Провадження № 3/761/2684/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року м. Київ

Суддя Шевченківського районного суду м. Києва Глянь О.С., розглянувши матеріал, якій надійшов з Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України,про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 14.02.2025 серії ЕПР1 № 246656 водій ОСОБА_1 14.02.2025 о 13 год. 21 хв. за адресою: Алея Героїв Небесної Сотні, м. Київ, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Skoda», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме виражене тремтіння пальців рік, звужені зіниці, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, що зафіксовано на БК №№ 473415, 476295.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав.

Його захисник - адвокат Симоненко Д.Є. подав клопотання про закриття адміністративного провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, яке обгрунтувано тим, що ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а був госпіталізований працівниками швидкої медичної служби по показникам здоров`я, а саме рівень цукру в крові був 14,5, при нормі до 5,5.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, суддя вважає наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною другою статті 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно статті 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, у вину ОСОБА_1 було поставлено вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у тому, що він керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Переглянувши долучений відеозапис з нагрудної камери поліцейського судом встановлено, що ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі КНП «КМНКП «Соціотерапія» у лікаря-нарколога за адресою: вул. Відпочинку, 18, м. Київ, на що він погодився та проїхав з поліцейськими до лікаря.

На вказаному відеозаписі зафіксовано, що після прибуття КНП «КМНКП «Соціотерапія» ОСОБА_1 повідомив, що має погане самопочуття та припустив, що це може бути пов`язано з підвищенням цукру у крові, оскільки він має захворювання на цукровий діабет.

У подальшому, до КНП «КМНКП «Соціотерапія» прибули лікарі швидкої медичної допомоги та констатували завищений рівень цукру в крові ОСОБА_1 , у зв`язку з чим було прийнято рішення про його госпіталізацію.

При цьому, всупереч повідомлення лікаря швидкої медичної допомоги про необхідність госпіталізації ОСОБА_1 , працівники поліції наполягали на проходження ним огляду на стан сп`яніння у лікаря-нарколога, на що останній повідомив, що він не в змозі цього зробити у зв`язку з поганим самопочуттям.

У подальшому, поліцейські, йшовши за ОСОБА_1 та лікарями швидкої медичної допомоги до автомобіля швидкої допомоги, повторно наполяги на проведення огляду у лікаря-нарколога, на що ОСОБА_1 неодноразово вказував, що не відмовляється від його проходження, проте наразі першочергово потребує медичної допомоги.

Після того, як ОСОБА_1 сів в автомобіль швидкої медичної допомоги, поліцейським складений протокол за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у тому, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Варте уваги, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачає обов`язкову суб`єктивну сторону у формі прямого умислу, тобто у даному випадку суду необхідно встановити чи мало місце добровільне волевиявлення водія про відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичній установі.

Суд зазначає, що оглянувши повністю відеозапис з нагрудної камери поліцейського, не встановлено будь-яких ознак того, що ОСОБА_1 виражав відмову від проведення огляду у лікаря-нарколога.

Зазначені вище обставини вказують на упереджене ставлення працівників поліції до особи правопорушника та вказують на намір останніх скласти протокол за будь-яких умов.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши відеозапис з нагрудної камери поліцейського, суд дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують вину ОСОБА_1 , а саме те, що він відмовився на вимогу поліцейського від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, а отже, на думку суду в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п.43 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» ( з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Стаття 62 Конституції України закріплює правило, згідно з яким усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У той же час протокол про адміністративне правопорушення, не може бути єдиним й беззаперечним доказом на підтвердження винуватості особи, оскільки така встановлюється сукупністю фактів.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність належних доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю у відповідності до пункту першого статті 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Враховуючи наведене, дослідивши всі зібрані докази, що містяться у справі, керуючись ст. ст. 221, 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративні правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП закрити на підставі пункту першого статті 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.С. Глянь