ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/4649/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2025 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Рудюк О.Ю., за участю захисників Топчієнко В.В., Вотінцева Є.Г., ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_2 , розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-2 КпАП України,

у с т а н о в и в:

відповідно до протоколів про адміністративні правопорушення серія ГП № 309245 від 25 травня 2025 року, серія ГП № 309246, серія ГП №319017 від 26 травня 2025 року ОСОБА_1 25 травня 2025 року о 20 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила відносно свого чоловіка гр. ОСОБА_3 домашнє насильство психологічного характеру, яке полягало у висловлюваннях нецензурною лайкою, а також глузливому ставленні стосовно здоров`я чоловіка, в наслідок чого могло бути завдано шкоди психічному здоров`ю потерпілому.

Крім того, ОСОБА_1 25 травня 2025 року о 20 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила відносно своїх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 домашнє насильство психологічного характеру, а саме в їх присутності ображала нецензурною лайкою свого чоловіка ОСОБА_3 , чим спричинила емоційну невпевненість.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КпАП України, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

На підставі викладеного, зазначені справи підлягають об`єднанню та розгляду в одному проваджені.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини не визнала, пояснюючи, що вказаних обставин не було, оскільки саме чоловік вчиняє відносно неї психологічне та фізичне насильство.

Свідок ОСОБА_2 пояснила, що вона була дома, коли до неї хтось подзвонив у двері. Вона побачила ОСОБА_6 , яка була у сльозах, знервована. У неї важкий чоловік, вона весь час плаче, попросила піти до неї, оскільки він її б`є. Пояснила, що він агресивний, напав на неї, вдарив головою об стінку. Вона просила чоловіка впустити в її квартиру. Коли чоловік побачив свідка, то перелякався і пропустив до квартири. ОСОБА_6 викликала поліцію. Розказувала, що він її вдарив, вона боїться, що забере дітей.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1,2 ст. 173-2 КпАП України.

Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи дійшов до такого висновку.

У відповідності до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до диспозиції ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства полягає в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Як вбачається із матеріалів справ до протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 173-2 КУпАП працівниками поліції не долучено жодних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 зазначеного правопорушення, працівниками поліції не встановлено та не опитано свідків подій, що мали місце 25 травня 2025 року (сусіди).

Між тим, свідок ОСОБА_2 у суді спростувала обставини, зазначені в протоколах, стверджуючи, що домашнє насилля вчиняє не ОСОБА_1 , а її чоловік. І остання ніколи не ображала дітей.

Крім того, з долученого працівниками поліції відео, де старший син давав пояснення, останній не вказував, що його матір висловлювавсь нецензурною лайкою у його присутності та молодшої сестри, він лише зазначив про конфлікт між батьками.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 9.06.2011 року, та «Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 року).

Отже, при оформленні матеріалів справи працівниками поліції не було зібрано і в ході судового розгляду не встановлено достатніх доказів того, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність належних доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 173-2 КпАП України.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

об`єднати матеріали про адміністративне правопорушення по справі № 753/11342/25 з матеріалами про адміністративне правопорушення по справі № 753/11343/25 з матеріалами про адміністративне правопорушення по справі № 753/11345/25 в одне провадження і присвоїти справі єдиний унікальний номер № 753/11342/25.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського Апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя О.Ю. Рудюк