ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1671/25 Справа № 173/540/25 Суддя у 1-й інстанції - Петрюк Т. М. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за участю:

захисника Ключенкової Х.В.

апеляційну скаргу захисника Ключенкової Х.В. на постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2025 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

якого визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605 гривень 60 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно із постановою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2025 року, 16.02.2025 року о 18 годинні 20 хвилин по вул. Ілляшевської, с. Пушкарівка, Кам`янського району, Дніпропетровської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Хонда Сівік, д/н НОМЕР_1 , з вираженими ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці, почервоніння очей). На вимогу пройти огляд в медичному закладі для встановлення наркотичного сп`яніння водій ОСОБА_1 відмовився під відеозапис. Своїми діями водій порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 130. ч. 1 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк апеляційного оскарження, постанову суду скасувати, закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

В обгрунтування поновлення строку зазначає, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі і обмежений у користуванні мобільним телефоном та мережею Інтернет, про винесення даної постанови дізнався, коли його банківські рахунки були заблоковані, а саме 14.05.2025 року. Копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не отримував, 22.05.2025 року захисник приєдналась до електронної справи в підсистемі Електронний суд.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що у працівника поліції виникла підозра про перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння тільки тоді, коли його вже везли до ТЦК. Жодного огляду з метою встановлення ознак наркотичного сп`яніння не було проведено.

Також зазначає, що не було зазначено, які саме ознаки наркотичного сп`яніння були виявлені, та без роз`яснення прав та обов`язків було вказано на необхідність проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння без направлення.

Вказує, що з моменту доставлення до ТЦК та СП до моменту мобілізації ОСОБА_1 весь час перебував в ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому не мав можливості пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі самостійно, що вважає порушенням його прав.

Крім того вказує, що судом була надіслана повістка, шляхом смс-повідомлення на номер телефону ОСОБА_1 , однак, він не мав доступу до мобільного телефону через перебування на військовій службі, у зв`язку із чим вважає, що повідомлення про розгляд справи є неналежним та становить порушення процесуального законодавства.

Зазначає, що ОСОБА_1 заперечує своє перебування у стані наркотичного сп`яніння, поводив себе адекватно, чітко відповідав на питання, висловлював свої заперечення, поведінка цілком відповідала обстановці, що підтверджується відеозаписом.

Захисник вказує, що поліцейськими не було проведено фактичного огляду ОСОБА_1 з метою встановлення ознак наркотичного сп`яніння, в порушення вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735, не було роз`яснено процедуру проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, наслідки у зв`язку з відмовою від проходження огляду, та не виписано направлення для проходження огляду у медичному закладі.

Також зазначає, що почервоніння очей та звужені зіниці ока (як вказано в протоколі) без встановлення їх реакції на світло не є ознаками наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим вважає, що відсутні підстави для проходження огляду на стан сп`яніння. Вказує, що будь-яких ознак, які є визначеними саме для стану наркотичного сп`яніння поліцейськими не було встановлено.

Щодо долученого відеозапису до матеріалів справи захисник вказує, що він не є безперервним, на диску містяться три відеофайли, які перериваються і з яких неможливо встановити всі обставини події. Перший відеофайл не фіксує розмову поліцейського з ОСОБА_1 .

Зазначає, що викладений у протоколі склад адміністративного правопорушення, а саме те, що ОСОБА_1 керував автомобілем з вираженими ознаками наркотичного сп`яніння, не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП та п. 2.9а ПДР, тому вважає, що відповідальність за діяння, зазначене в протоколі виключається.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши захисника, яка наполягала на задоволенні апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Вирішуючи питання про поновлення строку апеляційного оскарження, вважаю за необхідне його поновити з огляду на те, що дійсно оскаржуване судове рішення було винесено без участі ОСОБА_1 , крім того доводи апелянта про те, що останній перебуває на військовій службі, у зв`язку з чим обмежений у користуванні мобільним телефоном та мережею Інтернет, та про винесення даної постанови дізнався, коли його банківські рахунки були заблоковані, а саме 14.05.2025 року, копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не отримував, та лише 22.05.2025 року захисник приєдналась до електронної справи в підсистемі Електронний суд, матеріалами провадження не спростовуються.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд зважає на те, що відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Викладений у постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає таким, що відповідає фактичним обставинам та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом співробітника поліції, згідно якого 16.02.2025 року о 18:20 год. в с. Пушкарівка по вул. Іляшевської Кам`янського району, під час патрулювання було зупинено за порушення ПДР автомобіль марки Хонда Сівік, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , під час спілкування виникла підозра, що водій знаходиться з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей, почервоніння очей, водію було запропоновано проїхати до закладу охорони здоров`я для встановлення ступеню наркотичного сп`яніння, на що останній відмовився під відеозапис, на водія складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, відеозаписом.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно із якими водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Зважаючи на те, що матеріалами справи факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння, запропонованого йому співробітниками поліції, підтверджується поза розумним сумнівом, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

У відповідності до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки наркотичного сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції, котре полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

У зв`язку із цим не можуть бути прийняті до уваги доводи захисту про те, що ОСОБА_1 у подальшому був позбавлений можливості пройти огляд на стан сп`яніння самостійно, оскільки вказані обставини не мають значення для оцінки його дій у контексті інкримінованого адміністративного правопорушення.

