Справа №750/8247/25
Провадження №3/750/2706/25
П О С Т А Н О В А

20 червня 2025 року Суддя Деснянського районного суду м. Чернігова Самусь Л.В., розглянувши у ході підготовки до розгляду матеріли, які надійшли від Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 173-2 КУпАП

в с т а н о в и в:

до Деснянського районного суду м. Чернігова надійшов протокол про адміністративне правопорушення, складений 13.06.2025 старшим інспектором СЮП ВВГ Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області підполковником поліції Писаренком С.В., відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно протоколу серії ВАД №264279 від 13.06.2025, неповнолітній ОСОБА_1 13.06.2025 о 12:00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_2 психологічного характеру, а саме ображав її нецензурними словами, чим заподіяв їй морального та психологічного болю та страждання здоров`ю потерпілої.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Зазначений протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, де передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Так, за приписами ч.1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, крім інших обов`язкових реквізитів, зазначається, зокрема, суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Диспозиція ч.1 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого (в редакції Закону №3733-ІХ від 22.05.2024).

Згідно положень п.3 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», згідно яких домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Проте, з протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 вбачається, що суть адміністративного правопорушення викладена без дотримання п.4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а саме, у вказаному протоколі не зазначено про завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 , а зазначено про лише про заподіяння їй морального та психологічного болю та страждання здоров`ю.

Тобто, викладена у протоколі щодо ОСОБА_1 фабула правопорушення не відповідає диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП, як про це зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати/збирати докази на підтвердження винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, як слідує з протоколу, такий складено відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто такий є неповнолітнім.

Так, згідно до частини 1 ст. 270 КПК України, інтереси особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і потерпілого, які є неповнолітніми або особами, що через свої фізичні або психічні вади не можуть самі здійснювати свої права у справах про адміністративні правопорушення, мають право представляти їх законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники).

Однак, у протоколі не вказано законного представника неповнолітньої особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , і адреси, за якою належить здійснювати виклик того.

Наведені порушення закону є істотними і не можуть бути усунуті в судовому засіданні, що позбавляє суд можливості всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи та вирішити її у відповідності до закону.

У зв`язку з викладеним, вказаний протокол не відповідає наведеним вимогам, що є перешкодою для розгляду справи по суті, тому матеріали підлягають поверненню на доопрацювання органу, який склав відповідний протокол.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 268, 283, 256 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Повернути адміністративний матеріал за ч.1 ст. 173-2 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 на доопрацювання начальнику Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Л.В. Самусь