Справа № 308/6345/23
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.06.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю представника Закарпатської митниці Держмитслужби України Зубенка І. І., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про порушення митних правил № 33/4806/927/23, за апеляційною скаргою захисника-адвоката Талапи Б. С. на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.06.2023.

Цією постановою з урахуванням постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.01.2024 про виправлення описки:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , працюючий водієм ФОП « ОСОБА_2 », визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді конфіскації на користь держави транспортного засобу особистого користування марки «VW» моделі «PASSAT», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Республіки Польща НОМЕР_2 .

На підставі ч. 2 ст. 541 МК України, у разі неможливості конфіскувати транспортний засіб особистого користування марки «VW» моделі «PASSAT», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Республіки Польща НОМЕР_2 , стягнути з ОСОБА_3 на користь держави вартість транспортного засобу в розмірі 600 євро, що згідно з курсом НБУ станом на 24.08.2023 становить 23720 грн 58 коп..

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 536 грн 80 коп.

З протоколу про порушення митних правил № 0335/30500/23 від 10.04.2023 та постанови судді від 26.06.2023, з урахуванням постанови про виправлення описки від 31.01.2024 вбачається, що 10.04.2023 о 21 год 29 хв в зону митного контролю на ділянку «Виїзд» митного поста «Тиса» Закарпатської митниці заїхав вантажний сідельний тягач марки «MAN», моделі «TGX 18.440», державний реєстраційний номерний знак України НОМЕР_3 з напівпричепом марки «SCHMITZ», моделі «SKI 24», державний реєстраційний номерний знак України НОМЕР_4 , де в якості водія слідував громадянин України ОСОБА_4 .

Формою проходження митного контролю ОСОБА_4 обрав порядок проходження митного контролю по каналу «червоний коридор». До митного контролю ОСОБА_4 було подано: закордонний паспорт НОМЕР_5 від 17.11.2015; міжнародну товаротранспортну накладну (CMR) серія № APV0316-134 від 07.04.2023; рахунок (INVOICE) № APV0316-134 від 07.04.2023.

Під час здійснення митних формальностей було проведено аналітично-перевірочні заходи з використанням баз даних, а саме: АСМО «Інспектор» та ЄАІС України, внаслідок чого встановлено, що 07.03.2018 через митний пост «Ужгород» Закарпатської

-2-

митниці ДФС ОСОБА_4 на митну територію України в митному режимі «Транзит» було ввезено легковий автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», моделі «210E», кузов № НОМЕР_6 , реєстраційний номерний знак Республіки Словаччина НОМЕР_7 .

22.08.2019 набрали чинності зміни до статті 470 МК України, згідно із Законами України від 08.11.2018 за № 2612-VIII «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» та від 16.05.2019 за № 2725-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Станом на 10.04.2023 вказаний транспортний засіб за межі митної території України вивезеним не значиться.

У поясненні ОСОБА_4 підтвердив факт ввезення на митну територію України транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ», моделі «210E», кузов № НОМЕР_6 , реєстраційний номерний знак Республіки Словаччина НОМЕР_7 та повідомив, що вчасно не вивіз зазначений транспортний засіб за межі території України у зв`язку з тим, що йому не відоме місцезнаходження даного автомобіля. Із заявою щодо продовження терміну ввезення транспортного ОСОБА_4 до митних органів не звертався.

Таким чином, ОСОБА_4 перевищив встановлений ст. 95 МК України строк доставки транспортного засобу особистого призначення, а саме: легкового автомобіля марки «MERCEDES-BENZ», моделі «210E», кузов № НОМЕР_6 , реєстраційний номерний знак Республіки Словаччини НОМЕР_7 , що перебуває під митним контролем, до митного органу призначення (а при переміщенні в межах зони діяльності однієї митниці - від одного підрозділу цієї митниці до іншого), більше ніж на тридцять діб.

Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 6 ст. 470 МК України.

На вказану постанову, захисник-адвокат Талапа Б. С. в інтересах ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування постанови суду від 26.06.2023. В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник вказує на те, що на момент ввезення ОСОБА_4 автомобіля впродовж 2018-2019 років діяла диспозиція ст. 470 МК України, що складалась з трьох частин, тому його дії не могли бути кваліфіковані за ч. 6 ст. 470 МК України, оскільки митному органу було відомо про факт порушення ним строку тимчасового ввезення автомобіля ще 07.03.2018, а сам по собі факт складення протоколу про порушення митних правил лише 10.04.2023 не є датою виявлення митним органом факту порушення ним митних правил. Отже, на переконання захисника, дії ОСОБА_4 в редакції Закону, який був чинний на час скоєння правопорушення, утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України і підстави для притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за ч. 6 ст. 470 МК України в чинній редакції відсутні. Окрім того порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду від 26.06.2023, посилаючись на те, що справа розглянута без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а про наявність оскаржуваної постанови ОСОБА_4 дізнався 15.12.2023 в рамках відкритого відносно нього виконавчого провадження.

Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_4 та його захисник-адвокат Талапа Б. С. на розгляд справи щодо ОСОБА_4 не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, відомостей про поважність причин неявки не надали. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 та його захисник-адвоката Талапа Б. С. повідомлені про час та місце розгляду за допомогою смс-повідомлень, про що свідчать відповідні довідки про доставку. Тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки,

-3-

передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_4 та його захисника-адвоката Талапи Б. С., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 271 КУпАП.

