Справа № 752/8711/25
№ апеляційного провадження: 33/824/3442/2025
Головуючий у суді першої інстанції: Бондаренко Г.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року суддя Київського апеляційного суду Крижанівська Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника Опришко Едіти Василівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 23 травня 2025 року, винесену за результатами розгляду матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 23 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Не погоджуючись із вказаною постановою, захисник Опришко Е.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, просила, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Посилається на те, що при розгляді справи судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, суд не забезпечив всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи. Зазначає, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а автомобіль стояв нерухомо на проїжджій частині через приступ останнього, спричинений акубаротравмою (контузією). Рух автомобіля на 10 метрів відбувся лише після зауваження поліції про неналежне розташування транспортного засобу, що не може кваліфікуватися як керування в момент підозри. Працівниками поліції симптоми контузії (сплутаність свідомості, тремтіння, порушення координації) були помилково інтерпретовані як ознаки сп`яніння. Вказує, що ОСОБА_1 з причин, пов`язаних з роботою, не відпочивав більше 40 годин та вживав значну кількість кави. А тому через сукупність таких факторів як раніше отримана контузія, неспання, вживання кави, наявність інших захворювань у ОСОБА_1 стався приступ. Суд першої інстанції проігнорував вказану обставину, не призначивши судово-медичну експертизу для підтвердження впливу контузії на стан ОСОБА_1 , чим порушив вимоги ст. 251 КУпАП. Також суд помилково визнав, що відмова ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння була чітко зафіксована та роз`яснена. Згідно відеозапису, наявного в матеріалах справи, ОСОБА_1 лише похитав головою, що не є однозначною відмовою від проходження огляду. Працівники поліції не роз`яснили належним чином порядок огляду в медичному закладі та наслідки відмови від проходження огляду, а також не зафіксували відмову за присутності двох свідків, як того вимагає п. 7 розділу І Інструкції № 1452/735 від 09 листопада 2015 року. Звертає увагу на те, що в направленні на огляд на стан сп`яніння вказано час 01:07 год. 23 березня 2025 року, що збігається з моментом першого контакту ОСОБА_1 з працівниками поліції, а не час його доставлення до медичного закладу, що свідчить про неточності в протоколі про адміністративне правопорушення, які судом першої інстанції не досліджено. Також зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про виклик свідка ОСОБА_2 , який міг підтвердити невживання ОСОБА_1 алкоголю 23 березня 2025 року о 22:30 год. та обставини зупинки автомобіля через приступ контузії у останнього. При цьому вказує, що вина ОСОБА_1 не підтверджена достатніми та беззаперечними доказами.

В судовому засіданні захисник Опришко Е.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , апеляційну скаргу підтримала, просила задовольнити з наведених у ній підстав.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, а тому, суд відповідно до вимог ст. 250, ч. 6 ст. 294 КУпАП вважав за можливе слухати справу за його відсутності.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, вислухавши пояснення особи, яка з`явилася в судове засідання, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Приймаючи постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП., а саме у відмові особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим з огляду на наступне.

Так, до суду був наданий протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №279113 від 23 березня 2025 року, в якому зазначено, що 23 березня 2025 року о 01 год. 07 хв. в м. Києві, вул. Ракетна, 119Б, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку водій відмовився, що зафіксовано на нагрудні відеореєстратори №№ 472662, 477449, 472126, чим порушив п. 2.5. ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 2).

До протоколу було долучено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4332437 від 23 березня 2025 року та DVD диск із відеозаписами (а.с. 5, 6, 9).

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з м етою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, тягне за собою адміністративну відповідальність.

Виходячи з вказаних норм законодавства, сама по собі відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння є складом адміністративного правопорушення та тягне за собою адміністративну відповідальність передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судом апеляційної інстанції досліджено відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 була пред`явлена вимога щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі та забезпечена можливість для виконання водієм вказаного вище обов`язку, проте ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду. Як наслідок, обов`язок, встановлений п. 2.5 Правил дорожнього руху водій, не виконав (а.с. 9).

ОСОБА_1 не спростовував факт відмови ним від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Жодних пояснень про те, що він не керував транспортним засобом ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначив.

За таких обставин, суд дійшов законного та обґрунтованого висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем повністю спростовуються поясненнями наданими стороною захисту, з яких вбачається, що в той день ОСОБА_1 спочатку керував транспортним засобом, але потім зупинився і стояв з заведеним двигуном. Крім того з долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 сидів в автомобілі з увімкненим двигуном і факт керування в той день автомобілем не оспорював. До того ж, після того як працівники поліції перевірили особу водія, останній розпочав рух авто і був зупинений працівниками поліції.

Доводи захисника ОСОБА_1 про те, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 процедуру огляду на стан сп`яніння та наслідки відмови від проходження такого огляду також повністю спростовується наявним в матеріалах справи відеозаписом, з якого вбачається, що працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 права та обов`язки, роз`яснили можливість проходження огляду як на місці зупинки транспортного засобу, так і у лікаря-нарколога, також роз`яснили можливість відмови від проходження огляду та наслідки такої відмови, та після однозначної відмови ОСОБА_1 склали протокол відповідно до вимог чинного законодавства, а тому посилання захисника ОСОБА_1 на те, що останній лише похитав головою, що на думку захисника, не свідчить про відмову від проходження огляду, є безпідставними.

Апеляційний суд також вважає безпідставними посилання захисника ОСОБА_1 на те, що працівниками поліції симптоми контузії були помилково інтерпретовані як ознаки сп`яніння, оскільки такі доводи не спростовують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, який зафіксований на відеозаписі, долученому до протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга захисника Опришко Е.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення, а постанова Голосіївського районного суду міста Києва від 23 травня 2025 року - залишенню без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Опришко Едіти Василівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 23 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.В. Крижанівська