Справа №461/4954/25
Провадження №3/461/1824/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2025 року м. Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова Кротова О.Б., з участю прокурора Бедрій Г.І., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративні правопорушення відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, громадянки України, пенсіонерки, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , будучи звільненою з посади заступника начальника управління-начальника відділу організаційної роботи організаційного управління Львівської міської ради, будучи суб`єктом відповідальності відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», та примітки до статті 172-6 КУпАП, за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог абз.1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або міської місцевого самоврядування, за період, неохоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_2 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП визнала та просила суворо її не карати.

Прокурор в судовому засіданні вважала доведеною вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, просила визнати її винною та накласти адміністративне стягнення.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно із статтею 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до абз.1 ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, особи, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або міської місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або міської місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Згідно розпорядження міського голови Львівської міської ради №1100-К від 27.12.2016 ОСОБА_2 , заступника начальника управління- начальника відділу контролю за виконанням документів організаційного управління Львівської міської ради, переведено на посаду заступника начальника управління-начальника відділу організаційної роботи організаційного управління Львівської міської ради з 02.01.2016 року.

Згідно розпорядження міського голови Львівської міської ради №621-К від 31.05.2024 ОСОБА_2 звільнено з посади заступника начальника управління-начальника відділу організаційної роботи організаційного управління Львівської міської ради з 03.06.2024 року.

Оскільки 03.06.2024 ОСОБА_2 було звільнено з посади заступника начальника управління-начальника відділу організаційної роботи організаційного управління Львівської міської ради, зобов`язана була подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або міської місцевого самоврядування, за період, неохоплений раніше поданими деклараціями до 00:00 год. 04.07.2024.

Однак, як вбачається з даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або міської місцевого самоврядування, ОСОБА_2 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або міської місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями лише 15.07.2024 о 18:41 год., тобто несвоєчасно.

Під час судового розгляду справи були досліджені письмові матеріали, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №517 від 16.06.2025; лист Управління проведення спеціальних перевірок та контролю за своєчасністю подання декларацій Національного агентства з питань запобігання корупції від 15.05.2025; повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про факт неподання чи несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування від 16.04.2025; розпорядження Львівського міського голови №621-К від 31.05.2024 про звільнення ОСОБА_2 з посади заступника начальника управління-начальника відділу організаційної роботи організаційного управління Львівської міської ради з 03.06.2024 року; виписку про послідовність дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинила ОСОБА_2 ; письмові пояснення ОСОБА_2 від 29.05.2025; розпорядження Львівського міського голови №1100-К від 27.12.2016 про переведення ОСОБА_2 ; копію попередження ОСОБА_2 про спеціальні обмеження, встановлені ЗУ «Про державну службу» та «Про боротьбу з корупцією»; копію посадової інструкції заступника націльника управління начальника відділу організаційної роботи організаційного управління; скріншоти з сайту НАЗК.

Суд вважає вищевказані документи належними та допустимими доказами на підтвердження факту вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 в порушення вимог абз.1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або міської місцевого самоврядування, за період, неохоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи дані про особу ОСОБА_2 , характер вчиненого правопорушення та ступінь її суспільної небезпеки, беручи до уваги те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд вважає, що з метою виховання останньої та запобігання вчинення нею нових правопорушень, необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу.

Статтею 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. Так, згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому з особи яка притягується до відповідальності на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 172-6, 283-285, 287-289 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Олександр КІТОВ