3аслухавши доповідь судді, пояснення представника Закарпатської митниці Держмитслужби України Зубенка І. І., який заперечив доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, доводи клопотання та апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження підлягає до задоволення, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_4 не приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, а в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_4 був належним чином повідомлений про час та місце її розгляду. При цьому, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_4 чи його захиснику у передбачений ч. 1 ст. 285 КУпАП строк вручена копія оскаржуваної постанови від 26.06.2023. У матеріалах справи відсутні дані про отримання ОСОБА_4 копії оскаржуваної постанови.

З метою недопущення порушення права ОСОБА_4 на захист та доступ до правосуддя, доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення визнаються обгрунтованими, причини пропуску строку такими, що перешкодили захиснику своєчасно подати апеляційну скаргу, а тому строк на апеляційне оскарження поновлюється.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За приписом п. 3 ч. 1 ст. 8 МК України державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.

Згідно ст. 486 МК України та ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Положеннями ст. 489 МК України та ст. 280 КУпАП встановлено, що при розгляді справи підлягають з`ясуванню такі обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують її відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справи про порушення митних правил відносно ОСОБА_4 вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані у повній мірі.

Винуватість ОСОБА_4 підтверджується доказами у справі, а саме: протоколом про порушення митних правил № 0335/30500/23 від 10.04.2023, даними ЄАІС Держмитслужби України та АСМО «Інспектор» від 10.04.2023, поясненнями ОСОБА_4 від 10.04.2023 та іншими матеріалами справи.

Вказані докази, є належними та допустимими, оскільки отримані в порядку, передбаченому законом, та прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для провадження.

-4-

Наведеними доказами, достовірність яких в апеляційного суду не викликає сумнівів, у повній мірі стверджується вина ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України, що стороною захисту в апеляційній скарзі не оспорюється.

Доводи апеляційної скарги про те, що на час ввезення транспортного засобу стаття 470 МК України мала іншу редакцію, тому дії ОСОБА_5 підлягали кваліфікації за ч. 3 ст. 470 МК України, апеляційний суд вважає хибними, оскільки час набрання чинності статті 470 цього Кодексу в новій редакції не впливає на порядок тимчасового ввезення транспортного засобу та обов`язку особи щодо його вивезення у встановлений законом строк. Зазначена норма закону лише встановлює відповідальність за порушення такого порядку в залежності від строку не вивезення транспортного засобу.

Бездіяльність у виді не вивезення транспортного засобу за межі митної території України є триваючим правопорушенням, яке пов`язане з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Пунктом 9-5 Прикінцевих та перехідних положень МК України, окрім іншого, визначено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частинами п`ятою та шостою статті 470 цього Кодексу, виявлених у період з 22.08. по 31.12.2019 включно, тягне за собою застосування адміністративного стягнення, передбаченого частиною третьою зазначеної статті.

У даній справі порушення митних правил виявлено 10.04.2023, на час дії статті 470 МК України в редакції від 22.11.2018, а тому бездіяльність ОСОБА_4 правильно розцінена, як правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 470 МК України, в редакції закону, що діяв на момент виявлення правопорушення.

Незважаючи на прийняття і набрання чинності законом, який диференціював перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів і посилював відповідальність в залежності від конкретного строку перевищення, ОСОБА_4 до часу складення протоколу 10.04.2023 своє зобов`язання не виконав і продовжив протиправну бездіяльність, таким чином, саме вказана дата є моментом закінчення триваючого правопорушення.

За таких обставин суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України, є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги про те, що всупереч вимог ч. 1 ст. 526 МК України та ст. 268 КУпАП, суд розглянув справу без участі ОСОБА_4 та його захисника, всупереч відсутності даних про їх належне сповіщення про час і місце розгляду справи, апеляційний суд вважає також такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції викладених у судовому рішенні та не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_4 складу передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України правопорушення. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що факт розгляду справи без участі правопорушника не являється підставою для скасування чи зміни судового рішення у справах про адміністративні правопорушення та порушення митних правил, до того ж факт розгляду справи без участі ОСОБА_4 та його захисника, враховано апеляційним судом як одну з підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Окрім того, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції взяв до уваги обставини справи, характер вчиненого правопорушення,

-5-

наявні в матеріалах справи дані про особу правопорушника й застосував щодо ОСОБА_4 вид стягнення, який передбачено санкцією ч. 6 ст.470 МК України, належним чином умотивувавши судове рішення.

Тому, апеляційний суд визнає, що накладене на ОСОБА_4 стягнення у виді штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170000 (сто сімдесят тисяч) грн є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, справедливим та відповідає передбаченій ст. 23 МК України меті адміністративного стягнення.

Притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за порушення ним митних правил буде сприяти досягненню основної мети виховання правопорушника в дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством та попередження вчинення ним нових правопорушень.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга, доводи якої не знайшли підтвердження і визнаються безпідставними, - без задоволення.

Приймаючи рішення апеляційний суд бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обгрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків, призначати експертизи, тощо; те, що стороною захисту не надано доказів у підтвердження доводів апеляційної скарги та спростування висновків суду першої інстанції, і будь-яких клопотань із цього приводу не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, ст. 527-530 МК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника-адвоката Талапи Б. С. задовольнити, поновити захиснику-адвокату Талапі Б. С. строк на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.06.2023.

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Талапи Б. С. в інтересах ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.06.2023, щодо ОСОБА_6 , - без змін.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя