Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/554/25
Провадження № 3/376/326/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2025 року Сквирський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Батовріної І.Г., за участю секретаря судових засідань Гіптенко Є.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні зали суду м.Сквири матеріали, що надійшли з полку патрульної поліції в м.Біла Церква та Білоцерківському районі батальйон №2 про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого зварювальником ПП «Агрофірма Розволожжя», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

23 лютого 2025 року о 21.10 год. ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки ЗАЗ 110247, д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Сквирська 16 в с.Горобіївка Білоцерківського району Київської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння ( вираження тремтіння пальців рук, запах алкоголю с порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер або в найближчому медичному закладі у лікаря нарколога відмовився. Своїми діями порушив п.2,5 ПДР України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину не визнав, зазначив, що він рухався на належному йому транспортному засобі ЗАЗ в с.Горобіївка, назустріч їхав автомобіль працівників поліції, на його автомобілі потухла фара, автомобіль працівників поліції розвернувся, догнав його та зупинив. Працівники поліції вимагали від нього надати документи, на що він відмовився, оскільки останні не надали йому своїх службових посвідчень, інші вимоги в тому числі пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння виконувати спочатку відмовився, а потім погодився, але працівники поліції таку можливість йому не забезпечили. Просив закрити провадження по справі, оскільки працівники поліції поводили себе зухвало, діяли в супереч вимог чинного законодавства.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 пояснив, що 23.02.2025 як сержант поліції, будучи в наряді з капралом поліції ОСОБА_3 , який наразі перебуває на військовій службі, помітив рухаючийся по дорозі в с.Горобіївка транспортний засіб ЗАЗ, в якому не працював правий габарит. Зупинив вказаний тарснпортний засіб, за кермом якого знаходився ОСОБА_1 , який відмовився надавати водійське посвідчення та документи на вказаний транспортний засіб, поводився агресивно, своєю поведінкою та висловлюваннями виказував недовіру працівникам поліції та державним органам, як нелегітимним. В ході спілкування з водієм було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме - тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Останньому було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що водій відмовився. В результаті виявлених порушень відносно ОСОБА_1 були складені адміністративні матеріали, від ознайомлення і підпису з якими він відмовився.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, переглянувши відео, дійшов до наступного.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Згідно практики Європейського суду з прав людини будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для її правильного вирішення.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, ПДР України).

Пунктом 1.3 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог п. 2.5 ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, вважають закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись. ОСОБА_1 у своїх поясненнях не заперечував тих обставин, що він керував транспортним засобом марки ЗАЗ 110247 д.н.з. НОМЕР_1 23.02.2025 в с.Горобіївка о 21.10год. та був зупинений службовим автомобілем Національної поліції.

В ході перегляду відеозапису з нагрудної боді-камери працівника поліції, що міститься в матеріалах справи, встановлено, що причиною зупинки транспортнго засобу під керуванням ОСОБА_1 стала неспранвість зовнішніх світлових приладів, чого не заперечував сам водій. Після чого ОСОБА_1 , на законну вимогу працівника поліції, відмовився надавати посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, в результаті чого складено постанову серії ЕНА №4136752 від 23.02.2025. (а.с.6) Також в ході перегляду відеозапису зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку ( 21.28год) та відмова особи від ознайомлення та підпису з матеріалами про адміністративні правопорушення.(21.54год.)

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена у повному обсязі та підтверджується також іншими матеріалами справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕРП № 254749 від 23.02.2025, складеним о 21.46год.; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічним засобів; направленням водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На переконання судді, усі надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП є належними, допустимими та достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння

Твердження ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції було порушено порядок огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, без дотримання вимог КУпАП та інструкцій, не заслуговують на увагу, враховуючи наступне.

З відеозаписів чітко видно, що в ході спілкування із водієм, працівниками поліції було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, оголошено про це водію та запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі, на що він відмовився. Після чого працівниками поліції водієві було роз`яснено права та обов`язки та зазначено, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення щодо нього.

Відеозапис, наданий в ході судового розгляду ОСОБА_1 не спростовує встановлених судом обставин, а навпаки їх підтверджує, оскільки містить дані аналогічні даним в відеозаписі, наданим працівниками поліції в частині відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Також слід зазначити, що посилаючись на неправомірні дії працівників поліції, в повноваженнях яких ОСОБА_1 має сумніви, останнім дії працівників поліції у зв`язку з складанням протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та постанови за ч.1 ст. 126 КУпАП не оскаржувались.

Самостійно, протягом 23.02.2025-24.02.2025 ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі не проходив.

Пояснення ОСОБА_1 щодо того, що наприкінці розмови з працівниками поліції він надав згоду на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду та відображені на відеозаписі, доданому до протоколу про адміністративне правопорушення ( 21.55год.), разом з тим суд зауважує, що така згода ОСОБА_1 мала місце після оформлення протоколу про адміністративні правопорушення за наслідками відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду, також правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП не є триваючим правопорушенням, а тому вказані обставини суд до уваги не приймає.

Отже, доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП нічим не підтверджені та спростовуються вищевикладеними доказами.

Пояснення ОСОБА_1 на думку суду обумовлені позицією захисту та спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності.

Ухвалюючи дане судове рішення, суд керується також ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд наголошує, що відповідно до принципу належного здійснення правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З врахуванням наведеного, оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази в їх сукупності вбачається, що вони доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Дотримуючись вищевказаних вимог чинного законодавства суд дійшов висновку про призначення адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами за ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі наведеного, керуючись ч. 1 ст. 130, ст. ст. 266, 280, 283- 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн. на користь держави.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання три місяці з наступного дня після набрання постановою законної сили.

Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ст.308 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Київського апеляційного суду.

Суддя І. Г. Батовріна