Номер провадження: 33/813/1023/25
Головуючий у першій інстанції Кривохижа Ю. А.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Танцюри О.А. на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 24.03.2025 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Оскарженою постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, та стягнуто судовий збір 605,60 грн.

Згідно з оскарженою постановою, 01.06.2024 року, о 23:50 год., водій ОСОБА_1 по вул. Каманіна, буд.19а, в м. Одесі, керував транспортним засобом «Audi SQ8», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп?яніння: різкий запах алкоголю з порожнини нота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан сп?яніння, у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР.

Не погоджуючись із постановою суду, захисник Танцюра О.А. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, та провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, захисник вказує, що місцевий суд безпідставно притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки не врахував, що Управлінням патрульної поліції в Одеській області не усунуто недоліки, про які було зазначено в постанові Одеського апеляційного суду від 20.12.2024 року, та дійшов хибного висновку про доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння.

Разом з цим, захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки 03.04.2025 року через місцевий суд нею вперше подана апеляційна скарга, яка була повернута постановою Одеського апеляційного суду від 14.04.2025 року, після чого апеляційна скарга подана повторно із усуненням недоліків.

Щодо руху матеріалів справи про адміністративне правопорушення апеляційний суд зазначає наступне.

16.04.2025 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського апеляційного суду, справу передано для розгляду судді Котелевському Р.І.

Розгляд клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови та апеляційної скарги захисника Танцюри О.А. був призначений на 12:00 год. 29.04.2025 року, про що ОСОБА_1 та його захисник були повідомлені шляхом надсилання смс-повідомлення через автоматизовану систему документообігу суду на номери їх мобільних телефонів, які вказані в матеріалах справи, що підтверджується довідками від 21.04.2025 року.

Однак, в означену дату та час, ОСОБА_1 та захисник Танцюра О.А. в судове засідання не з`явилися. 28.04.2025 року захисник через систему «Електронний суд» подала клопотання про відкладення розгляду справи, з посиланням на її зайнятість у проведенні слідчих дій у кримінальному провадженні, однак доказів на підтвердження вказаних обставин не долучила.

ОСОБА_1 причин своєї неявки суду не повідомив, клопотань, заяв до суду не подавав.

За наведених обставин судове засідання було відкладене на 15.05.2025 року, про що учасники провадження були повідомлені належним чином.

Проте, 15.05.2025 року, ОСОБА_1 та захисник Танцюра О.А. вдруге не з`явилися до апеляційного суду, захисник подала клопотання про повторне відкладення розгляду, з посиланням на перебування її у відрядженні. Однак, документів на підтвердження вказаних обставин не надала. ОСОБА_1 причин неявки суду не повідомив.

Приймаючи до уваги клопотання захисника, апеляційним судом повторно відкладений розгляд справи на 29.05.2025 року, про що ОСОБА_1 та його захисник повідомлені належним чином.

Натомість, учасники провадження вкотре не з?явилися до суду, захисник Танцюра О.А. надіслала клопотання про відкладення судового засідання, мотивуючи неможливістю прибуття до суду внаслідок її зайнятості в проведенні слідчих дій за викликом до СВ УСБУ України в Одеській області.

Таким чином, за клопотанням захисника розгляд справи в черговий раз був відкладений на 10.06.2025 року.

Однак, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи ОСОБА_1 та захисник Танцюра О.А. в судове засідання не з`явилися, причин неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали.

За таких обставин, судовий розгляд в апеляційному суді проведено за відсутністю учасників провадження, оскільки суд не вбачає підстав для чергового відкладення розгляду справи, з урахуванням того, що це не відповідатиме дотриманню принципу розумності строків розгляду справи.

Суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення, судом були створені всі можливі та необхідні умови для реалізації права учасників на доступ до правосуддя.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

У своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та долучені докази; перевіривши наведені в апеляційній скарзі та в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження доводи; суд дійшов висновку про таке.

Що стосується доводів захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження, судом встановлено таке.

Відповідно до положень ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.

Як вбачається з матеріалів судової справи, розгляд справи місцевим судом здійснено за відсутності ОСОБА_1 , в присутності захисника Танцюри О.А., за результатами якого 24.03.2025 року винесено оскаржену постанову.

Наступного дня, захисник Танцюра О.А. звернулася до місцевого суду із заявою про направлення їй копії постанови на електронну адресу.

02.04.2025 року через систему «Електронний суд» захисник подала до суду першої інстанції заяву про надання доступу до справи в Електронному суді для забезпечення можливості подачі апеляційної скарги.

03.04.2025 року захисником подана апеляційна скарга.

