Єдиний унікальний номер №757/4013/24-п
Апеляційне провадження №33/824/90/2025
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2025 року суддя Київського апеляційного суду Журба С.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Печерського районного суду м. Києва від 18 березня 2024 року, прийняту відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 721604 ОСОБА_1 13.01.2024 року о 21 год. 20 хв. у м. Києві на вул. Князів Острозьких, 30, керував автомобілем Ауді, д.н.з. НОМЕР_1 , всупереч вимогам п. 2.9а Правил дорожнього руху, у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога у КМНКЛ «Соціотерапія», висновок: ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння - 0,34 ‰.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 18 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 18 березня 2024 року, скасувати вказану постанову і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування пропуску строків на апеляційне оскарження зазначив, що фактично оскаржувану постанову було отримано 03.05.2024 року під час ознайомлення з матеріалами справи в суді першої інстанції, про що було залишено розписку у справі; з моменту винесення постанови до 03.05.2024 року її текст не був складений, як йому пояснювали - у зв`язку із великою завантаженістю суду а також у зв`язку з відпусткою судді. При цьому в матеріалах справи є заява про ознайомлення з матеріалами справи, датована 25.03.2024 р. Також в матеріалах справи відсутні докази надсилання копії постанови суду ОСОБА_1. Таким чином з точки зору апеляційного суду строк був пропущений з поважних причин, а отже на підставі приписів ст. 294 КУпАП є підстави для його поновлення, оскільки він був пропущений з поважних, не залежних від скаржника обставин.

Дослідивши вказане клопотання, суд зазначає, що оскаржувану постанову було винесено судом першої інстанції 18.03.2024 року. Копію оскаржуваної постанови суду отримано апелянтом 03.05.2024 року під час ознайомлення з матеріалами справи, що не заперечує сам апелянт. Матеріали справи не містять доказів про отримання копії оскаржуваного судового рішення або ознайомлення апелянта з матеріалами справи до зазначеної ним дати. Апеляційну скаргу подано до суду першої інстанції 13.05.2024 року, тобто в межах 10 днів з дня отримання копії судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що строк на оскарження вищевказаної постанови було пропущено з поважних причин, відтак є обґрунтовані підстави для його поновлення.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП було передано на розгляд судді Журбі С.О.

У ході розгляду справи судом було задоволено клопотання апелянта та витребувано від НП «КМНКЛ «СОЦІОТЕРАПІЯ» акт з медичного закладі та оголосив перерву до 17 квітня 2025 року.

07 квітня 2025 року на адресу суду від НП «КМНКЛ «СОЦІОТЕРАПІЯ» надійшла копія Акта медичного огляду метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій, №000086, складеного 13.01.2024 за результатом медичного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , проведеного у відділенні медичних оглядів на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння.

Основним доводом апеляційної скарги ОСОБА_1 було те, що при проведенні огляду на стан сп`яніння було допущене грубе порушення порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а матеріалами справи не підтверджується із застосуванням стандарту доведення «поза розумним сумнівом» факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення.

Порядок проведення огляду водія на стан сп`яніння алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції передбачений ст. 266 КУпАП. Також це питання регламентується Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 р.

Відповідно до вимог ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, як і у разі незгоди водія з результатами такого огляді на місці зупинки, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, перелік яких затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Згідно з п.п.2, 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція), затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до п.3, 4, 7 та 8 розділу 3 Інструкції, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Як убачається з матеріалів справи, огляд ОСОБА_1 проводився на місці зупинки у встановленому законом порядку зі згоди водія за допомогою приладу Drager Алкотест №7510. Результат огляду було озвучено працівником поліції, він складав 0,35 ‰. З результатами огляду ОСОБА_1 був не згоден, у протоколі про адміністративне правопорушення він у графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» по суті порушення зазначив, що не згоден з висновком, бо приймає лікарські засоби. Також він запропонував працівникам поліції проїхати до медичного закладу, на що останні погодились.

