ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/243/25 Справа № 701/1369/24 Категорія: : ч. 1 ст. 41 КУпАПГоловуючий у І інстанції Калієвський І. Д. Доповідач в апеляційній інстанції Поєдинок І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2025 року Суддя Черкаського апеляційного суду Черкаської області Поєдинок І.А., за участю захисника Єресько О.С., розглянувши апеляційну скаргу захисника в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Маньківського районного суду, Черкаської області від 12.03.2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 , ФОП, ІПН: НОМЕР_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, а провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП - закрито на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку передбаченого ст. 38 КУпАП.

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП, щодо порушення законодавства про працю, а заме: до початку роботи ОСОБА_2 , підприємцем не проінформовано її, в узгоджений із працівником спосіб, про права та обов`язки, умови праці, чим порушено вимоги п. 3 ч. 1 ст. 29 Кодексу Законів про працю України. На підставі табелів обліку використання робочого часу, відомостей нарахування заробітної плати встановлено, що за період з 09.11.2023 по 31.07.2024 ОСОБА_2 , перебувала у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 . Відомостей про виплату заробітної плати за вказаний період підприємцем не надано чим не дотримано вимоги частини 1 статті 10 Закону №2136 «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Постановою судді Маньківського районного суду, Черкаської області від 12.03.2025 року, ОСОБА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, а провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП - закрито на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку передбаченого ст. 38 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, захисник в інтересах правопорушниці ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить:

1. Поновити ФОП ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Маньківського районного суду Черкаської області 12 березня 2025 року.

2. Постанову Маньківського районного суду Черкаської області від березня 2025 року про визнання ФОП ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП - скасувати.

3. Провадження у справі про притягнення ФОП ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП - закрити на підставі п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку з закінченням строку передбаченого ст. 38 КУпАП.

Вважає, що постанова винесена з порушенням вимог закону, не відповідає обставинам справи, а тому, на думку апелянта підлягає до скасування.

Суд першої інстанції формально розглянув справу, взагалі не вивчивши обставини справи та не надавши оцінки доказам, долученим ФОП ОСОБА_1 до клопотання про закриття адміністративного провадження від 08.01.2025 року, а саме 19 додаткам, які підтверджують безпідставність зауважень інспектора праці та свідчать про відсутність події і складу адміністративного правопорушення, а також однозначно спростовують факт наявності вини ФОП ОСОБА_1 за ч.1 ст.41 КУпАП.

Вказує, що розгляд справи 3 рази було відкладено за ініціативи суду без повідомлення, що призвело до закінчення строків накладення адміністративного стягнення, яке виключає провадження у справі на будь якій стадії.

Суд першої інстанції не дослідив обставини справи, не надав жодної оцінки доказам, що підтверджують правову позицію ФОП ОСОБА_1 та виніс формальне рішення без урахування обставин конкретної справи.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, заслухавши пояснення захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції вважає, що захиснику в інтересах ОСОБА_1 слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 12.03.2025 року, оскільки копію рішення було отримано 16.03.2025 року, що в свою чергу зменшило термін визначений для подачі апеляційної скарги.

Відповідно ст. 280, 283 КУпАП постанова судді в адміністративній справі повинна бути законною та обґрунтованою.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обгрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необгрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно положення ст. 33 КУпАП, суд при накладенні адміністративного стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Як встановлено перевіркою матеріалів справи, ці вимоги закону при розгляді справи по суті суддею суду першої інстанції виконані в повному обсязі.

