ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/2403/25 Головуючий суддя І інстанції Пасічник О. М.
Провадження № 33/818/769/25 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 адвоката Саніна А.О. на постанову Московського районного суду м. Харкова від 20 березня 2025 року у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП України,-

УСТА Н О В И В:

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1/один/рік.

Як установив суд згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 233008 від 29.01.2025 року, 28.01.2025 року о 22 год. 45 хв. за адресою: м. Харків, пр-т. Тракторобудівників 95, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Golf, д.н. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук.

Водій ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі КНП ХОР «ОКНЛ», розташованому за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 18А, але протягом трьох годин не зміг забезпечити здачу біологічного середовища (сечу), що підтверджується висновком №259 від 29.01.2025.

Тим самим водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з якими: водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В апеляційній скарзі захисник правопорушника ОСОБА_1 адвокат Саніна А.О. просить оскаржувану постанову скасувати із закриттям справи за відсутністю в діях ОСОБА_1 складудіях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення від 29.01.2025 року є посилання на те, що працівник патрульної поліції вбачає у водія, ОСОБА_1 ,ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя,виражене тремтіння пальців рук.

Між тим, надані до матеріалів справи відеозаписи спростовують інформацію про те, що як на момент зупинки транспортного засобу, так і після розмови із водієм, працівник патрульної поліції виявив хоча б одну із перерахованих ним у протоколі та рапорті ознак наркотичного сп`яніння про які мав повідомити безпосередньо і водія, оскільки не здійснив будь-яких заходів направлених на встановлення зазначених ознак наркотичного сп`яніння, зокрема не здійснив огляд рук та пальців ОСОБА_1 тощо, а проведення огляду його зіниць шляхом їх просвіту ліхтарем, не дало підстав для висновку що такі не реагують на світло (06 хв. 08 сек. - 06 хв. 23 сек. відеозапису з бодікамери №471778), що у своїй сукупності свідчить про надуманість з боку працівників патрульної поліції того факту, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом знаходився у стані наркотичного сп`яніння та формального складання відносно нього адміністративного матеріалу.

Окрім цього судом першої інстанції не було враховано також і того, що сама по собі вимога працівника патрульної поліції пройти огляд на стан сп`яніння без фактичного встановлення цих ознак або взагалі за їх відсутності є необґрунтованою та безпідставною, а тому не породжувала у водія обов`язку проходити такий огляд.

Судом першої інстанції не було враховано того, що на відеозаписі, а саме на 03 хв. 10 сек. відеозапису з бодікамери №471778, ОСОБА_1 , попри відсутність законних підстав для проведення уповноваженими особами його медичного огляду на стан сп`яніння, погодився пройти такий огляд у спеціалізованому закладі охорони здоров`я, та більше того він сам запропонував проїхати з працівниками патрульної поліції до вказаного закладу та здати необхідний біологічний матеріал з метою спростування тверджень щодо його перебування під час керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Внаслідок надання своєї згоди на проведення медичного огляду, працівники патрульної поліції доставили ОСОБА_1 до КНП ХОР ОКНП за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 18-А, що підтверджується 36 хв. відеозапису з бодікамери №471778.

Після заповнення контактної інформації та здійснення поверхневого огляду ОСОБА_1 , лікар-нарколог запропонувала йому здати біологічний матеріал (сечу) для проведення його дослідження на вміст наркотичних речовин, однак попри спроби зібрати такий біологічний матеріал, які були зафіксовані з 43 хв. 30 сек. до 49 хв. 20 сек. та з 57 хв. 23 сек. до 01 год. 05 хв. на відеозаписі з бодікамери №470403, зробити цього, у зв`язку з фізіологічними властивостями організму, ОСОБА_1 впродовж 3-х годин не вдалось, про що він попередив лікаря та не заперечував проти того щоб здати інший біологічний матеріал задля того аби належним чином провести його лабораторне дослідження, однак суд першої інстанції при розгляді даної справи не надав належної уваги даному факту та не встановив що ігнорування даного зауваження з боку лікаря-нарколога та працівника патрульної поліції призвело до порушення порядку проведення медичного огляду водіїв на стан наркотичного сп`яніння, та як наслідок призвело до неможливості використання в суді результатів такого огляду в якості доказів по вказаній справі.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадів, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 завчасно неодноразово викликався в судове засідання , повідомлявся за зазначеною в матеріалах справи адресою, у судове засідання не з`явився. Згідно зворотного повідомлення «Укрпошти» поштове відправлення повернулось до суду апеляційної інстанції з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

В той же час його інтереси представляє професійний адвокат, який будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився.

З метою своєчасного та належного розгляду справи у розумні строки, у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважаю за можливе розглянути подану апеляційну скаргу без його участі.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджують матеріали справи, а саме:

- дані протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 №233008 від 29.01.2025;

- висновок КНП ХОР «ОКПЛ» № 259 від 29.01.2025 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного лікарем ОСОБА_2 , стосовно ОСОБА_1 в якому зазначено, що заключний діагноз встановити неможливо за відсутності біологічно середовища (сеча). Протягом трьох годин здати біологічне середовище (сеча)не зміг. Навіть не намагався;

- відеозапис з бодікамери, на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, де не надав протягом трьох годин на аналіз біологічне середовище (сечу), перебуваючи у медичному закладі;

- довідку про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія;

- рапорт поліцейського 5 роти 1 батальйону УПП в Харківській області ДПП капітана поліції Ю. Мілушина від 29.01.2025.