В подальшому в КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «СОЦІОТЕРАПІЯ» ОСОБА_1 було двічі проведено тест за допомогою алкотестера та озвучено результат працівником медичного закладу, який також складав 0.34 ‰.

З вказаними результатами ОСОБА_1 також не погодився та заявив, що наполягає здати аналіз слини, сечі, або крові для встановлення точного результату, однак лікарем-наркологом було повідомлено, «що цей прибор є доволі точним та застосовується спеціально, щоб не штрикати голкою з метою відбору крові на аналіз».

Як було зазначено вище, в ході розгляду справи з метою перевірки обставин, викладених у апеляційній скарзі, суд за клопотанням апелянта витребував з КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «СОЦІОТЕРАПІЯ» акт медичного огляду щодо ОСОБА_1 .

З п.17 вказаного Акту вбачається - запах алкоголю з рота слабкий на відстані, приймав корвалол приблизно о 19:00 до 15 крапель.

Відповідно до п.18 вказаного Акту обстеження проводилось за допомогою роботи приладу алкотестера DRAGER 7510.

Заключний діагноз - стан алкогольного сп`яніння внаслідок вживання алкоголю.

Поряд з цим, в порушення вимог п. 10 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, обов`язкове для підтвердження наявності наркотичного засобу або психотропної речовини лабораторне дослідження проведене не було.

Суд зазначає, що вжиття лікарського засобу «корвалол» може спотворювати результати аналізу за допомогою газоаналізатора - приладу алкотестера DRAGER 7510.

Лікар, який проводив огляд ОСОБА_1 , встановив факт вживання останнім вищевказаного медичного препарату, про що прямо зазначив в акті медичного огляду. За таких умов подальше проведення огляду ОСОБА_1 саме за допомогою газоаналізатора і встановлення останньому стану алкогольного сп`яніння без проведення лабораторного дослідження не може бути визнане як беззаперечне.

ОСОБА_1 не погоджувався з результатами огляду за допомогою газоаналізатора та заявляв, що згоден здати аналіз слини, сечі, або крові для встановлення точного результату, однак йому в цьому було відмовлено.

Відповідно до п.8 Інструкції зазначено, що метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Таким чином, незадоволення вимоги особи, щодо якої проводиться огляд, про проходження такого огляду y лікувальному закладі з використанням лабораторних досліджень, є неналежним. Лікар, встановивши існування обставин, які можуть впливати на результати дослідження за допомогою газоаналізатора, та за вимоги особи про проведення саме лабораторних досліджень, повинен провести огляд відповідно до вимог Інструкції, зокрема провести зовнішній огляд особи та відібрати біологічний матеріал з метою проведення лабораторних досліджень, отримання певних результатів, відомості про які в даному випадку взагалі відсутні, так як дослідження біологічних зразків на предмет наявності спиртів не проводилося.

Крім того, суд зазначає, що з відеозапису нагрудної камери поліцейського вбачається, що працівники поліції при спілкуванні з лікарем повідомили останньому про те, що на місці зупинки результат огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння за допомогою приладу Drager Алкотест склав 0,35 ‰, тому: «спробуйте і ви встановити такий же результат».

Вказане також дає підстави для сумніву у правильності результатів тесту, зазначеного в Акті за допомогою приладу Drager Алкотест №7510, що було додатковою підставою вимагати лабораторного дослідження.

Наведені вище обставини з точки зору суду не дають можливості вважати отримані результати огляду ОСОБА_1 належними та безсумнівними.

Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

За таких умов суд, констатує факт відсутності належного доведення поза розумним сумнівом складу інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

З врахуванням вищевикладеного постанова Печерського районного суду м. Києва від 18 березня 2024 року має бути скасована, а провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Печерського районного суду м. Києва від 18 березня 2024 року, прийняту відносно ОСОБА_1 , скасувати.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, закрити.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Журба