Справа № 474/909/23 Головуючий у першій інстанції Сокол Ф.Г.
Провадження № 33/812/274/25 Доповідач апеляційного суду Лівінський І.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 червня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Лівінського І.В.,

із секретарем судового засідання Коростієнко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

захисниці Сорочан Алли Василівни

на постанову Врадіївського районного суду Миколаївської області від 30 травня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

у с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 090023 від 03 серпня 2023 року, того ж дня о 17 годині 50 хвилин у селищі Врадіївка по вул. Правди, ОСОБА_1 керував мопедом марки «Fada» з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, невнятна мова, різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння рук. На місці зупинки транспортного засобу пройти огляд на факт вживання алкоголю за допомогою «Алкотестера Драгер» відмовився, а також проїхати до медичного закладу для проходження огляду на факт вживання алкоголю у Врадіївській ЦРЛ відмовився. Чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

Постановою Врадіївського районного суду Миколаївської області від 30 травня 2025 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, захисниця ОСОБА_1 адвокат Сорочан А.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить вказану постанову суду скасувати та закрити провадження на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП.

Апелянт вважає, що в постанові висновки суду не відповідають обставинам справи, а також судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Захисниця зазначає, що 25 вересня 2023 року провадження у справі було зупинене із застосування аналогії статті 335 КПК України, оскільки ОСОБА_1 з 17 березня 2022 року проходить військову службу та безпосередньо бере участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Суд зупинив провадження про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, до звільнення з військової служби, посилаючись на те, що в КУпАП не врегульовано питання зупинення провадження у справі, а в умовах військової агресії російської федерації проти України наведена обставина є більш ніж поважною для зупинення провадження у справі і те, що застосування аналогії з нормами КПК є доцільним і обґрунтованим. 19 травня 2025 року провадження по справі відновлено та справу призначено до судового розгляду. У вказаній постанові суд прийшов до висновку, що рішення про зупинення провадження у справі було прийнято помилково та підлягає відновленню.

Захисниця вказує, що з моменту вчинення адміністративного правопорушення минуло понад один рік, строки накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, закінчилися 03 серпня 2024 року. Тому, на її думку, відповідно до пункту 7 статті 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю, у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

На думку захисниці, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що зупинення провадження у справі тягне за собою зупинення процесуальних строків, у тому числі тих, що визначені статтею 38 КУпАП, а тому суд вважав, що підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП відсутні.

ОСОБА_2 зазначає, що закінчення строків накладення адміністративного стягнення є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії, а отже втрачається можливість здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави стверджувати про відсутність у суду необхідності з`ясовувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття справи. Тому, згідно з нормою закону, на момент поновлення провадження строк притягнення до відповідальності (1 рік) вже сплинув, і це є безумовною підставою для закриття провадження. КУпАП не містить положень, які б передбачали призупинення або зупинення перебігу строку притягнення до адміністративної відповідальності на період зупинення провадження у справі, що підтверджується загальним принципом права: строки мають імперативний характер, і будь-яке тлумачення щодо їх "зупинення" має ґрунтуватися на прямій нормі закону, якої тут немає. У КУпАП не міститься положень про "замороження" строків притягнення до відповідальності на період служби в ЗСУ. Тобто, обов`язок дотримання річного строку притягнення зберігається. Суд розглянув справу з порушенням прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності. Так, відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, застосування норм, які обмежують права особи, не допускає аналогії закону. Тлумачення щодо «зупинення строку» не передбачене законом і є неконституційним по суті, оскільки обмежує право особи на притягнення особи до відповідальності лише в межах строку.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисниця Сорочан А.В. не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомленні належним чином.

В апеляційній скарзі захисниця Сорочан А.В. просила розглянути апеляційну скаргу без її участі та участі ОСОБА_1 .

Переглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги з дотриманням вимог частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд дійшов такого.

Приймаючи рішення за протоколом серії ААБ № 090023 від 03 серпня 2023 року, суд першої інстанції дійшов висновку, що надані протокол про адміністративне правопорушення, а також відеозапис подій, відображають подію адміністративного правопорушення та містять відомості, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП. А тому суд визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. При цьому суд зазначав, що в період з 25 вересня 2023 року по 19 травня 2025 року провадження у справі було зупинено. Враховуючи, що зупинення провадження у справі тягне за собою зупинення процесуальних строків, у тому числі тих, що визначені статтею 38 КУпАП, тому суд вважав, що підстави для закриття провадження у справі, на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП, відсутні.

Однак, з такими висновками апеляційний суд не погоджується з огляду на таке.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з частиною 1 статті 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до статті 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 8 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Статтею 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, зокрема, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу (пункт 7).

Так, статтею 38 КУпАП встановлені строки, після закінчення яких виключається накладення адміністративного стягнення.

Адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення (частина 6 статті 38 КУпАП).

