Справа № 159/4034/25
Провадження № 3/159/1964/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Лесик В.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від Ковельського РУП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, мешканця АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого частиною другою статті 173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 у провину ставиться те, що вона 01 червня 2025 року о 00 год.20 хв. в АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке полягало у образах нецензурною лайкою, виганяла неповнолітню з будинку, чим завдала своїми діями психічному здоров`ю неповнолітній потерпілій.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.2 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася.

Дослідивши матеріали справи приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адмінправопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП з наступних мотивів.

Так, частиної 2 статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство-форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль урепродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (пункт 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

У той час, як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, що 01 червня 2025 року о 00 год.20 хв. в АДРЕСА_1 , між матір`ю ОСОБА_1 та її неповнолітньою донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник конфлікт з підстав того, що ОСОБА_1 ображала нецензурною лайкою, виганяла неповнолітню з будинку, чим завдала своїми діями психічному здоров`ю неповнолітній потерпілій.

Водночас, з рапорта працівників поліції вбачається, що 01.06.2025 о 00 год.54 хв. до Ковельського РУП ГУНП у Волинській області надійшло повідомлення про те, що 01.06.2025 о 00 год 54 хв. за адресою АДРЕСА_1 донька нанесла тілесні ушкодження, систематично вчиняє домашнє насильство, тобто вказане свідчить про те, що виклика поліцію саме особа, яка притягується до адміністративної відповідальностіщодо неповнолітньої доньки ОСОБА_2 .

Будь-яких доказів на підтвердження того, що вчинила відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_1 домашнє насильство, тобто умисні дії психологічного характеру: ображала, принижувала, висловлювалась нецензурною лайкою, внаслідок чого завдана шкода психологічному здоров`ю неповнолітньої потерпілій до протоколу не долучено і таких доказів суду не надано.

Проаналізувавши надані докази, приходжу до висновку, що відсутні будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність адміністративного правопорушення та винність особи в його вчиненні.

Інших доказів про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства матеріали справи не містять.

Відповідно до принципу "поза розумним сумнівом", зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кобець проти України" від 14.02.2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Отже, аналіз доказів в їх сукупності дає підстав для висновку про недостатність належних доказів факту вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства.

Згідно із п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 245, 247 ч.1 п.1,280, 283, 284 КУпАП, суддя,

постановив :

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.173-2 КУпАП, закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ковельського міськрайонного суду В.О.Лесик