ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9735/25
провадження № 3/753/4161/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2025 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Бондаренко М.С., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановила:

До Дарницького районного суду м. Києва 14 травня 2025 року надійшов протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 19 квітня 2025 року серії ЕПР1 № 305214, водій ОСОБА_1 19 квітня 2025 року, о 11 год. 40 хв., керуючи транспортним засобом «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 , проігнорував вимогу поліцейського про зупинку автомобіля на блок посту, який вказав фезлом на його автомобіль і на місце зупинки. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.4 ПДР, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Адвокат Мельник О.А. у судовому засіданні висловив доводи, що протокол про адміністративне правопорушення складено не належним чином, оскільки в ньому не вказано повної адреси місця події, а зазначено лише назву вулиці Горлівська, що, на його думку, унеможливлює перевірку обставин. У зв`язку з цим просив суд повернути матеріали справи для належного оформлення. Також адвокат переконував, що зупинка транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , здійснювалася без жодних на те підстав, а тому не підлягає кваліфікації як законна вимога працівника поліції.

Суддя, перевіривши матеріали справи про адміністративні правопорушення, заслухавши пояснення адвоката особи, яка притягається до адмінстративної відповідальності, дійшла таких висновків.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.

На підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, суду надано: протокол про адміністративне правопорушення від 19 квітня 2025 року серії ЕПР1 № 305214, складений стосовно ОСОБА_1 , відеозапис з бодікамери поліцейського.

Суддя, дотримуючись вимог ст. 252 КУпАП, оцінила докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, водночас керуючись законом і правосвідомістю.

Перш за все, суд не вбачає підстав для повернення матеріалів справи до органу, що їх склав. Протокол оформлений відповідно до вимог КУпАП, у ньому зазначено місце, дату, час вчинення правопорушення, особу порушника, суть порушення та інші необхідні реквізити. Відсутність точної адреси не нівелює правомірність дій поліції, оскільки місце події зазначене достатньо конкретно.

Щодо доводів про безпідставність зупинки, суд вважає їх безпідставними.

Так, перегляд відеозапису надає суду об`єктивне уявлення про хронологію подій. Зокрема, при його відтворенні вбачається, що поліцейські вже перебували у стані активного переслідування ОСОБА_1 на момент початку відео, із включеними проблисковими маячками та звуковими сигналами. Це переслідування тривало не менше однієї хвилини, протягом якої ОСОБА_1 очевидно не мав наміру зупинятися, а навпроти навіть прискорювався.

Далі суд зазначає, що зупинився ОСОБА_1 лише у вимушеному порядку, зокрема у місці, де попереду утворився затор і здійснити маневр ухилення було фактично неможливо. Водночас, після зупинки він не заперечував факт того, що не зупинився на вимогу поліції. Його пояснення про «поспішання у зв`язку з поганим самопочуттям дитини» не спростовують факту вчинення правопорушення, а лише підтверджують, що він усвідомлював свою поведінку, але свідомо нехтував законною вимогою зупинитися.

Така поведінка є типовим прикладом ігнорування встановленого порядку та дискредитації авторитету правоохоронних органів в умовах воєнного стану, коли дії на блокпостах мають безпекову функцію, тому дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

З огляду на те, що у справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення на нього стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, обставин, які пом`якшують та обтяжують його відповідальність, вважаю, що стягнення у виді штрафу в розмірі, що передбачено цією санкцією, відповідає вимогам ст. 23, 33 КУпАП і є домірним вчиненому.

Накладення такого стягнення відповідає принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

У розпорядженні суду відсутні документи, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. 122-2, статтями 23, 33, 40-1, 251, 252, 280, 283-285, 294 КУпАП, ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судя

ухвалила:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі дев?яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня винесення постанови у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 підлягає стягненню подвійний розмір штрафу у сумі 306 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя Марина БОНДАРЕНКО