Справа№464/2211/25
пр.№ 3/464/864/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2025 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Тімченко Олена Валеріївна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосоно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , притягався до адміністративної відповідальності:

постановою Управління патрульної поліції у Львівській області від 14 вересня 2024 року за ч.4 ст.126 КУАП з накладенням штрафу у розмірі 20400 грн;

постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 16 січня 2025 року, яка набрала законної сили, у справі № 466/9834/24 за ч.1 ст.130 КУАП про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,

за ст.ст.124, 126 ч.5, 130 ч.4 КУАП,

у с т а н о в и л а :

До суду надійшли три справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 КУАП, ст.122-4 КУАП та ст.130 ч.4 КУАП, та такі розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), то відповідно до ст.36 КУАП суддя об`єднує справи № 464/2211/25, № 464/2214/25 та № 464/2216/25 в одне провадження. Відповідно Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України у разі об`єднання судових справ (матеріалів кримінального провадження) в одну їй присвоюється єдиний унікальний номер тієї з об`єднаних справ (матеріалів), яка надійшла до суду першою. Тому суддя об`єднаній присвоює № 464/2211/25.

ОСОБА_1 31 березня 2025 року о 21.17 год по вул.Пасічна, 171 у м.Львові, керуючи автомобілем марки «Хонда» номерний знак НОМЕР_2 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою та не вибрав безпечної швидкості руху, унаслідок чого здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем марки «Опель» номерний знак НОМЕР_3 . Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Окрім цього, ОСОБА_1 , який притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУАП, 31 березня 2025 року о 21.17 год по вул.Пасічна, 171 у м.Львові повторно протягом року керував автомобілем марки «Хонда» номерний знак НОМЕР_2 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами.

Такими діями порушено п.п.2.1а, 2.3б Правил дорожнього руху України та скоєно правопорушником адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.124, 126 ч.5 КУАП.

До такого висновку суддя дійшов з огляду на наступне.

У ст.280 КУАП закріплено обов`язок орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

За змістом ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

У постанові Верховного Суду від 14 травня 2020 року у справі № 240/12/17 сформульовано правовий висновок про те, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, що доводиться шляхом надання доказів. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Статтею 124 КУАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених ч.ч.2-4 ст.126 КУАП, тягне за собою відповідальність за ч.5 ст.126 КУАП.

Як унормовано п.п.2.1а, 2.3б Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. До того ж для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Учинення правопорушником адміністративних правопорушень підтверджується безпосередньо дослідженими суддею в порядку КУАП доказами у відповідності до ст.251 КУАП:

протоколами про адміністративні правопорушення УПП у Львівській області серії ЕПР1 № 287216 та серії ЕПР1 № 287248 від 01 квітня 2025 року, що за формою та змістом відповідають вимогам ст.256 КУАП, та якими зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушень;

схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, де відображено розташування транспортних засобів після ДТП і локалізацію механічних пошкоджень; зі змістом схеми учасники події були ознайомлені, що підтверджується їх особистими підписами на ній, при цьому будь-яких заперечень з боку останніх не надходило;

світлинами автомобіля потерпілого із видимими пошкодженнями;

показаннями (поясненнями) у суді потерпілого ОСОБА_2 про те, що 31 березня 2025 року ввечері припаркував свій автомобіль «Опель» номерний знак НОМЕР_3 по вул.Пасічна, 171 біля 12 під`їзду. Через деякий час, вийшовши на балкон квартири, помітив автомобіль «Хонда», який впритул припаркований до його автомобіля. Вийшовши на вулицю, побачив, що автомобіль «Хонда» заїхав у задній бампер його автомобіля. Після цього викликав поліції та голову ОСББ, який надав працівникам поліції відеозапис з порушником у нетверезому стані, який о 21.17 год впритул припаркував свій автомобіль. Такі твердження узгоджується із письмовими поясненнями, наданими патрульній поліції;

продемонстрованими у суді відеозаписами із камер спостереження будинку на місці події з різних ракурсів, на яких зафіксовано дорожня обстановка та момент дорожньо-транспортної пригоди: автомобіль «Хонда» впритул здійснює паркування до автомобіля «Опель», а порушник виходить з місця водія;

відтвореним у суді відеозаписом з реєстраторів нагрудних камер поліцейських з місця події, де відбуваються обставини виявлення та оформлення правопорушень.

