Справа №: 148/1307/25
Провадження № 3/148/609/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року суддя Тульчинського районного суду Вінницької області Дамчук О.О. розглянувши матеріали, які надійшли від Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, волонтерки, заміжньої, на утриманні одна неповнолітня особа, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася,

за ст. 173 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 675481 від 21.05.2025 вбачається, що 18.05.2025 близько 11:20 години, в АДРЕСА_1 , в приміщенні спільної ванної кімнати місця колективного проживання ВПО, ОСОБА_1 в ході конфлікту із ОСОБА_2 намагалася вчинити із нею бійку за допомогою швабри, чим порушила громадський порядок та спокій громадян, вчинивши адміністративне правопорушення передбачене ст. 173 КУпАП.

Із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що своїми діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, а саме: образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , вину не визнала та повідомила, що конфлікт з ОСОБА_2 триває протягом значного часу, оскільки ОСОБА_3 не хоче доглядати за братом її чоловіка ОСОБА_4 , який без ноги, має ІІ групу інвалідності та який поселений в одну з нею кімнату. З даним громадянином ОСОБА_3 не проживає, останнього недоглядає, не миє, від того дуже неприємно пахне, однак гроші відбирає в нього регулярно. Так 18.05.2025 ОСОБА_5 впав та поламав її відро, про що вона і повідомила ОСОБА_6 з проханням щоб їй купили таке саме відро, оскільки вона може користуватись лише таким у зв`язку з травмою руки або нехай ОСОБА_3 сама прибирає за своїм родичем. Під час розмови ОСОБА_3 взяла та своєю палицею почала наносити їй удари по руці та голові, після чого вона взяла швабру та почала оборонятися. Під час сварки прийшов чоловік ОСОБА_7 вихопив швабру, поламав її та вони з ОСОБА_2 пішли до своєї кімнати, після чого вона зателефонувала до поліції.

У судовому засіданні ОСОБА_2 повідомила, що ОСОБА_1 зустріла її біля туалету та почала вимагати щоб її купили нове відро замість розбитого братом її чоловіка та кричати що вона не буде прибирати. Вона ніякого відношення до ОСОБА_8 не має, догляд за ним не здійснює, а тому повідомила ОСОБА_1 , щоб та всі питання вирішувала з ОСОБА_4 , у тому числі і відшкодування за розбите відро, після чого ОСОБА_1 перша почала замахуватись на неї шваброю. Також повідомила, що ОСОБА_1 постійно пред`являє їй претензії що стосуються ОСОБА_9 .

За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, потерпілих, а також іншими документами.

Як вбачається з диспозиції ст.173 КУпАП адміністративна відповідальність настає за вчинення дрібного хуліганства, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Об`єктом адміністративного проступку, передбаченого ст. 173 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП є вина особи, що притягується до адміністративної відповідальності, у формі прямого або непрямого умислу. При цьому особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення буде порушено саме громадський порядок і прагне саме цього. Умисний прояв винним явної неповаги до оточуючих - головний момент, що визначає зміст і сенс поведінки хулігана.

Так, санкція ст.173 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення за вчинення особою дрібного хуліганства, тобто нецензурної лайки в громадських місцях, образливого чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Тобто з об`єктивної сторони хуліганство, незалежно від виду відповідальності, характеризується порушенням громадського порядку, а з суб`єктивної - умисною виною та мотивом явної неповаги до суспільства.

Відповідно до Постанови, Пленуму Верховного Суду України, від 22.12.2006 року, № 10 Про судову практику у справах про хуліганство хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства.

Таким чином, безпосереднім об`єктом є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також морально-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.

Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.

Хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці охоронювані законом цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо. Винятковим цинізмом визнаються дії, що демонструють брутальну зневагу до загальноприйнятих норм моралі, зокрема прояви безсоромності чи грубої непристойності, публічне оголення, знущання з хворих, дітей, людей похилого віку, осіб, що знаходяться у безпорадному стані.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.

Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.

Тому для юридичної оцінки хуліганства обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.

Така позиція містяться в постанові Верховного Суду від 18.06.20 року провадження №11-кп/822/544/19.

Тобто для кваліфікації дій особи за ст. 173 КУпАП, необхідна наявність в цих діях хуліганського мотиву, а саме дії мають здійснюватись безпричинно і за відсутності особистих неприязних стосунків та спонукань. Тобто, наявність саме хуліганського (безпричинного) мотиву є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

Як встановлено в судовому засіданні конфлікт, який виник між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 18.05.2025 був зумовлений тривалими неприязними відносинами між останніми, а не з хуліганських мотивів.

Слід наголосити, що суддя розглядаючи справу про адміністративне правопорушення не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 2 статті 251 передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

У справі «Малофєєва проти Росії» ЄСПЛ серед іншого зазначено, що суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на зазначене, викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення за об`єктом (відсутнє порушення громадського порядку, оскільки як встановлено у судовому засіданні між потерпілою та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності триває конфлікт протягом тривалого часу, а тому виключає мету на порушення громадського прядку) не відповідає дійсним обставинам справи, також у діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності відсутні ознаки неповаги до суспільства або оточуючих. Встановлені під час судового розгляду обставини події не свідчить про прагнення особи на порушення громадського порядку та вчинення адміністративного правопорушення, а тому приходжу до стійкого переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, оскільки, на підтвердження факту вчинення дрібного хуліганства особою, яка притягається до адміністративної відповідальності не додано належних та допустимих доказів. Також враховуючи те, що притягнення особи до адміністративної відповідальності не може ґрунтуватись на припущеннях, тому відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 33-35, 40-1, 173, 221, 247, 283-284, 287 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі № 148/1307/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КпАП України закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області.

Суддя О.О. Дамчук