Таким чином, саме сукупністю вказаних вище доказів підтверджується відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи сторони захисту як щодо відсутності підстав для проведення огляду ОСОБА_1 та безпідставної подальшої констатації його відмови від проходження цього огляду апеляційний суд зазначає наступне.

Так, згідно загальних положень, що містяться у п. 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як зазначено у п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.4 розділу 1 Інструкції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:

- наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);

- звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;

- сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;

- почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння на національному рівні закріплений у КУпАП, розділі ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затверджена наказом МВС 07.11.2015 №1395, зареєстрована в Мінюсті України 10.11.2015 №1408/27853), розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджена спільним наказом МВС та МОЗ 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрована в Мінюсті України 11.11.2015 за № 1413/27858) і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (затверджений постановою КМУ 17.12.2008 № 1103, з наступними змінами).

Згідно з пункту 12 розділу IІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

За приписами частини 2 ст.266 КУпАП (Із змінами і доповненнями, внесеними в останнє згідно із Законом України від 16.02.2021 р. N 1231-IX) огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Наявними вматеріалах справидоказами підтверджено,що підчас спілкуванняз водієм ОСОБА_1 працівниками поліції у останнього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме:неприродна блідість, звужені зіниці, які не реагують на світло; виражене тремтінняпальців рук.

Водію було запропоновано пройти медичний огляд на перебування у стані наркотичного сп`янінняу медичному закладі,на що водій ОСОБА_1 спочатку погодився.

Прибувши у супроводі поліцейських до закладу охорони здоров`я, останній у присутності лікаря-нарколога фактично відмовився від проходження огляду, мотивуючи свою позицію то відсутністю фізіологічної потреби, то браком часу на запропоновану процедуру.

Повертаючись до аналізу відеозапису в частині що стосується проведення процедури огляду ОСОБА_1 апеляційний суд зазначає, що з відеозапису нагрудної бодікамери працівника поліції вбачається, що ОСОБА_1 було доставлено працівниками патрульної поліції до закладу охорони здоров`я , де йому працівником закладу було запропоновано здати зразки біологічного середовища сечу.

Однак, останній не зміг здати зразки через відсутність фізіологічних потреб у здачі аналізу та відповідно проходження огляду.

Зазначені на відеофайлах обставини, а також зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення інформації спростовують твердження апелянта про те, що матеріали провадження не містять доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові від проходження запропонованого медичного огляду на перебування у стані наркотичного сп`яніння.

При цьому вказаний відеозапис в цілому відображає усі обставини, які мають значення для повного і об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення, та підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Фактично не здача біологічного середовища обґрунтовано розцінена працівниками поліції як пасивна відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.

Отже, на думку апеляційного суду, вищеназвані твердження апелянта не заслуговують на увагу.

Крім того, як вбачається з відеозаписів нагрудних бодікамер поліцейських, працівниками поліції під час спілкування , лікарем-наркологом ОСОБА_1 було роз`яснено, що у нього є дві години для здачі біологічних зразків (сечі), при цьому лікар вказав, що останній повинен випити води і після цього здавати аналізи.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 міг здати інше біологічне середовище також не може бути прийняті у якості аргумента, що спростовує висновк суду першої інстанції.

Пунктами 7,12,13 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, на які посилається апелянт, встановлено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Апеляційний суд зауважує на тому, що положення пункту 13 розділу ІІІ Інструкції не зобов`язує лікаря використовувати для дослідження саме кров, а надає йому можливість її використання, якщо в обстеженої особи неможливо взяти зразки біологічного середовища, зазначених у п.12 цього розділу.

Наявність норми Інструкції, які містять перелік видів біологічного середовища, які, окрім сечі, можуть бути відібрані, жодним чином не означають, що це є альтернатива для особи, яка проходить огляд на стан сп`яніння обирати вид біологічного середовища, яке йому зручно здавати.

Вказана альтернатива встановлена для тих випадків, коли відсутня реальна об`єктивна можливість здати якийсь із зазначених видів біологічного середовища.

У всякому разі, огляд на стан сп`яніння проводиться лікарем медичного закладу до якого доставлений водій транспортного засобу, і лише лікар може визначити вид зразків біологічного середовища, необхідних для лабораторного дослідження.

При цьому, враховується, які саме зразки біологічного середовища можна дослідити у цьому закладі охорони здоров`я.

Отже доводи апелянта про те, що він не відмовлявся пройти огляд, повідомивши, що не має фізіологічної потреби у спорожненні сечового міхура, та не заперечував проти інших видів огляду, є неспроможними та спростовуються наявними відеозаписами.

Отже, обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що впливатимуть зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцією факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишить місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1987 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25)

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Покарання призначено судом першої інстанції ОСОБА_1 в межах санкції передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП та з урахуванням вимог ч.2 ст.33 КУпАП.

Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляції не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 адвоката Саніна А.О. залишити без задоволення.

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 20 березня 2025 року у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП України- залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.Ю. Грошева