14.04.2025 року постановою Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу повернуто захиснику, у зв?язку із тим, що оформлений з порушенням вимог закону ордер, не є підтвердженням повноваження адвоката на здійснення представництва прав, свобод та інтересів особи безпосередньо в апеляційному суді.

15.04.2025 року копію постанови апеляційного суду доставлено до електронного кабінету захисника.

Наступного дня, захисник повторно подала апеляційну скаргу разом із долученням відповідного ордеру та заявленим клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

З урахуванням встановлених обставин, суд визнає поважними причини пропуску строку та вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити апелянту право на доступ до правосуддя.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскарженої постанови місцевого суду, з посиланням на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, апеляційним судом встановлено таке.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції в цілому є обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням вимог КУпАП, за результатами повного та всебічного дослідження доказів.

Так, згідно протоколу серії ААД №813033 від 02.06.2024 року водій ОСОБА_1 , 01.06.2024 року, о 23:50 год., по вул. Каманіна, буд.19а, в м. Одесі, керував транспортним засобом «Audi SQ8», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп?яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння, у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №813033 від 02.06.2024 року ОСОБА_1 власноручно підписав, зазначивши пояснення щодо обставин події, а саме: болить серце, бажаю їхати на експертизу, пив таблетки від серця.

Не зважаючи на зміст пояснень ОСОБА_1 в протоколі, факт вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується відеозаписами обставин вчинення адміністративного правопорушення (а.с.5а), а також іншими доказами в їх сукупності.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучені наступні документи:

-рапорт інспектора взводу №1 роти №7 батальйону №1 полку УПП в Одеській області Шестаковського Д. від 03.06.2024 року, згідно якого 02.06.2024 року, о 00:07 год., при складанні адміністративного протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП серії ААД №813033 допущено помилку у даті складання протоколу та зупинки транспортного засобу, просив вважати вірним дату складання протоколу 02.06.2024 року та дату зупинки водія 01.06.2024 року;

-направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп?яніння від 02.06.2024 року, відповідно до якого у водія транспортного засобу ОСОБА_1 поліцейським виявлені ознаки сп?яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів;

-довідку про отримання особою посвідчення водія від 02.06.2024 року, відповідно до якої водієві ОСОБА_1 видано посвідчення водія НОМЕР_2 , терміном дії з 28.07.2022 року по 28.07.2052 рік;

-довідку УПП в Одеській області, відповідно до якої згідно звірки ІКС ІПНП «Адмінпрактика» станом на 02.06.2024 року ОСОБА_1 протягом року не піддавався адміністративному стягненню за ст.130 КУпАП;

-відеозаписи з місця події із бодікамер працівників поліції №475714, №475880, №471939.

Окрім цього, під час доопрацювання матеріалів справи про адміністративне правопорушення, УПП в Одеській області ДПП долучено заяву інспектора взводу №1 роти №7 батальйону 1 полку УПП в Одеській області ДПП Мельника В. від 30.01.2025 року, відповідно до якої, останній надав пояснення, що під час несення служби у складі екіпажу «Океан-303» за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, буд.19-А, приблизно о 23:50 год., за можливе порушення ПДР України було зупинено автомобіль «Audi SQ8», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та у даного водія виявлені ознаки алкогольного сп?яніння, у зв?язку із чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп?яніння за допомогою приладу «Драгер». При цьому, своїми діями особа намагалася ухилитися від проходження огляду, а саме не виконував вимоги інструкції з освідування на стан сп?яніння, чим водій навмисно припиняв огляд з метою неотримання результату. У подальшому, неодноразово було запропоновано пройти огляд в медичному закладі, однак водій своїми діями намагався «тягнути» час, уникаючи прямої відповіді про згоду або відмову щодо освідування в медичному закладі, що і було розцінено як відмову. На місці зупинки від водія надійшла пропозиція неправомірної вигоди для уникнення адміністративної відповідальності, на що був попереджений про кримінальну відповідальність за вказані дії.

Таким чином, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення ААД №813033 від 02.06.2024 року; а також диском з відеозаписами обставин події.

Апеляційний суд вважає, що зібрані по справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Із переглянутих судом відеозаписів із нагрудної камери працівників поліції просліджується чітка послідовність подій, які відбувались 01.06.2024 року/02.06.2024 року на вул. Каманіна, буд.19-А, в м. Одесі.

Зокрема, на відеозаписі зафіксовано рух автомобіля «Audi SQ8», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , факт його відмови від проходження на вимогу поліцейських огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру «Драгер», так і у медичному закладі.