Доводи апелянта про те, що не було проведено огляду з метою встановлення ознак наркотичного сп`яніння та працівниками поліції не зазначено ознак наркотичного сп`яніння, та те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено прав та обов`язків, суд апеляційної інстанції вважає такими, що не обгрунтовують апеляційні вимоги, оскільки спростовуються наявними матеріалами справи.

Так, з відеозапису вбачається, що працівником поліції у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння та запропоновано у встановленому законом порядку пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, а також роз`яснено наслідки відмови від проходження такого огляду.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 було вказано на необхідність проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння без направлення та те, що останній не мав можливості пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі самостійно через постійне перебування у ТЦК та СП, куди його було доставлено співробітниками поліції, є необґрунтованим.

В матеріалах справи міститься направлення особи з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, виписане працівником поліції на ім`я ОСОБА_1 , однак останній відмовився від проходження такого огляду. Крім того, з відеозапису вбачається, що працівником поліції було роз`яснено, що у разі згоди на проходження огляду на стан сп`яніння, його буде доставлено до медичного закладу та надано можливість у законному порядку пройти такий огляд.

Аналізуючи доводи апелянта про те, що почервоніння очей та звужені зіниці ока (як вказано в протоколі), без встановлення їх реакції на світло не є ознаками наркотичного сп`яніння, у зв`язку із чим у працівників поліції не було підстав для висунення ОСОБА_1 вимоги пройти огляд на стан сп`яніння, суд апеляційної інстанції вважає їх такими, що не грунтуються на законі.

Так, відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, встановлення наявності або відсутності у водія ознак сп`яніння, а також прийняття рішення про необхідність проходження водієм відповідного медичного огляду або про відсутність такої необхідності, віднесені до виключної компетенції та дискреційних повноважень поліцейських уповноваженого підрозділу Національної поліції України.

За змістом п. 2.5. ПДР будь-які особисті міркування водія, зокрема суб`єктивна оцінка ним власного стану та його зовнішніх проявів, думки щодо упередженості поліцейських, недостатньо правильне, на думку водія, формулювання працівником поліції обсягу виявлених в нього ознак сп`яніння тощо, не є підставою для відмови від проходження запропонованого працівником поліції медичного огляду на стан сп`яніння, обов`язковість якого встановлена законодавством.

Доводи захисника про те, що викладена у протоколі фабула інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки викладення фактичних обставин події у протоколі про адміністративне правопорушення повинне давати уяву про всі елементи його складу, втім не обов`язково має дослівно повторювати диспозицію інкримінованої статті, частини статті закону про адміністративну відповідальність.

Щодо твердження захисника про порушення законодавства у зв`язку з неналежним повідомленням ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи судом першої інстанції, апеляційний суд вважає таким, що не є слушним, оскільки, в матеріалах справи міститься довідка про доставку смс-повідомлення ОСОБА_1 , що є належним повідомленням учасника справи. Крім того, ці обставини можуть бути підставою для поновлення строку апеляційного оскарження, втім не вказують на незаконність або необгрунтованість постанови суду.

Доводи захисника щодо небезперервності відеозапису та неможливості встановити всіх подій через наявність трьох відеофайлів, апеляційним судом не приймаються, оскільки наявний відеозапис в матеріалах справи є послідовним та таким, що підтверджує вищевказані обставини справи та підтверджує вину ОСОБА_1 , яка виразалась у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку.

Відеозапис є об`єктивним доказом по справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь - якої особи, яким здійснено достовірну, повну та переконливу фіксацію відповідних подій. У виконання вимог ст. 266 КУпАП та ст. ст. 31, 40 ЗУ Про Національну поліцію України, поліцейський використав технічні засоби з метою відеофіксації подій та долучив відеозапис як доказ до протоколу про адміністративне правопорушення, про що зроблений відповідний запис в протоколі.

Інші доводи апеляційної скарги та пояснень захисника мають формальний характер та спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення істотних порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановленого Інструкцією, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735.

Під час апеляційного перегляду не встановлено порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

З огляду на викладене вважаю за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 251, 252, 280, 283, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Строк апеляційного оскарження поновити.

Апеляційну скаргу захисника Ключенкової Х.В. - залишити без задоволення.

Постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця