Провадження № 3/127/2950/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Сичук М.М., за участю прокурора Конівця Д.А., особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Корпала В.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красне, Тиврівського району, Вінницької області, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться справа № 127/13915/25 (провадження № 3/127/2950/25) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Одночасно на розгляді Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться справа № 127/13918/25 (провадження № 3/127/2952/25) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі постанови від 20.06.2025 року матеріали справи № 127/13915/25 (провадження № 3/127/2950/25) та матеріали справи про адміністративне правопорушення № 127/13918/25 (провадження № 3/127/2952/25) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, об`єднано в одне провадження та присвоєно об`єднаній справі про адміністративне правопорушення № 127/13915/25

Відповідно до протоколу № 353 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 25.04.2025, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді тимчасово виконуючого обов`язків директора КП «Вінницький муніципальний центр інновацій», являючись згідно пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону), суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 та п. 27 Розділу XIII Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин лише 01.02.2024 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік (2022), чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до протоколу №354 від 25.04.2025 року ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді тимчасово виконуючого обов`язків директора КП «Вінницький муніципальний центр інновацій» та будучи звільненим за такої посади 31.03.2023, являючись згідно пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону), суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимоги абз. 1 ч. 2 ст. 45 та п. 27 Розділу XIII Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин лише 01.02.2024 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування при звільненні, за період неохоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Так, відповідно до розпорядження №722/о від 05.05.2022 Вінницької міської ради було покладено виконання обов`язків директора підприємства на головного інженера КП «Вінницький муніципальний центр інновацій» ОСОБА_1 з 05.05.2022.

В подальшому відповідно розпорядження №1660/о від 26.09.2022 Вінницької міської ради було покладено тимчасове виконання обов`язків директора підприємства на головного інженера КП «Вінницький муніципальний центр інновацій» ОСОБА_1 з 26.09.2022.

Після чого, згідно розпорядження №516/о від 27.03.2023 ОСОБА_1 звільнено із т.в.о. директора КП «Вінницький муніципальний центр інновацій» з 31.03.2023.

Відповідно до роз`яснення НАЗК, до посадових осіб юридичної особи публічного права в п.п.6 п.26-1 розділі II належать: керівник, заступник керівника, головний бухгалтер, корпоративний секретар юридичної особи публічного права.

В примітці до статті 172-6 КУпАП зазначено що суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Тобто, ОСОБА_1 , є також суб`єктом відповідальності за порушення вимог фінансового контролю.

У відповідності Стаття 65-1 Закону за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті З цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно- правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Частиною 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Так, згідно п. 27 Прикінцевих положень ЗУ «Про запобігання корупції» встановлено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року. Суб`єкти декларування, зазначені у частинах сьомій - чотирнадцятій статті 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше.

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з питань запобігання корупції надає рекомендаційні роз`яснення, методичну та консультаційну допомогу, зокрема, щодо застосування положень Закону та прийнятих на його виконання нормативно- правових актів.

З метою реалізації цього повноваження та на виконання п. З розділу II Закону України від 20.09.2023 № 3384-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» Національне агентство підготувало Роз`яснення від 13.11.2023 № 4.

Так, дані роз`яснення надані для забезпечення однакового застосування положень Закону стосовно заходів фінансового контролю, мають рекомендаційний характер, не містять правових норм і відображають правозастосовну практику.

НАЗК надає роз`яснення, щодо типів існування декларацій, коли слід їх подавати та який звітний період вони охоплюють.

Таким чином, Законом передбачено три типи декларацій суб`єкта декларування, а саме:

-щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону, або абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону в період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, з якому подається декларація, та за загальним правилом містить інформацію станом на 31 грудня звітного року;

-декларація при звільненні - декларація, яка подається відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону протягом ЗО календарних днів з дня припинення діяльності. Така декларація подається за період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду, яким є останній день здійснення діяльності, яка передбачає обов`язок подання декларації, перебування на посаді, яка зумовлює здійснення такої діяльності.

-декларація кандидата на посаду - декларація, яка подається відповідно до ч. З ст. 45 Закону та охоплює звітний період з 01 січня до 31 грудня включно, шо передує року, в якому особа подала заяву на зайняття посади, якщо інше не передбачено

Тобто, у ОСОБА_1 , виник обов`язок подати щорічну декларацію за 2022 рік до 31.01.2024.

