Справа № 496/2507/25
Провадження № 3/496/1725/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2025 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Пендюра Л.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділення поліції № 2 Одеського районного управління № 2 Головного управління національної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ст. 124, ч. 4 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

УСТАНОВИВ:

17.04.2025 року о 16 год 00 хв., за адресою: Одеська область, Одеський район, с-ще Набережне, вул. Єлісєєва, 18, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Nissan X-Trail», державний номерний знак НОМЕР_1 , під час руху не обрав безпечний інтервал та здійснив зіткнення (наїзд) на припаркований транспортний засіб «Peugeot» державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України.

Він же, 17.04.2025 року о 16 год 00 хв., за адресою: Одеська область, Одеський район, с-ще Набережне, вул. Єлісєєва, 18, керував транспортним засобом марки «Nissan X-Trail», державний номерний знак НОМЕР_1 та після скоєної дорожньо-транспортної пригоди за його участю, до проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, вживав алкогольні напої. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився під відеозапис.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10.є Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, проте від його захисника Бедексєєвої В.Л. до суду надійшло клопотання про проведення розгляду справи за її відсутності та відсутності ОСОБА_1 .

Окрім того, від захисника Бедексєєвої В.Л. по справі № 496/2507/25 (ч. 4 ст. 130 КУпАП) до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що відеозапис, який міститься в матеріалах справи та яким підтверджується факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, зроблений за допомогою мобільного телефону невстановленої особи, що в свою чергу є порушенням Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026. Також захисник зазначила, що з відеозапису неможливо встановити, в який саме час він був зроблений. Захисник звертає увагу, що ОСОБА_1 перед початком складання протоколу та перед початком проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння не були роз`яснені його права, не було запропоновано звернутись за правовою допомогою, не були роз`яснені наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці, так і в медичному закладі. Таким чином, наявний в матеріалах справи відеозапис не може вважатись беззаперечним, належним та допустимим доказом того, що ОСОБА_1 вживав алкогольні напої після вчинення ДТП.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 2.10.а Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі Правила дорожнього руху України), у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Згідно з п. 2.10.є Правил дорожнього руху України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Відповідно до п. 13.1 Правил дорожнього руху України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

За змістом п. 1.9 Правил дорожнього руху України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 303463 від 17.04.2025 року, схемою місця ДТП від 17.04.2025 року, письмовими поясненнями ОСОБА_2 та самого ОСОБА_1 від 17.04.2025 року, відеозаписом бодікамери № 3, на якому зафіксовані механічні пошкодження на транспортному засобі «Nissan X-Trail», державний номерний знак НОМЕР_1 , а саме передньо-правої частини.

Вважаю ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення і його дії кваліфікую за ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Щодо кваліфікації дій особи за ч. 4 ст. 130 КУпАП суд зазначає таке.

Диспозиція ч. 4 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Тобто диспозиція ч. 4 ст. 130 КУпАП не передбачає відповідальності за відмову від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, проте така відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ч. 2 ст. 266 КУпАП передбачає, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.

Пунктом 8 вказаного Порядку передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до п. 6 Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 року № 1395 (із змінами), що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є підставою притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до частин 3, 4, 6 ст. 266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

У рішенні по справі «О?Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає, зокрема, у тому числі у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 303474 від 17.04.2025 року дії ОСОБА_1 кваліфіковано, як порушення п. 2.10.є Правил дорожнього руху, проте вказана кваліфікація не підтверджена матеріали справи.

ОСОБА_1 вказував, що вживав алкоголь після скоєння дорожньо-транспортної пригоди, що зафіксовано на відео бодікамери № 3 поліцейського, та підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_1 , у той же час доказів перебування у стані алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихстаттею 255 цього Кодексу.

У відповідності до ст.7 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Визнання вини не є беззаперечним доказом і не звільняє слідчого, прокурора, суд від всебічної, повної та неупередженої перевірки та оцінки показань окремо, та всієї доказової бази у сукупності. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 487/4245/18 від 09.12.2021 року.

Сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення, такий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 177/525/17(2-а/177/23/17) від 08.07.2020 року.

В той же час у матеріалах справи наявні наступні докази: направлення водія на огляд транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижуються увагу та швидкість реакції від 17.04.2025 року, відеозапис бодікамери № 3 на якому зафіксовано, як на питання поліцейського щодо вживання алкоголю, ОСОБА_1 зазначив про вживання алкоголю після дорожньо-транспортної пригоди, а саме 150 грам коньяку та зафіксована його відмова від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці і в медичному закладі, письмовими поясненнями Лохмоткіна від 17.04.2025 року, в яких він зазначив, що після дорожньо-транспортної пригоди вживав алкогольні напої, письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 17.04.2025 року, в яких зазначено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено його автомобіль та пізніше він відчув запах алкоголю від водія, який здійснив ДТП. У сукупності всі докази свідчать про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 № 10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, в КУпАП відсутня норма, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 288/1158/16-к від 03.07.2019 року зазначила, що межі повноважень суду щодо перекваліфікації злочину окреслені нормою частини третьої статті 337 КПК України, згідно з якою зміна кваліфікації допускається лише в бік покращення становища обвинуваченого, зокрема шляхом застосування кримінального закону про менш тяжкий злочин.

Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі № 552/2540/20 від 19.10.2021 року.

Оскільки відсутні докази на підтвердження факту вживання ОСОБА_1 алкоголю після ДТП, окрім визнання його вини, тому його дії не можна кваліфікувати за ч. 4 ст. 130 КУпАП.

За наведених обставин, враховуючи, що перекваліфікація інкримінованого особі правопорушення призводить до пом`якшення відповідальності, приходжу до висновку про необхідність такої перекваліфікації та вважаю доведеним, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підтверджено відеозаписами, а також направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.04.2025 року та письмовими поясненнями.

Суд критично відноситься до обставин зазначених захисником в клопотанні про закриття провадження у справі, оскільки, в п. 10 протоколу серії ЕПР1 № 303474 від 17.04.2025 року вказано, що застосувався технічний засіб відеозапису: бодікамера № 3. Отже твердження захисника про проведення запису на невідомий мобільний телефон не знайшло свого підтвердження. Також, в п. 13 зазначеного протоколу, наявний підпис ОСОБА_1 , який підтверджує роз`яснення йому прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУаАП.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, дії ОСОБА_1 кваліфікую за ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та за ст. 124 КУпАП - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 приймаю до уваги: ступінь суспільної небезпеки правопорушень, особу правопорушника, ступінь його вини, а тому вважаю, що воно має бути накладене на нього відповідно до ст. 36 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 рік, оскільки таке стягнення є безальтернативним.

Згідно з ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, а тому з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір на користь держави.

Керуючись ст. ст. 36, 40-1, 124, ч. 1 ст. 130, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 к.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі несплати ним штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем його проживання, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно з Законом України «Про виконавче провадження».

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Л.О. Пендюра

Строк пред`явлення постанови до виконання

згідно Закону України "Про виконавче провадження"

Постанова набрала законної сили

"___" ____________ 2025 року