Невизнання правопорушником своєї провини з підстав відсутності удару, якого не відчув, спростовується оціненими вище доказами, зокрема підписаною порушником без зауважень схемою дорожньо-транспортної пригоди із зафіксованими пошкодженнями, що в подальшому не оскаржив і не спростував, а факт керування при наявності судового рішення про позбавлення такого права визнав у суді.

У судді немає підстав піддавати сумніву достовірність доказів. Потерпілий попереджався про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання за ст.384 КК України, жодних підстав для недовіри його показанням стороною захисту не наведено, а судом не встановлено.

Сукупність встановлених обставин беззаперечно вказує та надані об`єктивні докази доводять вчинення правопорушником інкримінованих правопорушень, повністю та логічно відтворюють картину та хронологію подій.

Беручи до уваги встановлені фактичні дійсні обставини справи, позиція у суді правопорушника, який користується правовою допомогою адвоката, у заперечення факту правопорушення є голослівною, спростована наведеними вище доказами та пов`язана метою уникнення адміністративної відповідальності, є способом захисту.

У ст.1187 ЦК України викладено норми, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів.

З огляду на викладене аргументи правопорушника про те, що не відчув зіткнення автомобілів, у зв`язку із чим відсутній склад правопорушення за ст.124 КУАП, є неспроможними. У силу вимог п.2.3б Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, адже керує джерелом підвищеної небезпеки, а суб`єктивна сторона полягає також у наявності вини у формі необережності.

Обставини, які б виключали провадження в справі відповідно до ст.247 КУАП, та спростовували даний висновок, відсутні.

Суддя акцентує увагу, що у відповідності до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, яке з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, а також ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУАП України, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Санкція ч.5 ст.126 КУАП є безальтернативною, за якою передбачена відповідальність у виді накладення штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Беручи до уваги наведене, на правопорушника слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років.

До такого висновку суддя дійшов з урахуванням постанови Верховного Суду від 04 вересня 2023 року у справі № 702/301/20, якою установлено можливість позбавляти права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

Щодо додаткового адміністративного стягнення, то суддя враховує наступне.

Як регламентовано ст.28 КУАП, оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в його примусовому вилучення за рішенням суду і наступній реалізації з передачею вирученої суми колишньому власникові, з відрахуванням витрат на реалізацію вилученого предмета. Ця норма не містять імперативної вимоги, щоб транспортний засіб перебував у приватній власності порушника.

Унаслідок оплатного вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, його власник отримує грошову компенсацію, що не порушує принципу «пропорційності втручання в право власності» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

До того ж у ч.ч.4, 5 ст.319 ЦК України передбачено, що власність зобов`язує і не може бути використана на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Власник речі повинен нести ризик передання його у володіння чи користування іншій особі, яка своєю недобросовісною поведінкою може спричинити йому негативні наслідки, у тому числі й позбавити права власності.

З огляду на неодноразовий систематичний ступінь суспільної небезпечності вчинених діянь з використанням джерела підвищеної небезпеки, грубе порушення правил дорожнього руху, що є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, адже правопорушник продовжує керувати транспортним засобом, який йому належить (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 ), не маючи на це законних прав, доцільним та дієвим застосувати оплатне вилучення транспортного засобу. Перешкод для такого не встановлено.

Саме такі види та розміри адміністративних стягнень згідно зі ст.23 КУАП будуть достатньою та необхідною мірою відповідальності.

