Провадження № 3/761/5116/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року

суддя Шевченківського районного суду м. Києва Бугіль Володимир Вячеславович, розглянувши матеріали, які надійшли від ГУ ДПС у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , займаючу посаду керівника ПП «ДК БІЗНЕС-ПАРТНЕР»,

за ч.1 ст.155-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 20.05.2025 року 0 09 год. 40 хв., за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , порушила порядок проведення розрахунків а саме проведення розрахункових операцій без застосування програмного реєстратора розрахункових операцій, без створення та видачі відповідного розрахункового документа встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, чим порушено п. 1 та п. 2 ст. 3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», від 06.07.1995 р.н., відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні подала письмові заперечення на складений відносно неї протокол про адміністративне правопорушення, просила закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд доходить такого висновку.

Відповідно до вимог статей 251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.

Згідно ч. 1 ст. 155-1 КУпАП Порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг - тягне за собою накладення штрафу на осіб, які здійснюють розрахункові операції, від двох до п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від п`яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що крім протоколу про адміністративне правопорушення, доказом вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, є копія акту фактичної перевірки № 46393/Ж5/26/15/07/38464107 від 28.05.2025 року, згідно якого встановлено правопорушення п. 1 та п. 2 ст. 3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», від 06.07.1995 р.н.

Саме наведений акт податковим органом був покладений в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Разом із тим, суд вважає за необхідне зазначити, що на підставі вищезазначеного акту фактичної перевірки, податковим органом винесено податкове повідомлення рішення № від 12.06.2025 року, яке було отримано ПП «ДК Бізнес-Партнер» 16.06.2025 року.

ОСОБА_1 зазначає, що ПП «ДК Бізнес-Партнер» не погоджується з висновками Головного управління ДПС у м. Києві, викладеними за результатами фактичної перевірки, вважає податкове повідомлення-рішення від 12.06.2025 р. № таким, що суперечить положенням Закону № 265/95-ВР та підлягає скасуванню, то наразі готує скаргу до Державної податкової служби України в порядку та в межах строків, визначених ст. 56 ПК України.

Тобто, на час розгляду судом протоколу про адміністративне правопорушення, ще не булла почата процедура оскарження податкового повідомлення-рішення, в порядку п. 56.1 ст. 56 ПКУ.

Згідно до вимог ст. 56 Податкового Кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Отже, в силу положень ст. 56 ПК України податкове зобов?язання, визначене податковим повідомленням-рішення від 12.06.2025 р. № , вважається неузгодженим щонайменше до 30 червня 2025 р., тобто до закінчення 10-ти робочих днів з моменту отримання такого податкового повідомлення-рішення.

Суд зазначає, що презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, за відсутності будь-яких інших доказів також не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Згідно вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляд справи Конвенцію про захист прав і основоположних свобод і протоколів до неї, та практику Європейського суду з прав людини і Європейської комісії з прав людини, як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі «Кобець проти України».

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Також, в справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р. та «Карелін проти Росії» від 20.09.2016 р., у випадку, коли викладена в протоколі фабула правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на викладене, суд дійшов висновків, що протокол про адміністративне правопорушення від 28.05.2025 р. та надані податковим органом докази до нього, не свідчать про доведеність поза розумним сумнівом існування в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.

Керуючись ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», статтями 33, 40-1, ст.155-1, 283, 284, 287 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП, закрити, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.В. Бугіль