За даними публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, повноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які розміщенні на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, встановлено, що ОСОБА_1 , лише 01.02.2024 о 13:51 год. подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування особи за 2022 рік.

Також у ОСОБА_1 виник обов`язок подати декларацію при звільненні (за період з 01.01.2023 - 31.03.2023) до 31.01.2024.

За даними публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які розміщенні на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, встановлено, що ОСОБА_1 , лише 01.02.2024 о 14:09 год. подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування при звільненні.

В свою чергу ОСОБА_1 , подававав наступні Е-декларації:

17.12.2020 кандидата на посаду;

19.03.2021 щорічна.

У зв`язку із заповненням ОСОБА_1 , вище вказаних декларацій йому відомий порядок подачі декларацій.

Згідно наданої інформації наданої з Вінницької міської ради ОСОБА_1 були доведені вимоги фінансового контролю.

Відповідно до послідовності дій користувача ОСОБА_1 , останній вперше здійснив вхід для подачі декларації лише 01.02.2024, тобто до цього спроб з 12.10.2023 по 01.02.2024 для заповнення такої декларації не здійснював, та не вживав жодних заходів для її подачі.

Дії ОСОБА_1 за вказаними фактами кваліфіковані за частиною першою статті 172-6 КУпАП, якою передбачено адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначив, що провадження в адміністративній справі підлягає закриттю, у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Представник ОСОБА_1 адвокат Корпало В.М. в судовому засіданні зазначив, що з протоколів про адміністративне правопорушення вбачається, що датою вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією є 01.02.2024, а саме день несвоєчасного подання декларації.

В наданих до суду протоколах про адміністративне правопорушення зазначається, що днем виявлення вчинених ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є дата складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, а саме 25.04.2025 року.

Представник зазначив, що з таким твердженням неможливо погодитись, оскільки відомості про несвоєчасне подання ОСОБА_1 декларацій були встановлені ще у лютому 2024 року, оскільки відділом з питань запобігання корупції та виявлення корупції Вінницької міської ради були сформовані повідомлення до Національного агентства з питань запобігання корупцією 14.02.2024 року, якими повідомлялось про несвоєчасне подання ОСОБА_1 декларації при звільненні та щорічної декларації.

Отже, днем фактичного виявлення вчинення інкримінованого останньому корупційного правопорушення слід вважати саме 14.02.2024 року.

На підставі зазначеного, просив закрити провадженні у справі, у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Прокурор в судовому засіданні вважав доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Зазначив, що ОСОБА_1 та його захисником не надано підтверджень наявності поважних причин, через які неможливо було подати декларацію вчасно. Крім того подав висновок у адміністративній справі щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а тому вважає клопотання безпідставним та необґрунтованим, просить суд відмовити у його задоволенні.

Розглянувши протоколи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, клопотання про закриття провадження у справі поданого захисником особи, що притягується до адміністративної відповідальності, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 280 КУпАП, передбачено що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 інкриміновано вчинення правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 172-6 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до примітки ст. 172-6 КУпАП суб`єктами правопорушення у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме відповідно до розпорядження №722/о від 05.05.2022 Вінницької міської ради було покладено виконання обов`язків директора підприємства на головного інженера КП «Вінницький муніципальний центр інновацій» ОСОБА_1 з 05.05.2022.

Відповідно розпорядження №1660/о від 26.09.2022 Вінницької міської ради було покладено тимчасове виконання обов`язків директора підприємства на головного інженера КП «Вінницький муніципальний центр інновацій» ОСОБА_1 з 26.09.2022.

Згідно розпорядження №516/о від 27.03.2023 ОСОБА_1 звільнено із т.в.о. директора КП «Вінницький муніципальний центр інновацій» з 31.03.2023.

Відповідно до роз`яснення НАЗК, до посадових осіб юридичної особи публічного права в п.п.6 п.26-1 розділі II належать: керівник, заступник керівника, головний бухгалтер, корпоративний секретар юридичної особи публічного права.

В примітці до статті 172-6 КУпАП зазначено що суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Тобто, ОСОБА_1 , є також суб`єктом відповідальності за порушення вимог фінансового контролю.

Таким чином, враховуючи вищевикладені факти, ОСОБА_1 перебуваючи на посаді тимчасово виконуючого обов`язків директора КП «Вінницький муніципальний центр інновацій», будучи згідно пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 та п. 27 Розділу XIII Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин лише 01.02.2024 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік.