При цьому, після зупинки вказаного транспортного засобу, працівниками поліції у зв`язку із виявленням у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп?яніння запропоновано останньому пройти огляд на стан алкогольного сп?яніння на місці зупинки автомобіля з використанням приладу «Драгер».

Апеляційний суд звертає увагу, що працівниками поліції ОСОБА_1 неодноразово пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак водій намагався тягнути час, в один із моментів останній ніби погодився пройти огляд на місці зупинки автомобіля, однак фактично своєю поведінкою показав протилежне, оскільки навмисно не продував газоаналізатор «Драгер» та не видихував потік повітря належним чином, не зважаючи на численні пропозиції та роз`яснення поліцейських, що чітко зафіксовано на відеозаписах.

Поведінка ОСОБА_1 свідчить про умисне намагання уникнення огляду на стан алкогольного сп`яніння та його фактичну відмову від проходження такого огляду.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що на відеозаписі зафіксовано, що при спілкуванні із працівником поліції ОСОБА_1 повідомив, що він «випивший, випив бокал пива». Тобто вказана відповідь правопорушника також підтверджує те, що працівниками поліції дійсно бути встановлені ознаки алкогольного сп`яніння у останнього.

Відеозаписом також підтверджується факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння в медичному закладі.

При цьому, працівником поліції роз`яснено ОСОБА_1 , що за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння відносно нього буде складено протокол за порушення п.2.5 Правил дорожнього руху за ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, слід констатувати, що працівниками поліції повідомлено ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння.

Окрім цього, апеляційний суд звертає увагу на поведінку ОСОБА_1 при спілкуванні із працівниками поліції при виконанні ними службових повноважень, а саме те, що ОСОБА_1 намагався «домовитися» з поліцейськими, неодноразово пропонував неправомірну вигоду для «залагодження ситуації», не складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, однак вказані дії були припинені працівниками поліції, та попереджено про можливу кримінальну відповідальність за такі пропозиції, та відносно водія складено протокол.

Апеляційний суд звертає увагу, що однією із декількох цілей використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції є забезпечення об`єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів, а тому даний доказ, у розумінні ст.251 КУпАП, є належним і допустимим.

Апеляційний суд наголошує, що відмова особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння сама по собі містить склад адміністративного правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність. При цьому, незгода водія з діями працівників поліції щодо вказаних обставин не має жодного значення, оскільки такі дії є особистим волевиявленням особи, що не бажає пройти огляд.

Таким чином, судом не встановлено дій, які б вказували на порушення поліцейськими порядку або Інструкції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестеру «Драгер» та в медичному закладі, на що останній відмовився, що беззаперечно вказує на наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зі змісту апеляційної скарги захисника вбачається, що остання фактично не заперечує того факту, що на відеозаписі зафіксований саме ОСОБА_1 за подій, які відбувались 01.06.2024/02.06.2024 року, зокрема його спілкування з працівниками патрульної поліції.

Суд вважає, що об`єктивних даних зафіксованих на відео достатньо для підтвердження факту вказаних в протоколі обставин, та не вбачає підстав для визнання відеозапису неналежним та недопустимим доказом. За наведених обставин, даний доказ, з огляду на приписи ст.251 КУпАП, є належним та допустимим.

Будь-яких інших фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису захисником не надано. Не встановлено таких даних і під час апеляційного розгляду справи.

З урахуванням викладеного, доводи захисника стосовно неналежності та недопустимості відеозаписів, апеляційний суд визнає безпідставними.

В апеляційній скарзі захисник наполягає на тому, що ОСОБА_1 ніби то не керував автомобілем, з посиланням на те, що відповідно до відеозапису о 23:57 год. автомобіль стоїть із увімкненими фарами на узбіччі, ОСОБА_1 знаходиться біля нього, а потім із пасажирського місця автомобіля виходить жінка, і вказує, що вона була за кермом.

Однак, апеляційний суд критично відноситься до вказаних доводів, оскільки відповідно до відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції, які передували описаним захисником обставинам, чітко вбачається рух автомобіля «Audi SQ8», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням саме водія ОСОБА_1 , а не іншої особи.

Окрім цього, з відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував факту керування ним транспортним засобом та не зазначив про це в своїх власноручних поясненнях в протоколі.

Доводи захисника стосовно того, що ОСОБА_1 тричі намагався продути алкотестер «Драгер», однак спроби виявилися невдалими внаслідок ніби несправності приладу, колегія суддів визнає безпідставними, оскільки поведінка ОСОБА_1 зафіксована на відеозаписах свідчить про умисне не продуття газоаналізатору «Драгер», не видихування в необхідній мірі потоку повітря, не зважаючи неодноразові інструкції та роз?яснення працівників поліції. Більш того, ОСОБА_1 не повідомляв поліцейським про будь-які його сумніви у справності газоаналізатора «Драгер», не просив про застосування іншого приладу. Більш того, ОСОБА_1 було запропоновано проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння в медичному закладі, на що останній відмовився, тобто свідомо не використав запропоновану працівником поліцій можливість проходження такого огляду.

