Справа №295/5265/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2025 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Довгалюк Людмила Василівна, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП)

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Вірменії, Фізичної особи підприємця, керівника ТОВ «Лавашян», посвідка на постійне проживання № НОМЕР_1 , видана органом 1801 від 01.02.2017, РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В :

09.04.2025 о 17 год. 40 хв. по просп. Миру, 19 у м. Житомирі Тадевосян Геворг, будучи особою, яка не має права керувати транспортними засобами, а саме не отримав посвідчення водія відповідної категорії, керував автомобілем «Lexus ES300H», державний номерний знак НОМЕР_3 , повторно протягом року, чим порушив п. 2.1а Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

07.05.2025 розгляд справи відкладено у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги.

У судові засідання, призначені на 15.05.2025, 21.05.2025, 26.05.2025, 24.06.2025, ОСОБА_2 не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи засобами поштового та телефонного зв`язку.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Войдевич О.А., будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, неодноразово зверталася до суду з заявами про відкладення розгляду справи від 23.04.2025, 28.04.2025, 21.05.2025, які задоволені судом.

26.05.2025 від адвоката Войдевич О.А. до суду подано заяву про розірвання договору про надання правничої допомоги, укладеного з ОСОБА_3

04.06.2025 у судовому засіданні ОСОБА_2 зазначив, що він досить тривалий час (понад 8 років) постійно проживає в Україні, 01.02.2017 отримав посвідку на постійне проживання, яка згідно з п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про громадянство України", є документом, що посвідчує особу іноземця та підтверджує право на постійне проживання в Україні, він є фізичною особою-підприємцем та веде бізнес на території України, у підпорядкуванні має близько 10 осіб. Свою позицію по справі не висловив, заявив клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з необхідністю залучення іншого захисника, яке судом задоволено.

Як вбачається з додаткової угоди про розірвання договору про надання правничої допомоги від 23.04.2025, укладений між ОСОБА_3 та адвокатом Войдевич О.А., договір розірвано 26.05.2025, що свідчить про те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, мала достатньо часу для пошуку та укладення угоди з іншим адвокатом.

06.06.2025 адвокатом ОСОБА_4 , який є захисником Тадевосяна Г. на підставі договору про надання правової допомоги від 06.06.2025, заявлено відвід головуючій судді у справі, який постановою Богунського районного суду м. Житомира від 20.06.2025 визнано необгрунтованим та відмовлено у його задоволенні. Із постанови вбачається, що ОСОБА_2 під час розгляду заяви про відвід до суду не з`являвся.

06.06.2025 на адресу суду надійшло клопотання від адвоката Баньківського В.В. про залучення у справі перекладача з вірменської мови, яке мотивоване тим, що ОСОБА_2 є громадянином Вірменії, не володіє українською мовою, на якій ведеться судочинство.

24.06.2025 ОСОБА_2 та його захисник у судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

Адвокат Баньківський В.В. про причини своєї неявки не повідомив, на адресу суду надіслав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 на лікуванні у Вірменії. Оскільки останній у судове засідання не з`явився, необхідності у залученні перекладача суд не вбачає.

Водночас суд констатує, що дана справа перебуває на розгляді досить тривалий час, при цьому ОСОБА_2 був забезпечений правом на захист шляхом укладення договорів про надання правничої допомоги спочатку з одним адвокатом, потім з іншим, проте у судові засідання тривалий час не з`являвся та жодних клопотань, зокрема, про залучення перекладача не заявляв, натомість захисником заявлено безпідставний відвід, що у сукупності суд розцінює як неналежну процесуальну поведінку та зловживання своїми процесуальними правами, спрямовану виключно на штучне створення підстав для затягування розгляду справи з метою уникнення у такий спосіб адміністративної відповідальності.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін і предмету спору.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує, що сторона, задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

При цьому заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» від 07.07.1989).

Керуючись завданнями КУпАП та провадження у справах про адміністративні правопорушення, враховуючи те, що відповідно до ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 126 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, з метою недопущення необґрунтованого порушення строків розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, зважаючи на принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних у справі матеріалів, обсяг яких є достатнім для прийняття рішення у справі.

При цьому суд зауважує, що ОСОБА_2 , будучи на момент розгляду справи забезпеченим правом на захист, яке не є абсолютним, не був позбавлений можливості подати до суду, в тому числі через свого захисника, письмові пояснення по суті справи та заперечення стосовно обставин, зазначених у протоколі, будь-які інші докази, клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції, у разі наявності реальних перешкод і непереборних обставин, які унеможливлюють його безпосередню участь у розгляді справи, однак таким правом не скористався.

Дослідивши письмові матеріали справи, відтворивши долучені до протоколу відеофайли, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, керуючись законом і правосвідомістю, суддя дійшов наступного висновку.

Адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 295577 від 09.04.2025; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕНА № 4463666 від 09.04.2025, згідно з якою ОСОБА_2 09.04.2025 о 17:38 год., керуючи транспортним засобом, перевищив встановлене обмеження швидкості руху більше ніж на 50 км/год., за що притягнутий до відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП; довідкою ВАП УПП в Житомирській області від 10.04.2025, відповідно до якої ОСОБА_2 посвідчення водія не отримував; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3533011 від 23.11.2024, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП за керування транспортним засобом особою, яка не має право керування таким транспортним засобом; відтвореним відеозаписом із нагрудних камер поліцейських, на якому ОСОБА_2 , не опорюючи факту керування ним транспортним засобом за вказаних у протоколі обставин, підтвердив, що має посвідку на постійне проживання в Україні, де проживає та працює протягом тривалого часу, при цьому посвідчення водія у передбачений законом спосіб він не отримував.

Зібрані докази, отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, тому не викликають сумнівів у їх достовірності та істинності.

Так, із відеозапису з місця події вбачається, що працівниками поліції ОСОБА_5 роз`яснено суть правопорушення, яке йому інкримінується, ст. 63 Конституції України та його права, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема, право користуватися юридичною допомогою та послугами перекладача (18:00:00), проте останній не повідомляв поліцейських про те, що він не володіє українською мовою. При цьому ОСОБА_1 попереджено про кримінальну відповідальність за пропозицію неправомірної винагороди (18:12:40), яку він неодноразово наполегливо висловлював при спілкуванні з працівниками поліції.

Також на відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_2 досить впевнено спілкувався з поліцейськими, не виявляючи ознак нерозуміння їх законних вимог та змісту запитань, надавав відповіді та пояснював свою версію події, при цьому клопотань про залучення захисника чи перекладача не заявляв.

Наведені вище факти доводять, що рівень володіння ОСОБА_3 українською мовою дозволяв йому розуміти зміст підстави зупинки транспортного засобу, суть обвинувачення, яке його йому інкримінується, та відповідні наслідки.

Наявні в матеріалах справи оригінали договору про надання правничої допомоги адвокатом Войдевич О.А., як і додаткової угоди до нього, складені українською мовою та підписані ОСОБА_3 , що також свідчить про розуміння ним державної мови.

Позаяк суд зазначає, що підставою для залучення перекладача є не факт громадянства іншої країни, а саме відсутність в особи навичок спілкування мовою, якою здійснюється провадження, тоді як у даному випадку вказані обставини не перешкоджали ОСОБА_5 користуватися своїми правами, зокрема, шляхом реалізації права на захист.

Суд також звертає увагу на те, що 09.12.2024 Богунським районним судом м. Житомира ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (справа № 295/17997/24, провадження 3/295/4298/24). Як вбачається зі змісту постанови, яка набрала законної сили та міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень, останній надав суду пояснення, в яких свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав повністю, підтвердив обставини, викладені у постанові, просив суворо його не карати. При цьому під час розгляду справи ОСОБА_2 не клопотав про залучення захисника та перекладача, самостійно представляв свої інтереси та захищався в суді, постанову не оскаржував, штраф сплатив у день її винесення.

Із матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_2 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, про що свідчать постанови про накладення на нього адміністративних стягнень по справах у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 09.04.2025 та 23.11.2024, відомості про оскарження яких у справі відсутні.