Крім того, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді тимчасово виконуючого обов`язків директора КП «Вінницький муніципальний центр інновацій» та будучи звільненим за такої посади 31.03.2023, являючись згідно пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону), суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимоги абз. 1 ч. 2 ст. 45 та п. 27 Розділу XIII Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин лише 01.02.2024 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування при звільненні, за період неохоплений раніше поданими деклараціями.

Одним з основоположних принципів діяльності із запобігання протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявити у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, а отже не можуть бути визначені як малозначимі.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до п. 10 ст. 1 Закону правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. З нього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно із статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно одержуватися Конституції України та законів України, незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

За даними публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, повноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які розміщенні на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, встановлено, що ОСОБА_1 , лише 01.02.2024 о 13:51 год. подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування особи за 2022 рік.

Також у ОСОБА_1 виник обов`язок подати декларацію при звільненні (за період з 01.01.2023 - 31.03.2023) до 31.01.2024.

За даними публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які розміщенні на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, встановлено, що ОСОБА_1 , лише 01.02.2024 о 14:09 год. подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування при звільненні.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 22.05.2017 № 223-943/0/4-17 зазначив, що вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, слід врахувати об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації. Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин.

Тобто за наявності останніх відповідальність за вищезазначеною статтею виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха, технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням під вартою.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП, а саме являючись суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані із корупцією, несвоєчасно, без поважних причин, тільки 01.02.2024 подав щорічну декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік та при звільненні, будучи звільненим з посади 31.03.2023.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується: поясненнями ОСОБА_1 , наданими у судовому засіданні; протоколом №352 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 25.04.2025; протоколом №354 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 25.04.2025, розпорядженням №722/о від 05.05.2022 Вінницької міської ради, згідно якого на ОСОБА_1 покладено виконання обов`язків директора підприємства на головного інженера КП «Вінницький муніципальний центр інновацій» з 05.05.2022; розпорядженням №1660/о від 26.09.2022 Вінницької міської ради, згідно якого на ОСОБА_1 покладено тимчасове виконання обов`язків директора підприємства на головного інженера КП «Вінницький муніципальний центр інновацій» з 26.09.2022; розпорядженням №516/о від 27.03.2023, згідно якого ОСОБА_1 звільнено із т.в.о. директора КП «Вінницький муніципальний центр інновацій» з 31.03.2023, витягами з офіційного веб-сайту Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; повідомленням відділу з питань запобігання та виявлення корупції ВМР від 14.02.2024 року №38/00002/9729 та Додатком до нього; повідомленням відділу з питань запобігання та виявлення корупції ВМР від 14.02.2024 року №38/00002/9735 та Додатком до нього; письмовими поясненнями ОСОБА_1 ; рапортами старшого о/у 1-го сектору (протидії корупції) УРС у Вінницькій області ДСР НПУ капітана поліції Олексія Різника.

Всі вищевказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом.

Інших доказів на підтвердження наявності поважних причин несвоєчасного подання декларацій ОСОБА_1 не надано та не здобуто під час розгляду справи в суді.

Протоколи про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, стосовно ОСОБА_1 складені 25.04.2025.

Отже, з врахуванням вимог статті 38 КУпАП, які діють з 19.04.2020 щодо шестимісячного строку з дня виявлення та частини 3 статті 8 КУпАП, станом на 20.05.2025 строк притягнення до адміністративної відповідальності, визначений статтею 38 КУпАП не сплинув.

Датою виявлення правопорушення є факт встановлення складу правопорушення, пов`язаного з корупцією, згідно протоколів від 20.05.2025 (дата складання протоколу) з огляду на таке.

Аналіз чинного законодавства вказує на те, що певні інформація про обставини та факти адміністративного правопорушення можуть бути відомі будь-кому (безпосередньому керівнику, викривачу, правоохоронному органу тощо). Встановлення і навіть документування ними такої інформації не може вважатися встановленням факту адміністративного правопорушення, оскільки такі особи не наділені правом робити висновок про наявність або відсутність правопорушення, вони лише інформують про певні факти компетентні органи, надають документи тощо.

«Виявити» правопорушення означає встановити наявність усіх передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак конкретного правопорушення. Право встановлення цього факту і його документування має особа, уповноважена на складання протоколу.

