КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/824/2959/2025 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Гаращенка Д.Р., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Бовшика Миколи Юрійовича представника ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 4 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 4 листопада 2024 року провадження за адміністративними матеріалами про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, 3 травня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Бовшик М.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову Святошинського районного суду міста Києва від 4 листопада 2024 року та ухвалити нову, якою визнати винним ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Крім того, просив викликати та допитати свідком поліцейського, що складав адміністративний протокол, а також поліцейського, що складав схему, про допит свідків.

Клопотання про поновлення строку обґрунтоване тим, що копія постанови не була надіслана ОСОБА_1 . Під час звернення до страхової компанії для отримання відшкодування йому повідомили про необхідність надання копії постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності. ОСОБА_1 звернувся до суду для отримання постанови і отримав її лише 03.05.2025 року, дізнавшись про закриття провадження в даній справі.

Згідно частини 2 ст. 294 КУпАП постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Перевіривши доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, адже твердження апелянта підтверджуються матеріалами справи.

Апеляційні вимоги обґрунтуванні тим, що у оскаржуваній постанові суд першої інстанції посилався на те, що працівниками поліції, які складали протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 не виконано вимоги ч. 2 ст. 251 КУпАП та не зібрано доказів необхідних для встановлення порушення ОСОБА_2 вимог пунктів 1.5, 10.1 ПДР України. Проте наданий захисником ОСОБА_2 фотознімок жодним чином не підтверджує невинуватість ОСОБА_2 , а судом першої інстанції не було досліджено жодних інших доказів та пояснень свідків.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Бовшик М.Ю. в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив їх задовольнити.

Доповівши обставини справи, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності. Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу /посадової особи/, який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 137489, ОСОБА_2 , 26.09.2024 року, близько 19 год. 05 хв., керуючи автомобілем "Фольцваген" д.н.з. НОМЕР_1 рухаючись в м. Києві по Кільцевій дорозі, 1 Б, не виконав вимогу попереджувального дорожнього знаку 1.5.2 звуження з правого боку, та під час перестроювання, а саме зміни напрямку руху не переконався в безпеці маневру та не дав дорогу автомобілю "Мерседес" д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку та скоїв з ним зіткнення. Своїми діями порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Як вбачається з фото з місця ДТП наданих в судовому засіданні захисником, на ділянці дороги на якій відбулось зіткнення транспортних засобів встановлений попереджувальний знак 1.5.3 - звуження з лівого боку, а не 1.5.2 - звуження з правого боку як вказано в протоколі.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_2 не міг виконувати маневр перестроювання ліворуч, а тому в діях ОСОБА_2 відсутній склад порушень п.10.1 ПДР України.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок правильним, оскільки поясненнями водіїв, схемою ДТП, долученими фото не підтверджується поза розумним сумнівом, що зіткнення транспортних засобів відбулося саме внаслідок порушення вимог ПДР водієм ОСОБА_2 .

Щодо обставин події сторони надали взаємовиключні пояснення. Так, водій автомобіля "Фольцваген" д.н.з. НОМЕР_1 зазначив, що під час пригоди він рухався по кільцевій дорозі у крайній правій смузі руху, яку не залишав. Потік руху автомобілів почав зупинятись, і ОСОБА_2 почав пригальмовувати. З лівого боку його автомобіль зачепив автомобіль "Мерседес" д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався у тому самому напрямку по паралельній смузі та, змінюючи напрямок руху праворуч, виїхав на його смугу руху.

Водій ОСОБА_1 у своїх поясненнях зазначив, що під час пригоди він, керуючи вантажним автомобілем «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2 , рухався по кільцевій дорозі у правій крайній смузі, де відбувся контакт правої бічної сторони його автомобіля із лівою бічною стороною автомобіля "Фольцваген" д.н.з. НОМЕР_1 , де було звуження дороги. Вказав, що обгін з правої сторони заборонено.

Крім пояснень водіїв, єдиним доказом у справі є лише схема місця ДТП, яка містить тільки відомості про розташування транспортних засобів після ДТП, напрямок їх руху, місце зіткнення, а також надана представником ОСОБА_2 фотографія, якими також зафіксоване положення автомобілів після пригоди.

Аналізуючи вищенаведені обставини та наявні у матеріалах справи докази, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наявними матеріалами справи винуватість водія ОСОБА_2 не доведена поза розумним сумнівом.

Так, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх відомостей для достовірного встановлення дійсних обставин події, оскільки відповідні дані випливають лише з показань водіїв, які є взаємовиключними за змістом, при цьому жодні з них не є очевидно технічно неспроможними.

Для вирішення питання про доведеність винуватості ОСОБА_2 необхідно достовірно з`ясувати траєкторії руху обох автомобілів безпосередньо перед зіткненням та в момент його настання та встановити, чи дійсно автомобіль "Фольцваген" д.н.з. НОМЕР_1 здійснював випередження автомобіля «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2 у зв`язку із звуженням дороги, як про це вказує сторона захисту.

Враховуючи, що протокол про адміністративне порушення є одним із основних доказів у справі про притягнення особи до відповідальності за порушення ПДР України, останній має відповідати вимогам ст. 256 КУпАП та обставини відображені у ньому мають бути конкретними і зрозумілими.

При цьому, суд не може вийти за межі тих фактичних обставин, які були інкриміновані у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 та конкретизувати фактичні обставини, оскільки це порушує становище особи, щодо якої складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 10.1. ПДР України передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення , яким закрив провадження стосовно ОСОБА_2 за звинуваченням у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Підстав для виклику і допиту під час апеляційного розгляду поліцейських, які оформлювали адміністративний матеріал (як про це просить сторона захисту), не убачається, оскільки наявних в справі відомостей достатньо для вирішення справи по суті.

Апеляційний суд, проаналізувавши сукупність досліджених доказів, приходить до висновку про обґрунтованість прийнятого судом рішення про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_2 .

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Бовшика Миколи Юрійовича про поновлення строку задовольнити.

Поновити адвокату Бовшику Миколі Юрійовичу представнику ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 4 листопада 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката Бовшика Миколи Юрійовича представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 4 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Гаращенко Д.Р.