Водночас доказів про оскарження дій або рішень працівників поліції в порядку ст. 267 КУпАП, частин 1, 2 ст. 286 КАС України, зокрема, постанови серії ЕНА № 4463666 від 09.04.2025 за ч. 4 ст. 122 КУпАП, стороною захисту до суду не надано.

Згідно зі ст. 41 Конвенції про дорожній рух (Відень, 1968) кожен водій автомобіля повинен мати водійське посвідчення.

Відповідно до п. 2.1а ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 5 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування транспортними засобами, вчинене повторно протягом року.

За змістом пунктів 6 та 8 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закону) іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України та є громадянином (підданим) іншої держави або держав; Іноземці, які постійно проживають в Україні - іноземці, які отримали посвідку на постійне проживання, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України.

Статтею 3 Закону визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до ст. 16 КУпАП іноземці, які перебувають на території України, підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах з громадянами України. Вказане також узгоджується з положеннями ст. 23 Закону.

Згідно з п. 30 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою КМУ № 340 від 08.05.1993, посвідчення водія іноземної держави, що належить особі, яка переїжджає на постійне місце проживання в Україну, дійсне на території України протягом 60 днів з дати видачі органами та підрозділами ДМС документів на постійне проживання в Україні і після цього підлягає обміну. Обмін таких посвідчень проводиться після проходження особою медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів.

Тобто, іноземцю, який має посвідку на постійне місце проживання в Україні, необхідно отримати українське посвідчення водія у визначений законом спосіб.

Зважаючи на наведене вище, керування транспортним засобом, особою, яка не має при собі посвідчення водія відповідної категорії, в тому числі іноземцем, який постійно проживає на території України і підлягає адміністративній відповідальності на загальних підставах, є порушенням ПДР України, за яке КУпАП передбачена відповідальність.

Суд неупереджено, всебічно та повно оцінивши надані докази, дійшов висновку, про те, що своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.1а ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, дії особи кваліфіковано правильно, вина особи доведена поза розумним сумнівом.

На переконання суду, звільнення особи від адміністративної відповідальності за відсутності порушень органу, уповноваженого на складання протоколів, не сприятиме досягненню мети адміністративного провадження і адміністративної відповідальності за вчинення протиправного діяння. Такий підхід був би проявом надмірного формалізму.

Варто також зауважити, що ОСОБА_2 хоча і є громадянином іншої держави, але проживаючи постійно на території України протягом досить тривалого часу, має підкорятися її законам, на нього поширюється дія Конституції України, відповідно до статті 68 якої незнання законів не звільняє особу від юридичної відповідальності.

При обрані міри адміністративного стягнення, враховуючи обставини справи, характер правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан, ставлення до вчиненого, недієвість застосування попереднього покарання за аналогічне правопрушення, враховуючи відсутність обставин, які пом`якшують і обтяжують відповідальність, з огляду на безальтернативий характер санкції статті щодо основого та додаткового покарання, суд дійшов висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП із позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 04.09.2023 у справі № 702/301/20 суд може призначити покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, визнаній винуватою в порушенні правил безпеки дорожнього руху незалежно від того чи мала така особа на момент вчинення правопорушення отримане в передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

Враховуючи, що суду не надано доказів належності правопорушнику на праві власності транспортного засобу, суд не вважає за можливе застосування до ОСОБА_1 додаткового стягнення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, у виді оплатного вилучення транспортного засобу.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 33-35, 40-1, ч. 5 ст. 126, ст. ст. 245, 251, 252, 256, 266, 280, 291, 294, 307, 308 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2 400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

(Отримувач: ГУК у Житомир обл./Житомирська обл.; Код отримувача: 37976485; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA0006001; Код класифікації доходів бюджету: 21081300; Найменування коду класифікації доходів бюджету: Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі ДСА України судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

(Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/ м. Київ/ 22030106; Код за ; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA0026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Роз`яснити правопорушнику, що згідно ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у вказаний вище строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з моменту її винесення.

Суддя

Постанова підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.