Разом з цим, апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 , будучи неодноразово повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду, у судові засідання апеляційного суду жодного разу не з`явився, та не скористався своїм правом надання пояснень, заперечень та доводів на спростування обставин подій, які йому інкриміновані.

Стосовно доводів захисника про неврахування місцевим судом не виконання УПП в Одеській області вимог постанови Одеського апеляційного суду від 20.12.2024 року та направлення повторно матеріалів до місцевого суду, лише із додаванням заяви працівника поліції від 30.01.2025 року, апеляційний суд зазначає наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що за результатами розгляду матеріалів справи 07.10.2024 року Приморським районним судом м. Одеси винесено постанову, якою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (провадження №3/522/5380/24) (а.с.8-10).

20.12.2024 року постановою Одеського апеляційного суду частково задоволено апеляційну скаргу захисника Танцюри О.А., скасовано постанову Приморського районного суду м. Одеси від 07.10.2024 року, а матеріали справи №522/10785/24 направлено до УПП в Одеській області ДПП на доопрацювання та для належного оформлення (провадження №33/813/2832/24) (а.с.28-30).

06.02.2025 року УПП в Одеській області ДПП повторно направлено до місцевого суду після доопрацювання матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , які були розглянуті місцевим судом та 24.03.2025 року постановлено оскаржену постанову, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладене відповідне адміністративне стягнення.

При цьому, при розгляді вказаних матеріалів, місцевим судом надано оцінку доводам сторони захисту та в оскарженій постанові обґрунтовано зазначено, що патрульною поліцією матеріали були доопрацювані у міру можливого та повторно направлені до суду. У них містяться всі необхідні відомості, що підтверджують наявність складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 .

Разом з цим, місцевий суд відхилив доводи захисника про те, що заява не є належним доказом, оскільки заява є офіційним документом, що містить інформацію про обставини події та підлягає оцінці разом із іншими доказами. Крім того, її зміст підтверджується відеозаписами події.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність події та в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є порушенням вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника та обставини.

Крім того слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

За викладених обставин, апеляційний суд визнає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю доведена, а тому оскаржена постанова є законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Водночас, у відповідності до положень ч.7 ст.294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Апеляційним судом встановлені обставини, які тягнуть за собою зміну оскарженої постанови, оскільки місцевий суд не в повній мірі дотримався вимог ст.283 КУпАП, оскільки в абзаці першому мотивувальної частини постанови припустився помилки та виклав обставини, які апеляційний суд визнає такими, що не в повній мірі описують суть адміністративного правопорушення.

Так, в абзаці першому мотивувальної частини судом зокрема зазначено, що «від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп?яніння, у встановленому законодавством порядку у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився…»

Тобто, судом першої інстанції, хоча і вірно кваліфіковано дії ОСОБА_1 як відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп?яніння, однак у абзаці першому мотивувальної частини помилково вказано «наркотичного» сп?яніння.

Апеляційний суд відносить вказаний виклад обставин місцевим судом в абзаці першому мотивувальної частини до очевидної технічної описки, яка допущена під час виготовлення оскарженої постанови за допомогою комп`ютерної техніки, які фактично не впливають на правильність висновків суду та законність рішення про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

До початку апеляційного розгляду даної справи, на адресу апеляційного суду не надходило рішення місцевого суду щодо виправлення вказаної описки.

Враховуючи наведені обставини, оскільки встановлені судом недоліки оскарженої постанови можливо усунути за результатами апеляційного розгляду, суд приходить до висновку, що оскаржена постанова підлягає зміні, шляхом викладення в іншій редакції першого абзацу мотивувальної частини постанови, з урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Задовольнити клопотання захисника Танцюри О.А. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду та поновити строк на апеляційне оскарження постанови.

Апеляційну скаргу захисника Танцюри О.А. задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 24.03.2025 року, якою ОСОБА_1 , визнаний винуватим за ч.1 ст.130 КУпАП змінити.

Викласти абзац перший мотивувальної частини постанови Приморського районного суду м. Одеси від 24.03.2025 року в такій редакції:

«01.06.2024 року, о 23:50 год., ОСОБА_1 по вул. Каманіна, буд.19а, в м. Одесі, керував транспортним засобом «Audi SQ8», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп?яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння, у встановленому законом порядку, на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України».

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський