Справа № 366/3111/24
Провадження №3/366/14/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2025 року суддя Іванківського районного суду Київської області Ткаченко Ю.В., за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Сидоренка Л.І., потерпілого ОСОБА_2 , представника потерпілого адвоката Конюшко Д.Б., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділення поліції № 1 Вишгородського районного управління поліції Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, працює викладачем ВСП «Київський торгівельний-економічний фаховий коледж» ДТЕУ, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

10 жовтня 2024 року до суду від Відділення поліції № 1 Вишгородського РУП ГУНП Київській області надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 285803 від 13.10.2024 року:

13.10.2024 року о 13 год. 50 хв. в с. Обуховичі по вул. Шляхова, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем CITROEN СЗ д.н.з. НОМЕР_1 , не врахувала дорожньої обстановки, не вибрала безпечної швидкості руху, не впоралася з керуванням та скоїла наїзд на припаркований автомобіль DAСIA LOGAN д.н.з. НОМЕР_2 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 12.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Допитана 25.12.2024 року в судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила суду, що 13.10.2024 року біля 13 год. 50 хв. їхала з невеликою швидкістю в с. Обуховичі Київської області Вишгородського району на автомобілі Citroen-C3 НОМЕР_3 . Пасажиром даного автомобіля, на передньому сидінні, була ОСОБА_3 . Попереду, в попутному напрямку їхав автомобіль синього кольору, як потім з`ясувалось Dacia-Logan НОМЕР_2 . Перед перехрестям вона побачила людей, які стояли праворуч на узбіччі. Водій Dacia-Logan почав зменшувати швидкість і зупинятись, так як вона зрозуміла, щоб підібрати цих людей. Тому, вона, також рухаючись позаду, зменшувала швидкість і зупинялась, оскільки обігнати цей автомобіль вона не могла так, як ліворуч було примикання дороги (перехрестя), а назустріч по зустрічній смузі рухався автомобіль, тому вона зупиняючись в очікуванні поки проїде зустрічний автомобіль. Несподівано, водій синього автомобіля Dacia-Logan розпочав рух заднім ходом і здійснив зіткнення задньою лівою частиною свого автомобіля з передньою правою частиною її автомобіля. Показала, що зі слів водія Dacia-Logan на місці ДТП, він їхав, побачив знайомих, зупинився і почав здавати назад щоб їх підібрати. Вважає, що ПДР не порушувала, так як не вона здійснила зіткнення, а автомобіль, який здавав заднім ходом в`їхав в передню частину її автомобіля.

Допитаний 25.12.2024 року в судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив суду, що 13.10.2024 року в денний час їхав на власному автомобілі Dacia-Logan НОМЕР_2 в с. Обуховичі Вишгородського району Київської області. На зупинці побачив знайомих, почав зупинятись, напрямку не змінював але проїхав далі, задзвонив в нього мобільний телефон, він зупинився, тримав ногу на гальмах, а в його автомобіль ззаду в`їхала машина. Люди, які стояли на зупинці до нього так і не підійшли, може йому здалося, що то були його знайомі. На поставлені питання відповів, що під час зіткнення стояв, заднім ходом він не здавав, тримав ногу на гальмах. Чому його автомобіль після ДТП стояв під кутом до краю проїзної частини проти годинникової стрілки, а не навпаки у випадку удару в його ліву задню частину, - відповісти не зміг. Підтвердив, що коли його автомобіль Dacia стояв на гальмах, то від удару повинні були залишитись сліди гуми на асфальті, чому сліди відсутні, не знає.

Допитана 25.12.2024 року в судовому засіданні, в якості свідка ОСОБА_3 пояснила суду, що вона 13.10.2024 року їхала в якості пасажира на передньому сидінні в напрямку смт. Іванків через с. Обуховичі, на автомобілі Citroen, за кермом якого була її дочка ОСОБА_1 . Швидкість була невелика, так як дочка завжди їде дуже акуратно, бо у неї дитина два рочки. Попереду рухався синій автомобіль, праворуч стояли люди, водій синього автомобіля почав гальмувати, дочка теж пригальмувала майже до зупинки, а той водій почав різко здавати заднім ходом і зіткнувся з їхнім автомобілем. Перед ударом вона бачила, що один з тих людей на зупинці почав бігти до зупиняючогося синього автомобіля, але як тільки той почав рух заднім ходом і відбулось зіткнення, та людина зупинилась і повернулась назад. Ніхто з тих людей, які перебували на зупинці, так і не підійшли до них після ДТП. Запевнила, що водій синього автомобіля здавав заднім ходом, а через годину після ДТП до них під`їхав якийсь чоловік і сказав, що він був свідком ДТП.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 пояснив суду, що водія ОСОБА_4 добре знає, так як працювали разом. В той день, коли відбулась ДТП, їхав з дружиною через с. Обуховичі і бачив зіткнення автомобіля яким керувала жінка з автомобілем знайомого ОСОБА_6 . На місці ДТП він не зупинявся, поїхав далі, а потім, через деякий час вирішив повернутись. Коли повернувся, то автомобілі стояли на дорозі, синій автомобіль Хиневича Dacia-Logan стояв посередині дороги практично по центру. На поставлені питання свідок пояснив: їхав на зустріч, бачив як зіткнулись автомобілі Dacia-Logan і Citroen, в цей час він був від них на відстані не менше 100 метрів. Чи стояв, чи рухався автомобіль Хиневича Dacia-Logan під час ДТП сказати не зміг, бо знаходився на далекій від них відстані.

29.01.2025 року захисником ОСОБА_1 адвокатом Сидоренко Л.І. було долучено до матеріалів справи висновок транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 3-11/24 від 29.11.2024 року згідно якого :

«1. Виходячи з об`єктивних фото з місця пригоди, виконаних відразу після ДТП, технічно обґрунтоване місце зіткнення автомобілів Citroen-СЗ і Dacia-Logan в поздовжньому напрямку розташовувалося перед першою границею осипу ґрунту, скла та пластику від ТЗ (по фото з місця пригоди початок осипу знаходиться під кінцевим положенням зупиненого автомобіля Citroen-СЗ; цей осип належним чином не був зафіксований поліцією на схемі місця ДТП від 13.10.24р.).

В момент контакту з автомобілем Dacia-Logan правий борт автомобіля Citroen- СЗ рухався від правого краю проїзної частини на відстані не меншій за (2,2...2,7)м і виходячи з перекриття габаритів ТЗ у 40см, поперечне розташування місця зіткнення (як точки центру ушкоджень на ТЗ) було віддалене від правого краю проїзної частини на відстань не меншу як (2,4...2,9)м.

За відсутності належним чином зібраної і зафіксованої на схемі ДТП слідової інформації більш детальне уточнення розташування точки зіткнення ТЗ на даний час неможливе.

2. З причин, наведених в дослідницькій частині даного висновку, версія водія ОСОБА_4 в частині того, що керований ним автомобіль Dacia-Logan знаходився в нерухомому стані, є технічно неспроможною.

З причин, наведених в дослідницькій частині даного висновку, версія водія автомобіля Citroen-СЗ ОСОБА_1 в частинах загального механізму і обставин ДТП є технічно обґрунтованою.

3. Відповідно до вимог п.п.1.5, 2.3б), 9.9а), 9.10, 10.9, 10.10, 15.1 та 15.2 Правил дорожнього руху України (ПДР) водієві ОСОБА_4 з урахуванням дорожніх умов у випадку зупинки керованого ним автомобіля Dacia-Logan поблизу перехрестя належало здійснити зупинку за межами правого краю проїзної частини (на узбіччі) або у разі вимушеної зупинки і неможливості зміститися автомобілем Dacia-Logan на узбіччя, зупинити автомобіль Dacia-Logan на проїзній частині якомога ближче до правого краю проїзної частини, включити аварійну світлову сигналізацію і при стоянці ще й виставити знак аварійної зупинки на відстані не меншій 20м, в подальшому для необхідності переїзду автомобілем Dacia-Logan в інше місце на невелику відстань (але не впритул до перехрестя) при необхідності здачі заднім ходом автомобілем Dacia-Logan належало не створювати своїми діями небезпеки для руху для інших учасників руху (та у разі потреби звернутися до сторонніх осіб за допомогою і здійснення контролю за безпекою маневру) та відповідно реагувати на зміну дорожньої обстановки і тому в умовах наближення попутного автомобіля Citroen-СЗ і зустрічного автомобіля (з водієм ОСОБА_5 ) утриматися від руху заднім ходом автомобіля Dacia-Logan біля перехрестя та дати можливість безпечного роз`їзду зустрічних автомобілів.

Відповідно до вимог п.п. 2.3б), 12.1, 12.3 та 13.3 ПДР водієві автомобіля Citroen-СЗ ОСОБА_1 , належало своєчасно реагувати на зміну дорожньої обстановки та обирати такий швидкісний режим руху і такі прийоми керування, які б дозволяли контрольовано керувати автомобілем, підтримувати безпечні бічні інтервали по відношенню до припаркованого попутного автомобіля Dacia-Logan та зустрічного автомобіля і не пізніше моменту об`єктивного виявлення початку руху попутного автомобіля Dacia-Logan заднім ходом по її стороні руху, застосувати зниження швидкості аж до повної зупинки автомобіля Citroen-C3.

4. З причин, викладених в дослідницькій частині даного висновку, аварійна дорожня ситуація була створена одноособовими діями водія автомобіля Dacia-Logan ОСОБА_4 , які суперечили вимогам п.п.1.5, 2.36), 9.9а), 9.10, 10.9, 10.10, 15.1 та 15.2 ПДР».

07.02.2025 до матеріалів справи долучений висновок автотехнічної експертизи № 23/25 від 06.02.2025 року наданий представником потерпілого ОСОБА_4 адвокатом Конюшко Д.Б., відповідно до якого:

«В даній дорожній обстановці водій автомобіля Citrpoen р/н НОМЕР_3 , Лаврова повинна була діяти у відповідності до вимог п. 12.1, 12.3 ПДР України.

В даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля Citroen р/н НОМЕР_4 ОСОБА_1 не відповідали вимогам п. 12.1 ПДР України, і, з технічної точки зору, знаходились в причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки та зіткненням з автомобілем Citroen, д.з. НОМЕР_5 .

З причин вказаних в дослідницькій частині надати оцінку дій водія ОСОБА_1 на відповідність вимогам п. 12.3 ПДР України в рамках даного дослідження не має можливості.

В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля Dacia д.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 невідповідностей вимогам ПДР України не вбачається.

Технічною причиною настання даного ДТП були однобічні дії водія автомобіля Citroen д.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_1 , які не відповідали вимогам п. 12.1 ПДР України».

Не погоджуючись з висновком автотехнічної експертизи № 23/25 від 06.02.2025р., представником ОСОБА_1 , адвокатом Сидоренко Л.І. надано до суду заперечення, відповідно до якого вважає, даний висновок автотехнічної експертизи № 23/25 від 06.02.2025р. - є неповним, не об`єктивним, не обгрунтовним в зв`язку з тим, що :

- висновок проведено без дослідження об`єктів, що підлягають експертному дослідженню, а саме детального дослідження пошкоджень на транспортних засобах, перекриття транспортних засобів які контактували між собою;

- експертом не були досліджені сліди залишені на місці ДТП;

- не взято до уваги кінцеве розташування транспортних засобів на місці ДТП;

- не досліджено зміщення автомобіля Dacia Logan д.з. НОМЕР_2 ;

- не досліджено дії водія ОСОБА_4 та не надано їм оцінки;

- не досліджено перекриття транспортних засобів при зіткнення та утворений крутний момент автомобіля Dacia Logan д.з. НОМЕР_2 , - тому вважає його недопустимим через допущені порушення відповідно вимог ст. 12 Закону України «Про судову експертизу», п. 2.2 Інструкції «Про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень».

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, в тому числі надані сторонами висновки експертиз та заперечення, дійшов до наступних висновків.

Диспозицією статті 124 КУпАП встановлена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 12.1 ПДР України:

- під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Презумпція невинуватості є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

При цьому, суд розглядає справу про адміністративне правопорушення у межах, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення фактичних обставин, і не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, суд повинен перевірити наявність невідповідності в діях ОСОБА_1 вимог пунктів 12.1 Правил дорожнього руху в дорожньо-транспортній пригоді, що вказані у протоколі.

Заслухавши пояснення, дослідивши письмові матеріали, а також схему ДТП, фото з місця ДТП, висновки наданих сторонами експертиз, враховуючи розташування транспортних засобів після зіткнення, характер і локалізацію механічних пошкоджень транспортних засобів, не надаючи при цьому оцінку діянням іншого учасника ДТП, суд констатує недоведеність наявними матеріалами справи порушень п. 12.1 ПДР України з боку ОСОБА_1 та причинно-наслідкового зв`язку з будь-яким її діянням і пошкодженням транспортних засобів.

У зв`язку з цим, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони, а тому і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

До адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП притягаються учасники дорожнього руху, які допустили порушення ПДР.

З огляду на викладене, в умовах дорожньої обстановки, що склалася, дії водія ОСОБА_1 не знаходяться в причинному зв`язку з виникненням ДТП, а тому дії останньої не утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Разом із тим суд враховує і те, що:

- складена схема огляду місця події з вказаним розташуванням транспортних засобів, відрізняється від об`єктивної інформації зафіксованої на фотознімках з місця ДТП;

- кінцеве розташування автомобіля Dacia-Logan НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 не вказує на його припаркованість (згідно протоколу) до дорожньо-транспортної пригоди, зупинку на перехресті, враховуючи конфігурацію проїзної частини, а саме перехрестя де сталась ДТП ;

- згідно протоколу про адміністративне правопорушення, автомобіль ОСОБА_4 . Dacia-Logan НОМЕР_2 був припаркований, однак ця інформація спростована доказами здобутими в судовому засіданні, зокрема показами ОСОБА_4 , який зазначив, що він рухався, а потім зупинився, в своїх показах спочатку зазначив, що йому надійшов телефонний дзвінок від сина, після чого він відразу зупинився, а потім повідомив, що зупинився, щоб підібрати знайомих які так до нього і не підійшли;

- відсутність при огляді місця події (ДТП) гальмівного юзу автомобіля Dacia-Logan НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 , що підтверджується висновком експерта та схемою огляду ДТП;

- покази свідка ОСОБА_5 мають суттєві розбіжності з матеріалами справи та показами учасників ДТП, так свідок показав, що не бачив чи автомобіль синього кольору Dacia-Logan стояв чи рухався під час зіткнення так як їхав назустріч і перебував на відстані приблизно в 100м до місця ДТП, стверджував, що Dacia-Logan який належить його товаришу ОСОБА_4 перебував майже по центру дороги;

- висновок транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 3-11/24 від 29.11.2024 року ґрунтується на матеріалах адміністративного провадження, проведений з врахуванням всієї наявної слідової інформації зафіксованої на місці ДТП, надані відповіді в повному обсязі, встановлено діями кого з водіїв створена аварійна дорожня ситуація;

- висновок автотехнічної експертизи № 23/25 від 06.02.2025р. наданий представником ОСОБА_4 , адвокатом Конюшко Д.Б. проведений без врахування пошкоджень зафіксованих на транспортних засобах, слідів залишених на місці ДТП, без трасологічного дослідження ТЗ, які контактували між собою з врахуванням показів водіїв та слідової інформації, без дослідження показів іншого учасника ДТП, що вказує на наявну неповноту та однобічність висновку, а тому суд оцінює даний висновок критично та не бере до уваги при ухваленні рішення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому, пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Дотримання стандартів справедливості провадження досягається через дотримання прав сторони захисту з урахуванням якості доказів сторони обвинувачення, включно з вирішенням питання про те, чи породжують сумнів щодо їх надійності або точності обставини, за яких їх було отримано, чи були використані у провадженні докази, отримані з порушенням права на захист.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у справі №688/788/15-к від 04 липня 2018 року, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і особа є винною у вчиненні цього правопорушення.

У п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року, роз`яснено, що у випадках, коли суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Таким чином, враховуючи досліджені докази і встановлені судом у справі обставини дорожньо-транспортної пригоди та отриманий висновок №3-11/24 від 29.11.2024р. транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи експерта, що не має наперед для суду визначального значення, однак разом із іншими доказами у справі підтверджує, що у діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки у її діях не вбачається невідповідність вимогам п. 12.1 ПДР, які б з технічної точки зору, могли перебувати б в причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, суд вважає, що необхідно вирішити справу в межах тих доказів, які містяться у матеріалах справи та долучені до протоколу про адміністративну правопорушення та здобуті під час розгляду справи.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява N 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява N 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Згідно ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відтак, виходячи із засад, закріплених ст. 7 КУпАП, враховуючи положення ч. 2 ст. 62 Конституції України, суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки відсутні подія і склад адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 7, 9, 124, 245, 247, 251, 252, 254, 255, 257, 276, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

У Х В А Л И В :

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя: Юрій ТКАЧЕНКО