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП можливе за одночасної наявності певних умов, а саме: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення та сплив строку, передбаченого статтею 38 КУпАП, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушення - з дня його виявлення).

Із матеріалів справи вбачається, що 03 серпня 2023 року о 17 годині 58 хвилин по вул. Правди у селищі Врадіївка Первомайського району Миколаївської області поліцейським СРПП ВП № 2 Первомайського РВП лейтенантом поліції Стужуком В.Ю. був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 090023 відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до вказаного протоколу, того ж дня о 17 годині 50 хвилин у селищі Врадіївка по вул. Правди, ОСОБА_1 керував мопедом марки «Fada» з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, невнятна мова, різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння рук. На місці зупинки транспортного засобу пройти огляд на факт вживання алкоголю за допомогою «Алкотестера Драгер» відмовився, а також проїхати до медичного закладу для проходження огляду на факт вживання алкоголю у Врадіївській ЦРЛ відмовився. Чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення разом із додатками був направлений до Врадіївського районного суду Миколаївської області для прийняття рішення. Матеріали отримані судом 7 серпня 2023 року.

Постановою Врадіївського районного суду Миколаївської області від 25 вересня 2023 року провадження про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, було зупинене до звільнення ОСОБА_1 з військової служби.

Постановою того ж суду від 19 травня 2025 року вказане провадження відновлено.

Застосовуючи до ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення вказаного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, місцевий суд вважав, що зупинення провадження у справі тягне за собою і зупинення процесуальних строків, у тому числі тих, що визначені статтею 38 КУпАП.

При цьому, зупиняючи провадження у справі, місцевий суд керувався аналогією права, застосувавши норми статті 335 КПК України.

Разом з тим, підстави для застосування аналогії закону відповідно до норм КПК України (як найбільш наближеної норми права) для вирішення питання про зупинення провадження у справі про адміністративні правопорушення, на думку апеляційного суду, відсутні, так як положеннями КУпАП передбачені випадки, коли допускається зупинення строку розгляду таких справ.

Так, згідно з частиною 4 статті 277 КУпАП, строк розгляду адміністративних справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, зупиняється судом у разі якщо особа, щодо якої складено протокол про таке правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з`явитися (хвороба, перебування у відрядженні чи на лікуванні, у відпустці тощо).

При цьому адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення (частина 4 статі 38 КУпАП).

Натомість за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення (частина 6 статті 38 КУпАП).

Зазначені вище положення дають можливість розглянути питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП у суттєво збільшені строки поряд із загальними строками накладення адміністративного стягнення, передбаченими частиною 2 статті 38 КУпАП.

Тобто КУпАП врегульовані питання зупинення провадження в адміністративних справах шляхом надання можливості суду зупиняти провадження в окремо визначених категоріях справ у конкретно передбачених випадках і законодавцем не віднесено до таких справ ті, що стосуються притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП, зокрема, на період проходження особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, військової служби.

Згідно з вимогами КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, не є обов`язковою.

Крім того, ОСОБА_1 скористався юридичною допомогою адвоката і його інтереси в судах представляє захисник Сорочан А.В.

Отже, чинний КУпАП не містить приписів про обов`язок суду зупинити провадження у справі про адміністративне правопорушення до моменту звільнення учасника провадження з лав Збройних Сил України. Застосування норм КПК в частині зупинення провадження при розгляді справи про адміністративні правопорушення, суперечить основним засадам законодавства про адміністративні правопорушення.

А тому посилання суду першої інстанції на те, що зупинення провадження у справі тягне за собою і зупинення процесуальних строків, у тому числі і тих, що визначені статтею 38 КУпАП, на думку апеляційного суду, є помилковими.

Відповідно до положень пункту 7 частини 2 статті 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 , вчинене 03 серпня 2023 року та на момент розгляду справи закінчився визначений КУпАП строк накладення адміністративного стягнення, тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП, а закінчення строків накладення адміністративного стягнення є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії, а отже втрачається можливість здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, на момент розгляду справи в суді першої інстанції (30 травня 2025 року), закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, передбачені статтею 38 КУпАП, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП.

Отже, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу захисниці Сорочан А.В. належить задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження по справі закрити, у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Оскільки оскаржуване судове рішення постановлене з порушенням норм процесуального права, постанова місцевого суду має бути скасована на підставі пункту 3 частини 8 статті 294 КУпАП, з прийняттям апеляційним судом нової постанови.

У зв`язку із закриттям провадження у справі без накладення адміністративного стягнення, враховуючи положення статті 40-1 КУпАП, не підлягає сплаті судовий збір.

Керуючись статтями 38, 247, 283, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисниці Сорочан Алли Василівни задовольнити.

Постанову Врадіївського районного суду Миколаївської області від 30 травня 2025 року скасувати.

Прийняти нову постанову.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, закрити на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду І.В. Лівінський