Справа № 456/5509/24 Головуючий у 1 інстанції: Бораковський В. М.
Провадження № 33/811/806/25 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В. у режимі відео конференції, з участю представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Коваленко Тетяни Василівни, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 травня 2025 року,

встановив:

постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 копійок.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 , 04.10.2024, о 00 год. 32 хв, в м.Стрий, провулок Олени Степанівни, 4, керував транспортним засобом «Ford Fusion», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, поведінка не відповідає обстановці, від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена частиною 1 ст. 130 КУпАП. На зазначену постанову адвокат Мундяк М.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження покликається на те, що копію оскаржуваної постанови за заявою адвоката від 13 травня 2025 року видано 23 травня 2025 року, що підтверджується матеріалами справи.

В обгрунтування апеляційних вимог покликається на те, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.130 КУпАП. Він повертався після нічної зміни, мав перепустку, працівник поліції різко йому світив у очі ліхтарем і безпідставно висунув припущення про перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння. Наголошує, що у ОСОБА_1 з народження існує дефект дикції, внаслідок чого порушена вимова, що помилково могло бути розцінено як стан сп`яніння.

Стверджує, що ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду на стан сп`яніння,що підтверджується відеозаписом події. Він неодноразово просив поліцейського пред`явити службове посвідчення, проте належного реагування не було.

Звертає увагу на те, що у порушення вимог закону, відеозапис події не є безперервним, а письмове направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я ОСОБА_1 вручено не було.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду до суду апеляційної інстанції не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Представник ОСОБА_1 , адвокат Коваленко Т.В. не заперечила про розгляд справи у відсутність свого довірителя.

Заслухавши пояснення адвоката Коваленко Т.В. на підтримку доводів апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження знайшла своє підтвердження при апеляційному розгляді, доводиться матеріалами справи, отже такий строк підлягає до поновлення.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується даними, що містяться у: протоколі серії ЕПР1 №142319 від 04.10.2024 року; направленні від 04.10.2024, яке підтверджує скерування ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я КНП «Стрийська ЦРЛ» з метою його огляду для виявлення стану сп`яніння, та в якому зазначено, що огляд не проводився, оскільки особа відмовилась; рапорті інспектора ВРПП Стрийського РУП Я.Пристая від 04.10.2024, яким підтверджуються викладені в протоколі обставини; відеозаписі який міститься на компакт-диску; копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3190540 від 04.10.2024 року.

Апеляційним судом було перевірено доводи апелянта щодо законності зупинки водія ОСОБА_1 та не встановлено з боку інспектора патрульної поліції порушень вимог КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735.

На відеозаписі з камер спостереження працівників поліції зафіксовані всі обставини вчинення адміністративного правопорушення, які підлягають доказуванню у справах про адміністративні правопорушення, відтак посилання апелянта на те, що відеозапис події не є безперервним, а отже не може бути належним та допустимим доказом є безпідставними. Більше того, вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того із оглянутого апеляційним судом відеозапису події вбачається, що поведінка ОСОБА_1 не відповідає обстановці. Так, він неодноразово просив працівника патрульної поліції пред`явити службове посвідчення, всупереч того, що дії працівника патрульної поліції відповідали вимогам закону і службова особа зупинила транспортний засіб Ford Fusion», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 у зв`язку із комендатською годиною, представилася, та показала службове посвідчення. Надалі ОСОБА_1 почав розмовляти із працівником патрульної поліції «на високих тонах», вимагаючи пред`явити службове посвідчення та погрожуючи тим, що «викличе поліцію».

Доводи сторони захисту, про те, що ОСОБА_1 самостійно пройшов огляд на стан сп`яніння, були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).

Доводи сторони захисту, про те, що ОСОБА_1 має дефект дикції, внаслідок чого порушена вимова, не підтверджені жодними доказами, відтак не беруться до уваги апеляційним судом.

Інші доводи сторони захисту, на які вони покликаються як на підстави відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та учасниками справи не надано доказів на підтвердження даних фактів, відтак розцінюються судом критично, як обраний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, спосіб захисту, спрямований на уникнення відповідальності за вчинене.

При цьому, судом враховується також те, що ні ОСОБА_1 ні його захисник, дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП не оскаржували, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього - суду не скеровували.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та його винуватості, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Мундяка Мирона Мироновича залишити без задоволення.

Постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.МАЛІНОВСЬКА - МИКИЧ