ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/252/25 Головуючий в 1 інст. Ходько В.М.
Провадження №33/807/570/25 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної ОСОБА_1 на постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 березня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови, суддя суду першої інстанції встановив, що відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення про те, що він 26 грудня 2024 року о 15 год. 05 хв. в м. Запоріжжі, по вул. Садова, біля буд. 41, керував автомобілем Daewoo Matiz, державний номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія на місці зупинки в установленому законом порядку із використанням спеціального технічного приладу алкотестера АLCOTEST 6820 "Drager" (тест № 2185), результат 2,19 ‰. З результатом згоден. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом паркування транспортного засобу без порушення правил дорожнього руху, про повторність попереджений. Чим порушив вимоги п.2.9 "а" Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою в якій зазначив, що вона підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням усіх обставин справи, неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Вказав, що в день складання протоколу він був свідком того, як невідома особа переміщала нездетонувавший снаряд, через що він зателефонував на лінію «102». Коли він знаходився біля свого будинку № 41 по вул. Садовій, неподалеку від автомобілю Daewoo Matiz, державний номерний знак НОМЕР_2 до нього підійшли поліцейські з проханням переставити автомобіль за кілька метрів з іншої сторони його будинку, для забезпечення безпеки, що ним і було зроблено на виконання розпорядження поліцейського в стані крайньої необхідності. Однак, під час переміщення ним транспортного засобу, його автомобіль був затриманий поліцейськими і незважаючи на його пояснення був складений протокол ЕПР1 № 205672.

Наголошує, що його огляд на стан сп`яніння був проведений поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу. З результатом проведеного огляду, він не погодився, що є передумовою оформлення направлення водія до медичного закладу. Проте, матеріали справи не містять відомостей про причини, з яких його не направили до закладу охорони здоров`я. Після проведення огляду на місці зупинки, він з власної ініціативи пройшов огляд в закладі охорони здоров`я, що підтверджує Висновок № 106568, складений 26 грудня о 16.25 год. з результатом 0,19 проміле. Отже, результат його огляду не перевищував допустиму межу 0,2 проміле, що на йому думку, доводить його невинуватість у порушенням вимог п. 2.9 а ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Звертає увагу, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки доказам у справі, до матеріалів справи долучені не безперервні записи події, які не відображають більшої частини тривалості оформлення матеріалів адміністративного правопорушення відносно нього. Разом із цим, протокол складений без участі свідків.

Отже вважає, що працівниками поліції не було дотримано вимог ст. 266 КУпАП щодо долучення до матеріалів справи відеозапису в безперервному режимі та необхідності проведення огляду в присутності двох свідків, в разі неможливості застосування засобів відеозапису, а тому такий огляд в силу ч. 5 ст. 266 КУпАП, вважається недійсним.

Наполягає на тому, що дії були вчинення ним на виконання розпорядження поліцейського, а отже він діяв в стані крайньої необхідності під час небезпечної ситуації, що загрожувала громадському порядку, попри особисті потреби залишитися вдома, він був змушений сісти за кермо і перемістити автомобіль в небезпечне місто з іншої сторони свого будинку.

Крім того, через те, що він не був повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи, він не зміг долучити до справи в якості доказу оригінал Висновку № 10668, який має намір надати під час апеляційного розгляду справи.

Зазначає, що його батьки є інвалідами 1 та 3 групи безстроково, а він є єдиною особою, яка опікується ними, у тому числі, за допомогою транспортного засобу.

Просить скасувати постанову судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 26 березня 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності на ч. 1 ст. 130 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення закрити. Долучити в якості доказу Висновок КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР №10668 від 26 грудня 2024 року.

Враховуючи належне повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Полуляха С.Ю. про час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції, шляхом доставки смс повідомлення (згідно вимог Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2003 р. п. № 28), відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, суддя апеляційного суду вважає за можливе розглянути справу за відсутністю останніх, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Так, відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконані судом першої інстанції.

Вирішуючи питання за доводами апеляційної скарги, суддя апеляційної інстанції констатує, що висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 205672 від 26 грудня 2024 року та визнаних судом доведеними підтверджується:

- актом огляду на стан сп`яніння в якому зазначено, що огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння. Результати огляду за допомогою технічного приладу Alkotest DRAGER 6820 позитивний, складає 2,19 проміле. З вказаним результатом ОСОБА_1 погодився, що засвідчив власним підписом (а.с. 8);

- роздруківкою результатів продуття алкотестеру «DRAGER» Alkotest 6820, тест № 2185, виготовленою о 15 год. 20 хв. 26 грудня 2024 року, якою підтверджується, що за результатами тестування у ОСОБА_1 виявлено вміст алкоголю, який складає 2,19 % проміле (а.с. 7);

- відеозаписом події (а.с.10).

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Так, умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735).

Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та Інструкції якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

За ч.2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів.

На доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 перепаркував автомобіль на прохання співробітників поліції, а отже діяв в стані крайньої необхідності та не погодився з результатом проведеного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, слід зазначити наступне.

Так, відеозаписом події зафіксовано рух транспортного засобу Daewoo Matiz, державний номерний знак НОМЕР_2 по проїзній дороги населеного пункту з порушення ПДР України. Внаслідок чого, за вказаним автомобілем здійснює рух екіпаж співробітників поліції. Після зупинки транспортного засобу за порушення ПДР України, встановлено особу водія ОСОБА_1 . Під час спілкування з водієм у поліцейського виникли підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Далі, зафіксовано пропозицію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Обставини з яких вбачається, що ОСОБА_1 добровільно пройшов огляд за допомогою приладу «Драгер», за результатами якого вміст алкоголю склав 2,19 проміле. Заперечень щодо результату проведеного огляду від ОСОБА_1 не надходить. Попереджений про відповідальність, передбачену ст. 130 КУпАП. Підписання протоколу.

Отже, сукупність досліджених доказів засвідчує обґрунтованість висновків суду з приводу доведеності провини ОСОБА_1 і їх відповідність критерію достатності для такого висновку, а обставини зафіксовані відеозаписом події спростовує доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, виконуючи прохання поліцейського щодо перепаркування свого автомобіля, та не погодився з результатом його огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із використання приладу Drager.

Разом із цим, зміст оглянутого відеозапису повністю спростовує доводи сторони захисту щодо недотримання працівниками патрульної поліції процедури відповідного огляду.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_1 самостійно пройшов медичний огляд на стан сп`яніння, що підтверджується відповідним висновком, суддя апеляційного суду виходить з наступного.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Згідно ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Оскільки ОСОБА_1 проходив медичний огляд самостійно у відсутності поліцейського та не в межах двогодинного строку з моменту встановлення підстав для його здійснення, наданий ним висновок лікаря про те, що у останнього ознак сп`яніння не виявлено 26 грудня 2024 року о 16 год. 25 хв., є недійсним відповідно до ч.5 ст. 266 КУпАП.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У рішенні по справі "О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 26 березня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 333/252/25