Справа 688/927/23
№ 3-в/688/4/25
Постанова

Іменем України

23 червня 2025 року м. Шепетівка

Суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області Цідик А.Ю., розглянувши подання заступника начальника Шепетівського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області про звільнення від відбування адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення,

встановив:

Заступник начальника Шепетівського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області звернулася до суду з поданням про звільнення ОСОБА_1 на підставі ст. 304 КУпАП, ст. 80 КК України від відбування адміністративного стягнення в зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови суду, посилаючись на те, що на ОСОБА_1 постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14.03.2023 накладено адміністративне стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт.

05.04.2023 ОСОБА_1 був поставлений на облік Шепетівського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області.

14.04.2023 до відділу пробації надійшло повідомлення від ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що ОСОБА_1 20.03.2023 був призваний до Збройних Сил України до військової частини НОМЕР_1 , після чого його було переведено у військову частину НОМЕР_2 .

26.04.2024 до відділу пробації надійшло повідомлення від військової частини НОМЕР_2 про те, що ОСОБА_1 29.01.2024 самовільно залишив військову частину та станом на 11.04.2024 відсутній на військовій службі.

29.04.2024 та 06.05.2024 на адресу ОСОБА_1 було надіслано виклики про необхідність з`явлення до Шепетівського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області до 13.05.2024, однак останній не з`явився.

15.04.2024 Шепетівським районним відділом №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області було надіслано запити до Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області та Ленковецької сільської ради з метою встановлення місця проживання ОСОБА_1 , що вказана у постанові суду.

27.05.2024 надійшло повідомлення від Ленковецької сільської ради про те, що ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 не проживає.

20.06.2024 надійшло повідомлення від Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області про те, що ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 не проживає.

20.06.2024 до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області було скеровано подання щодо вирішення питання пов`язаного з подальшим виконанням постанови Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14.03.2023.

Ухвалою суду від 16.07.2024 подання заступника начальника Шепетівського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області про вирішення питання, пов`язаного з подальшим виконанням постанови Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області про накладення адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт від 14.03.2023 щодо ОСОБА_1 відповідно до чинного законодавства повернуто до Шепетівського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області для належного оформлення.

07.11.2024 Шепетівським районним відділом №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області до Шепетівського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) направлено прохання про оголошення ОСОБА_1 у розшук.

09.01.2025 від Шепетівського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшло повідомлення про те, що підстав для оголошення ОСОБА_1 в розшук немає.

08.05.2025 працівниками Шепетівським районним відділом №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області у телефонному режимі опитано матір ОСОБА_1 , яка повідомила, що їй невідомо його місце перебування.

21.05.2025 Шепетівським районним відділом №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області було надіслано повторний запит до військової частини НОМЕР_2 .

02.06.2025 на адресу органу пробації надійшло повідомлення від командира військової частини НОМЕР_2 про те, що ОСОБА_1 29.01.2024 самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 та згідно наказу по особовому складу від 03.12.2024 №108-РС стосовно нього призупинено строк військової служби, місцезнаходження його невідомо.

Відповідно до п.13.13, п.13.14 розділу ХІІІ вказаного Порядку, якщо після перевірки за місцем проживання порушника встановлено, що він за цим місцем не проживає, місцеперебування його невідоме або наявні підстави, що унеможливлюють виконання постанови суду, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду, який виніс постанову, подання щодо вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови.

Представник Шепетівського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення, подала до суду заяву про проведення розгляду справи без її участі, подання підтримала та просила задовольнити.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення розгляду справи.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Порядком виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 19.03.2013 №474/5, передбачено право органу з питань пробації звернутися до суду із поданням щодо вирішення питання подальшого виконання постанови суду.

Відповідно до п.13.13, п.13.14 розділу ХІІІ вказаного Порядку, якщо після перевірки за місцем проживання порушника встановлено, що він за цим місцем не проживає, місцеперебування його невідоме або наявні підстави, що унеможливлюють виконання постанови суду, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду, який виніс постанову, подання щодо вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови.

Усі питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, відповідно до ст. 304 КУпАП вирішуються судом, який виніс постанову.

Згідно з п.15.1 розділу ХV вказаного Порядку виконання адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт припиняється, а порушник знімається з обліку, зокрема, у зв`язку із наявністю підстав, що унеможливлюють виконання постанови суду, - після отримання відповідного судового рішення.

Вирішуючи подання Шепетівського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області, суд виходить з того, що КУпАП не містить регулювання певної частини питань, пов`язаних з примусовим виконанням постанов про накладання адміністративного стягнення, зокрема строків давності виконання судового рішення.

При цьому, згідно зі ст. 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до ст. 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки. Законами України може бути встановлено й інші, більш тривалі строки для виконання постанов по справах про окремі види адміністративних правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.

Так, ЄСПЛ у рішенні у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У п.п.3.4, 3.6. рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011) Конституційний Суд України, аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Законодавцем залишено поза сферою правового регулювання питання щодо строків виконання постанов про накладання адміністративного стягнення, створивши тим самим ситуацію безстрокового виконання такого рішення суду.

Фактична «безстроковість» виконання таких постанов суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується ЄСПЛ при оцінці порушень державами - членами Конвенції, а «необмежений строк виконання» своєчасно надісланої постанови суперечить принципу 4 Рекомендації № R(91) 1 Комітету міністрів Ради Європи державам - членам стосовно адміністративних санкцій, згідно якого, якщо адміністративний орган влади розпочав адміністративне провадження із застосування санкції, він зобов`язаний діяти залежно від обставин справи з розумною швидкістю.

Особа, на яку накладено певний вид стягнення, не може перебувати в потенційному очікуванні виконання фактично покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і правопорушником відповідні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання судового рішення про накладення стягнення.

Такі строки встановлені у ст. 80 КК України, яка регламентує питання звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Таким чином, порушено інший фундаментальний принцип права - принцип справедливості, оскільки засуджені, які вчинили кримінальне правопорушення, в порівнянні з адміністративним правопорушенням на підставі ст. 80 КК України звільняються судом від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку суду в той час, коли адміністративне правопорушення на відміну від кримінального правопорушення є менш суспільно небезпечним.

Враховуючи наведене, суд вважає необхідним в цій справі застосувати аналогію закону, а саме норми п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України, відповідно до якої особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Зазначена норма кримінального закону передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Частиною 3 ст. 80 КК України передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, а строки давності, передбачені пунктами 13 частини 1 цієї статті, подвоюються. Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Проте, ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт має встановлюватися з дотриманням вимог процесуальної форми, а саме лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання (постанова Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року, справа № 487/3326/15-к, провадження № 51-4811 км 20).

Враховуючи, що на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт, яке є менш суворим, ніж кримінальне покарання у виді обмеження волі, з дня набрання постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14.03.2023 законної сили 27.03.2023, минуло понад два роки, перебіг давності протягом цього строку не зупинявся та не переривався (факту ухилення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт у розумінні положень ст. 183-2 КУпАП та ст. 389-2 КК України за належною процедурою постановою суду та/або обвинувальним вироком суду, які набрали законної сили, не встановлено, останній нового правопорушення не вчинив), а тому ОСОБА_1 слід звільнити від відбування адміністративного стягнення у зв`язку з закінченням строків давності виконання постанови суду.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 294, 298, 304 КУпАП, ст. 80 КК України, суддя

постановив:

Подання заступника начальника Шепетівського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області про звільнення від відбування адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт ОСОБА_1 у зв`язку із закінчення строку давності виконання судового рішення задовольнити.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , звільнити від відбування адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт, призначених постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14.03.2023, у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Алла ЦІДИК