Особа, уповноважена на складання протоколу, у різні періоди часу може отримувати різну інформацію про події та факти, що мають стосунок до вчиненого правопорушення (збір документів, інформації, отримання пояснення тощо).

Висновок про те, що виявлено саме правопорушення (як сукупність усіх передбачених законом ознак - об`єкт, суб`єкт, об`єктивна, суб`єктивна сторона) така особа робить виключно шляхом оформлення та підписання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення. При цьому робить це невідкладно - не пізніше 24 години з моменту фактичного встановлення усіх необхідних ознак та участі особи у його отриманні.

Днем виявлення будь-якого адміністративного правопорушення є день складання, підписання уповноваженою на те особою протоколу про вчинення адміністративного правопорушення та вручення його особі, щодо якої цей протокол складено.

Аналогічна позиції висвітлена у науково-експертному висновку Інституту держави і права імені В. Корецького Національної академії наук України щодо дати виявлення адміністративного правопорушення, листі Комітету ВР України з питань законодавчого забезпечення правоохоронної діяльності від 11.09.2018 № 04-18/10-1584 та у ряді судових рішень/

Верховний суд у постанові по справі №815/5818/15 від 10.06.2019 зазначив, що рапорт та лист органів МВС не належить до документів, які фіксують об`єктивну та суб`єктивну сторону правопорушення та не є матеріалами правоохоронних органів, як підстава для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій. Разом з тим, протокол є основною і обов`язковою формою фіксації факту адміністративного правопорушення, який повинен відповідати вимогам, що висуваються до його процесуальної форми та змісту і регламентовані ст. 254-256 КУпАП.

Відповідно до Висновку від 10.11.2017 № 20 Консультативної ради європейських суддів однакове та уніфіковане застосування закону зумовлює загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність. З іншого боку, потреба в забезпеченні єдиного застосування закону не має ані призводити до негнучкості такого закону й до необґрунтованих обмежень у відповідному розвитку законодавства, ані ставити під сумнів принцип суддівської незалежності.

Як стверджується у Висновку, неодноразове ухвалення судових рішень, які суперечать одне одному, може створити ситуацію юридичної невизначеності, що спричинить зменшення довіри до судової системи, у той час як ця довіра є важливим елементом держави, що керується принципом верховенства права. Єдине застосування закону зумовлює довіру громадськості до судів та покращує громадську думку стосовно справедливості правосуддя.

Правопорушення вчинено умисно, оскільки ОСОБА_1 усвідомлювала протиправний характер своїх дій, передбачав їх шкідливі наслідки і бажав їх або свідомо допускав настання цих наслідків.

Враховуючи те, що КУпАП не поділяє умисел на види (ст. 10), для притягнення особи до відповідальності за статтею 172-6 КУпАП достатньо встановити наявність умислу загалом, тобто, що суб`єкт декларування усвідомлював протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачав її шкідливий характер і бажав або свідомо допускав вчинення відповідного протиправного діяння.

Умисел суб`єктів, на яких поширюється дія Закону, полягає в тому, що, будучи ознайомленими із вимогами цього Закону про обов`язки, обмеження та заборони, функціонери не дотримуються цих вимог, навмисно протиправно поводяться, їх порушуючи.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 , будучи належним чином ознайомленою з вимогами антикорупційного законодавства, усвідомлювала протиправний характер своїх дій, передбачав їх шкідливі наслідки і бажав їх або свідомо допускав настання цих наслідків, у його діях наявний умисел.

Оцінюючи досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.172-6 КУпАП, а саме порушення вимог фінансового контролю.

Обставиною, що пом`якшують відповідальність та обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.

Статтею 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточий проти України від 15 травня 2008 року»). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У справі «Ізмайлов проти росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, як у справі «Бакланов проти росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

На підставі викладеного, враховуючи характер та обставини правопорушення, дані про особу яка притягується до адміністративної відповідальності, суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та вважає необхідним та достатнім для виправлення останнього буде застосування до нього адміністративного стягнення відповідно до вимог санкції ч. 1 ст.172-6 КУпАП у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 гривень 60 копійок.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 35, ч. 1 ст. 172-6, ст. ст. 268, 278, 283, 284, 294, 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень 00 копійок.

У разі несплати ОСОБА_1 штрафу не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови стягнути з ОСОБА_1 подвійний розмір штрафу, а саме 1700 гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.

Строк пред`явлення постанови до виконання - протягом трьох місяців з моменту її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-тиденного строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: