Провадження № 3/761/5069/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року

суддя Шевченківського районного суду м. Києва Бугіль Володимир Вячеславович, розглянувши матеріали, які надійшли від управління патрульної поліції у м. Києві, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 10.05.2025 року о 09 год. 55 хв., в м. Києві по площі Галицькій, 1, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Мерседес-Бенс», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в хворобливому стані, раптово втратила свідомість, не впоралася з керуванням, не вибрала в установлених межах безпечну швидкість руху, не дотрималася безпечної дистанції та скоїла наїзд на транспортний засіб «Купра», д.н.з. НОМЕР_2 , який стояв попереду перед світлофорним об?єктом червоного кольору, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Іванова К.А. в судовому засідання заявила клопотання про закриття провадження по справі на підставі п. 1 с. 1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на перебування ОСОБА_1 у стані неосудності та недопустимість доказів у справі.

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала пояснення свого представника.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд проходить до наступного висновку.

Згідно п. 2.3 (б) ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 2.9 (б) ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції та увагу.

Згідно п. 13.1 ПДР, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , перед зіткненням втратила свідомість, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_2 та самої ОСОБА_1 .

Втрата свідомості ОСОБА_1 свідчить про наявність обставин зазначених в п. 2.9 (б) ПДР, які забороняють особі керувати транспортним засобом.

А відтак вказана обставина знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку із ДТП.

Крім того сам факт зіткнення підтверджується схемою ДТП та поясненнями учасників ДТП.

Також втрата свідомості ОСОБА_1 не охоплюється складом статті 20 КУпАП, оскільки як зазначає адвокат Пелехата О.Б. у своєму письмовому клопотанні про закриття справи про адміністративне правопорушення: «Будь-яких хвороб на день ДТП ОСОБА_1 не мала…», «Також, відповідно до Висновку невролога від 16.06.2025 зазначено, що на момент огляду ОСОБА_1 не має патологічної неврологічної симптоматики (незважаючи на раптову втрату свідомості 10.05.2025)».

В той же час для визнання особи неосудною, згідно ст. 20 КУпАП, особа повинна мати хронічні душевні хвороби, тимчасовий розлад душевної діяльності, слабоумство чи інший хворобливий стан, що заперечується адвокатом Івановою К.А. та ОСОБА_1 .

Крім того матеріали справи не місять документів підтверджуючих такі діагнози у ОСОБА_1 .

Таким чином, під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.3 (б), 2.9 (б), 13.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП, поясненнями, які містяться в матеріалах справи.

Також суд вважає, усі наявні в матеріалах справи документи належними доказами.

Крім того, сам протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, вважаю, що стягнення у вигляді штрафу відповідає вимогам ст.ст. 23, 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення і є домірним скоєному.

На підставі викладеного, керуючись ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосувати до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Зобов`язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.В. Бугіль