ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/5899/22 Головуючий в 1 інст. Кулик В.Б.
Провадження №33/807/659/25 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Зубкової Л.М., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Зубкової Л.М. на постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 травня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком 15 днів, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя суду першої інстанції встановив, що на розгляд до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення ним правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 130 КУпАП.

З наданих матеріалів слідує, що ОСОБА_1 , будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП 7 липня 2022 року та 3 серпня 2023 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП, повторно, 10 листопада 2022 року, о 17 год. 41 хв., у м. Запоріжжі, вул. Космічна, буд. 125, керував автомобілем Honda Accord, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Зубкова Л.М., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначила, що зі змісту протоколу вбачається, що в ньому відсутня інформація про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності 7 липня 2022 року та 3 серпня 2023 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП та повторність скоєння 10 листопада 2022 року адміністративного правопорушення, через що такий протокол є неналежним та недопустимим доказом. Крім того, в оскаржуваній постанові суду вказано про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП 3 серпня 2023 року, тобто через три місяці після винесення постанови 11 травня 2023 року, що вказує на невідповідність висновків суду матеріалам справи.

Наголошує, що суд в оскаржувані постанові послався як на доказ вини ОСОБА_1 на довідку інспектора в якій вказано, що ОСОБА_1 має повторність за ст. 130 КУпАП відповідно до постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 7 липня 2022 року (справа № 333/2326/21) та постанову Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 3 серпня 2022 року (справа № 331/1859/22). Однак, рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя по справі № 333/2326/21 не стосується ОСОБА_1 .

Отже вважає, що суд, не перевіривши вказані відомості, поклав в основу постанови про визнання ОСОБА_1 винуватим за ч. 3 ст. 130 КУпАП, не існуючи докази.

Посилається на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 на огляд в заклад охорони здоров`я, Отже, направлення не складалося та ОСОБА_2 не вручалося. Відеозапис події, який міститься в матеріалах справи, не є безперервним, а отже є недопустимим на неналежним доказом.

Просить скасувати постанову судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 11 травня 2023 року відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП. Провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Окрім вимог щодо скасування даної постанови, просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на поважність причини його пропуску.

В обґрунтування своїх доводів зазначила, що ОСОБА_1 участі під час розгляду справи не приймав, оскільки перебував в умовах ізоляції та не мав можливості ознайомитися з зі змістом оскаржуваного рішення.

Таким чином вважає, що строк на апеляційне оскарження постанову судді Комунарського районного суду Запоріжжя від 11 травня 2023 року, пропущений ним з поважних причин.

Дослідивши доводи викладені в клопотанні, суддя апеляційного суду приходить до наступного висновку.

У відповідності до вимог ст. 294 КУпАП апеляційну скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 участі під час розгляду справи не приймав, копію оскаржуваного рішення не отримував, оскільки перебував в умовах слідчого ізолятору (а.с. 28, 31)

Враховуючи, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладені в клопотанні доводи, суддя апеляційного суду вважає за можливе визнати причину пропуску строку поважною та поновити строк апеляційного оскарження постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя.

Враховуючи обізнаність ОСОБА_1 про час та дату судового засідання в суді апеляційної інстанції, присутність його захисника адвоката Зубкової Л.М., яка зазначила про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_1 , суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутністю остатнього, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

У судовому засіданні апеляційного суду, адвокат Зубкова Л.М. підтримала апеляційну скаргу в повному обсязі. Зазначила, що судом самостійно встановлено обставини повторності правопорушення, яке покладено в основу доказу провини ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП. Наголосила, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містить відомостей про повторність правопорушення, передбачену ст. 130 КУпАП, як і не містить посилань на відповідні постанови суду, якими ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП

Розглянувши матеріали справи, заслухавши адвоката Зубкову Л.М., перевіривши доводи скарги, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, перевіряючи законність постановленого судом рішення, суддя апеляційного суду виходить з того, що відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суддя суду першої інстанції не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із оскаржуваної постанови суду, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП за те, що він, будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП 7 липня 2022 року та 3 серпня 2023 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП, повторно, 10 листопада 2022 року, о 17 год. 41 хв., у м. Запоріжжі, вул. Космічна, буд. 125, керував автомобілем Honda Accord, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Однак, визнаючи винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, суддя допустився помилки та вийшов за межі, встановлені протоколом.

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД за № 248820 від 10 листопада 2022 року вбачається, що 10 листопада 2022 року 17 год. 41 хв., у м. Запоріжжі, вул. Космічна, буд. 125, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 керував автомобілем Honda Accord, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Тобто фабула протоколу жодного посилання на повторність правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП не містить.

Водночас, в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження кваліфікуючої ознаки повторності, зокрема завірені належним чином копії постанов суду, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, суд першої інстанції в постанові вийшов за межі пред`явленого ОСОБА_1 адміністративного обвинувачення, оскільки самостійно кваліфікував його дії за ознакою повторності діяння, яке йому не було пред`явлено у протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому, суд зобов`язаний розглядати справу лише в межах пред`явленого в протоколі обвинувачення, тобто вийшов за межі протоколу, що не припустимо, оскільки не відповідає принципам законності, змагальності та диспозитивності.

Отже, суд першої інстанції не дотримався у повній мірі вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, не з`ясував повно та всебічно всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не дослідив всі докази та не оцінив їх в сукупності, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим на доводи апеляційної скарги захисника щодо не складання та не вручення ОСОБА_1 письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я, слід зазначити, що в матеріалах справи наявне направлення на огляд водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яке не вручалося останньому, у зв`язку з його відмовою від проходження такого огляду (а.с. 4).

Твердження апелянта про недопустимість наявного в справі відеозапису через те, що він має перерви є безпідставним, оскільки наявним у справі відеозаписом безперервно зафіксовано саме ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення, а саме: рух автомобіля, його зупинку, відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорон здоров`я.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо винуватості особи тлумачаться на її користь.

Вимогами ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року 23-рп/2010, конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п.4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

На підставі викладеного, суддя апеляційного суду дійшов висновку про необхідність змінити рішення судді суду першої інстанції, перекваліфікувавши дії ОСОБА_1 з ч. 3 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП та зменшити розмір адміністративного стягнення, яке накладено на ОСОБА_1 судом першої інстанції.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату Зубковій Лілії Миколаївні, яка в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 11 травня 2023 року.

Апеляційну скаргу адвоката Зубкової Лілії Миколаївні, подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 травня 2023 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, змінити.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на строк 1 (один) один рік.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 333/5899/22