Суддя районного суду вірно встановив фактичні обставини справи, а саме, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП, щодо порушення законодавства про працю, а заме: до початку роботи ОСОБА_2 , підприємцем не проінформовано її, в узгоджений із працівником спосіб, про права та обов`язки, умови праці, чим порушено вимоги п. 3 ч. 1 ст. 29 Кодексу Законів про працю України. На підставі табелів обліку використання робочого часу, відомостей нарахування заробітної плати встановлено, що за період з 09.11.2023 по 31.07.2024 ОСОБА_2 , перебувала у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 . Відомостей про виплату заробітної плати за вказаний період підприємцем не надано чим не дотримано вимоги частини 1 статті 10 Закону №2136 «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 41 КУпАП підтверджується наступним:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення №Ц/ЧК/24922/173/П/ПТ від 25.10.2024, з згідно якого встановлено, що до початку роботи ОСОБА_2 , підприємцем не проінформовано її, в узгоджений із працівником спосіб, про права та обов`язки, умови праці, чим порушено вимоги п. 3 ч. 1 ст. 29 Кодексу Законів про працю України. На підставі табелів обліку використання робочого часу, відомостей нарахування заробітної плати встановлено, що за період з 09.11.2023 по 31.07.2024 ОСОБА_2 , перебувала у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 . Відомостей про виплату заробітної плати за вказаний період підприємцем не надано, чим не дотримано вимоги частини 1 статті 10 Закону №2136 «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». За І поясненнями підприємця, місце здійснення підприємницької діяльності, де працювала ОСОБА_2 , було втрачено внаслідок розірвання договору оренди 01.08.2024 орендодавцем. Підприємцем порушено пункт 9 частини 1 статті 29 КЗпП України, щодо процедури та встановлені КЗпП України строки попередження про припинення трудового договору, яких повинні дотримуватися працівник і роботодавець. Частиною 1 статті 49-2 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці, що є порушенням ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ч. 1 ст. 10 ЗУ №2136 «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».(а.с.1);

- даними акту перевірки № Ц/ЧК/24922/173 від 25.10.2024 із зазначенням опису виявлених порушень вимог законодавства, а саме до початку роботи ОСОБА_2 , підприємцем не проінформовано її, в узгоджений із працівником спосіб, про права та обов`язки, умови праці, чим порушено вимоги п. 3 ч. 1 ст. 29 Кодексу Законів про працю України; за період з 09.11.2023 по 31.07.2024, ОСОБА_2 , перебувала у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 . Відомостей про виплату заробітної плати за вказаний період підприємцем не надано, чим не дотримано вимоги частини 1 статті 10 Закону №2136 «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану»; місце здійснення підприємницької діяльності, де працювала ОСОБА_2 , було втрачено внаслідок розірвання договору оренди 01.08.2024 орендодавцем. Підприємцем порушено пункт 9 частини 1 статті 29 КЗпП України, щодо процедури та встановлені КЗпП України строки попередження про припинення трудового договору, яких повинні дотримуватися працівник і роботодавець. Частиною 1 статті 49-2 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.(а.с.3);

- копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що підтверджує що ОСОБА_1 зареєстрована як ФОП.(а.с.3);

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 245 КУпАП, завданнями провадження всправах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення неточній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КупАП, відповідальність настає за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Доводи апелянта, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП є необґрунтованими, оскільки спростовується вищенаведеними доказами, які підтверджують, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 41 КУпАП складений належним чином та дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Наявний у справі протокол про адміністративні правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, є належним та допустимим доказом.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений 25.10.2024 року, що свідчить проте, що на момент розгляду справи, сплинув тримісячний строк притягнення до адміністративної відповідальності визначений у ст. 38 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі закінчення на момент розгляду справи про адміністративну правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Закриття провадження у справі у зв`язку зі спливом строків для накладення адміністративного стягнення необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення (винної дії чи бездіяльності), а також враховуючи, що повноваження суду на з`ясування обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, передбачені ст. 280 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає, що є достатні правові підстави для закриття провадження на підставі п. 7 ч. 1ст. 247 КУпАП, з встановленням вини ОСОБА_1 . Тому доводи захисту з цього приводу, є необґрунтованими.

За таких обставин вважаю, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому скасуванню не підлягає, а апеляційну скаргу захисника в інтересах ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Поновити захиснику в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 12.03.2025 року.

Постанову судді Маньківського районного суду, Черкаської області від 12.03.2025 року, якою ОСОБА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, а провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП - закрито на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку передбаченого ст. 38 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Поєдинок