак алкогольного сп`яніння, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, а у разі, коли водій транспортного засобу відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, така особа направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом установлено, що суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 виконав вимоги ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП та правильно застосував норми матеріального права.

З матеріалів справи та змісту оскаржуваної постанови встановлено, що суд першої інстанції дослідив наявні у справі докази та дійшов висновку про доведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за встановлених обставин, оскільки вони доводяться, зокрема:

- відеозаписами події правопорушення, переглянутими в судовому засіданні, а саме:

- відео файл «Х70000…..0006», на якому зафіксовано факт руху транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 та зупинка автомобіля працівниками поліції;

- відеофайл «Х70000….0007», на якому зафіксовано, як водій представляється як ОСОБА_1 та надає свої анкетні дані;

- відеофайл «Х70000….0007», яким зафіксовано, що під час спілкування працівник поліції повідомляє водія ОСОБА_1 про виявлені в нього ознаки алкогольного сп`яніння та з огляду на виявлені ознаки пропонує водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки тз або в медичному закладі (0:00:31 хв.). Водій ОСОБА_1 категорично відмовляється від проходження такого огляду (0:00:35 хв.) З порушенням не погоджується, пояснює, що не вживав сьогодні алкогольних напоїв, однак проходити огляд не бажає. Працівники поліції повідомляють водія про наслідки такої відмови та про оформлення щодо водія протоколу за ст. 130 КУпАП;

- відеофайл «Х0000….0008», яким зафіксовано оформлення протоколу про адміністративне правопорушення та додатків до нього з подальшим ознайомленням з ними водія ОСОБА_1 без жодних зауважень чи заперечень з боку останнього.

- фактичними відомостями, викладеними у протоколі серії ААД № 6834049 від 29 жовтня 2024 року, де у поясненнях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення зазначено: «дам покази в суді»;

- даним акта огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі здоров`я, за яким у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук) ОСОБА_1 мав пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, однак він не проведений через відмову ОСОБА_1 , про що у графі «з результатами згоден» зазначено «ОСОБА_1 » та проставлено короткий підпис;

- даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29 жовтня 2024 року, за яким такий огляд не проводився через відмову ОСОБА_1 , та містить відмітку про ознайомлення з його змістом ОСОБА_1 ;

- даними письмової розписки ОСОБА_1 від 29 жовтня 2024 року про зобов`язання не керувати транспортним засобом Ford Transit, д.н.з. НОМЕР_1 , до повного витверезіння, при цьому даний транспортний засіб залишає на узбіччі без порушення ПДР.

Оцінюючи досліджені докази, суд дійшов висновку, що застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису відбулось у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП, даний запис можливий для відтворення, доданий до протоколу у встановленому законом порядку, а тому є належним і допустимим доказом у даній справі.

Також, перевіривши наявні у розпорядженні матеріали, суд не встановив порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки дії особи, уповноваженої на складання адміністративного протоколу, відповідають вимогам статті 266 КУпАП і пункту 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, а саме, у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння та відмовою ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння, уповноваженою на те особою оформлено цей протокол і додатки до нього. Під час висловленої водію вимоги пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння поліцейський застосував технічний засіб відеозапису, на якому також зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом до його зупинки працівниками поліції та факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Таким чином, суд дійшов висновку, що наявними доказами підтверджується дотримання поліцейським норм закону, що у поліцейського були наявні підстави вважати, що водій ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу, керує ним з ознаками алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим останньому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, однак водій відмовився. Останньому роз`яснено наслідки відмови.

Окрім того, судом взято до уваги, що погодження особи на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння має бути актом волевиявлення, який би виражався в активних діях особи, щодо погодження на проходження огляду. У разі ухилення водія від проходження огляду з тих чи інших підстав, правоохоронці позбавлені процесуальної можливості застосовувати відносно водія заходи примусу, спрямовані на проведення такого огляду чи доставлення особи до закладу охорони здоров`я.

Також судом встановлено, що, користуючись правом та реалізуючи бажання керувати транспортним засобом, ОСОБА_1 одночасно прийняв на себе і обов`язок неухильно підкорятися вимогам нормативно-правових актів України, визначених для водіїв транспортних засобів, у тому числі на вимогу працівників поліції проходити медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, проте, вказаних вимог закону ОСОБА_1 не дотримався, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наведені докази, які суддею місцевого суду покладено в основу оскаржуваної постанови, є належними, допустимими та достовірними, здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи та об`єктивно узгоджуються між собою.

Суд апеляційної інстанції, повторно дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, відеозапис досліджуваних подій, погоджується з висновком місцевого суду, що сукупністю наявних у справі доказів доведено, що ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції у зв`язку з порушенням Правил дорожнього руху, не виконав вимогу працівника поліції про проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що свідчить про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що і передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, доводи захисника, що при зупинці транспортного засобу ОСОБА_1 не було повідомлено підстави зупинення транспортного засобу, що, згідно з приписами ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», дає підстави вважати, що всі похідні дії працівників поліції є незаконними, є необґрунтованими, оскільки відеозаписом подій зафіксовано, що автомобіль був зупинений, оскільки водій не був пристебнутий паском безпеки.

Також є непереконливим й доводи сторони захисту про те, що з відеозапису, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що ОСОБА_1 візуально з його поведінки не міг зробити висновки, що у нього є ознаки сп`яніння, так як такі доводи спростовуються відеозаписом подій, на якому зафіксовано розмову поліцейського з водієм, де поліцейський звертається до водія, що останній же повідомив, що вживав вчора алкоголь, називаючи при цьому ознаки алкогольного сп`яніння, які були виявлені у водія.

Окрім того, відеозаписом зафіксовано відсторонення водія ОСОБА_1 від подальшого керування транспортним засобом.

Отже, під час апеляційного розгляду не встановлено обставин, які б доводили позицію сторони захисту про безпідставне притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, висновки судді місцевого суду в оскаржуваній постанові про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, всупереч доводів апеляційної скарги, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних і допустимих у розумінні ст. 251 КУпАП доказах, а тому немає законних підстав для скасування судового рішення і закриття провадження у справі згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як про це просить апелянт.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що судове рішення постановлено з дотримання вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, а тому апеляційна скарга захисника Бугаєнка О.Г. не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника Бугаєнка Олександра Григоровича в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А.Васильєва