Оскільки на правопорушника накладено адміністративне стягнення, то відповідно до ст.40-1 КУАП з нього на користь держави підлягає до стягнення судовий збір. Обставини, які надавали право на звільнення від сплати судового збору відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір», у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 287243 від 01 квітня 2024 року, складеного інспектором УПП у Львівській області, 31 березня 2025 року о 21.58 год по вул.Пасічна, 171 у м.Львові, керуючи автомобілем марки «Хонда» номерний знак НОМЕР_2 та будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, до проведення медичного огляду працівниками поліції вживав алкоголь та перебував з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, тремор пальців верхніх кінцівок, чим порушив п.2.10є ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч.4 ст.130 КУАП

Диспозиція ч.4 ст.130 КУАП встановлює адміністративну відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Відповідно до п.2.10є Правил дорожнього руху України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

До того ж, як установлено вище, працівники патрульної поліції прибули на місце події о 23.10 год, направлення на проходження огляду на стан сп`яніння виписано 23.30 год, водночас інкриміновано вчинення правопорушення о 21.58 год, що, вочевидь, неможливо. Саме о 21.58 год, що зазначено як час вчинення правопорушення, працівників поліції на місці події не було та такі не могли встановлювати факту вживання порушником алкогольних напоїв.

Суд з власної ініціативи та на власний розсуд не може змінювати фабулу правопорушення, викладену у протоколі, та викликав поліцейського через електронний кабінет УПП у Львівській області та електронну пошту, однак такий до суду не з`явився та знехтував своїми правами, пояснень щодо розбіжностей не надав, відповідно такі не усунув.

Також, як вбачається з матеріалів справи, огляд з метою встановлення стану сп`янінні водія не проводився, як на місці оформлення матеріалів, так і в медичному закладі. Водій відмовився проходити огляд на стан сп`яніння, а такі дії не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУАП.

До того ж із долучених до справу відеозаписів суддею встановлено, що після паркування автомобіля о 21.17 год правопорушник з пасажиром, не оглядаючи автомобілі та не поспішаючи, залишили місце паркування. Тому суд погоджується із доводами захисту, що правопорушник не відчув удару і, вочевидь, у нього не міг виникнути обов`язок не залишати місце події, обґрунтовано вважав, що заборона на вживання алкогольних напоїв, встановлена п.2.10є Правил дорожнього руху на нього не розповсюджувалась, оскільки, на його думку, він не був причетний до дорожньо-транспортної пригоди. Доказів, які б доводили зворотнє, відсутні.

Пояснення (показання) свідка ОСОБА_2 про факт виявлення ДТП і виклику патрульної поліції о 22.53 год та перебування порушника у стані алкогольного сп`яніння після приїзду працівників поліції не утворюють склад згаданого адміністративного правопорушення.

За встановлених обставин у сукупності суддя не має підстав вважати, що правопорушник саме вживав алкогольні напої до проведення огляду на стан сп`яніння та діяв з прямим умислом, що передбачено ч.4 ст.130 КУАП, адже суб`єктивна сторона правопорушення характеризується виключно умисними діями.

Беручи до уваги викладене, достатні та переконливі докази доказів, які б підтверджували о обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення за ч.4 ст.130 КУАП, відсутні. Суд самостійно збирати докази не має права, позаяк обов`язок щодо збирання доказів, в силу положень ч.2 ст.251 КУАП покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Справа про адміністративне правопорушення за ч.4 ст.130 КУАП підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУАП за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.221, 283, 284 КУАП, суддя

п о с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 126 ч.5 КУАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років з оплатим вилученням належного на праві власності ОСОБА_1 автомобіля марки «Хонда» номерний знак НОМЕР_2 .

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст.130 КУАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору.

Реквізити для оплати штрафу: отримувач коштів: ГУК у Львiв. обл./Львів. обл/21081300, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38008294, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: UA 0013001, код класифікації доходів бюджету: 21081300 (у порядку виконавчого провадження: стягувач Головне управління державної казначейської служби України у Львівській області, адреса: 79005, м.Львів, вул.К.Левицького, 18, ).

Реквізити для оплати судового збору: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/ 22030106, код отримувача код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106 (у порядку виконавчого провадження: стягувач Державна судова адміністрація України, адреса: 01601, м.Київ, вул.Липська, 18/5, ).

У випадку несплати штрафу у п`ятнадцятиденний термін відповідно до вимог ст.ст.307, 308 КУАП з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення пред`являється до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО