КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 33/824/2888/2025 Категорія: ч. 1 ст. 15-1 КУпАП
ЄУН: 759/6104/25 Суддя у І інстанції: Кравець В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2025 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 22 квітня 2025 року, якою

ОСОБА_1 ,

РНОКПП: НОМЕР_1 , ФОП, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 85,00 грн.,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що при проведенні фактичної перевірки магазину за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , вчинив порушення порядку проведення розрахунків, а саме: суб`єктом господарювання не забезпечено у встановленим законом порядку ведення обліку товарних запасів, чим порушено п. 12 ст. 3 Закону України від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг» зі змінами та доповненнями, що зафіксовано актом бланк № 012718, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 , посилаючись на диспозицію ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, зазначає, що відповідальність за цією статтею може наступати виключно за порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі.Як наголошує апелянт, у протоколі про адміністративне правопорушення № 954 від 7 березня 2025 року зазначено про порушення ним лише п. 12 ст. 3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг». Цим пунктом передбачений обов`язок суб`єкта підприємництва вести облік товарних запасів, на відміну від пунктів 1, 2, 3 ст. 3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг», якими передбачено обов`язки підприємця саме при здійсненні розрахунків.

Суд, приймаючи оскаржуване рішення, на думку апелянта, помилково дійшов висновку, що не ведення обліку товарних запасів є одним з видів розрахунків, правила проведення яких ним ( ОСОБА_1 ) порушені.

Апелянт переконаний, що єдиним порушенням, зазначеним в Акті перевірки та Протоколі про адміністративне правопорушення, є саме і виключно порушення ним обліку товарних запасів, а не правил здійснення розрахункових операцій. Так, в Акті перевірки відсутні відмітки та доводи про те, що при здійсненні розрахунків у рамках фактичної перевірки ним були допущені порушення порядку розрахунків.

Також, як зазначає ОСОБА_1 , на підтвердження помилковості позиції Святошинського районного суду з приводу ототожнення порушень з здійснення розрахунків та неведення обліку товарних запасів, самим ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг» відповідальність за такі види порушень передбачена різними статтями. Так, відповідальність за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції, передбачена статтею 17, а за необлікування товарів - статтею 20.

Він не заперечую своєї провини у тому, що належним чином не вів облік товарних запасів, але категорично заперечую проти того, що порушив порядок проведення розрахунків.

При прийнятті свого рішення суд ототожнив та безпідставно розширив диспозицію ст. 155-1 КпАП України, віднесши до неї не порушення порядку розрахунків, а ведення обліку товарних запасів, яке здійснюється абсолютно окремо від здійснення розрахунків.

Окрім того, як зазначає ОСОБА_1 , на підтвердження його винуватості при винесенні рішення суд посилається виключно на Протокол про адміністративне правопорушення та на Акт фактичної перевірки, які, на думку апелянта, не є беззаперечним доказом здійснення правопорушення, оскільки лише Акт та Протокол про адміністративне правопорушення, який за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, за відсутності будь-яких інших доказів, не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про день, час та місце апеляційного розгляду, до суду апеляційної інстанції не з`явився. Від нього надійшло клопотання, в якому ОСОБА_1 просить розглядати скаргу за його відсутності, прохання, викладене у скарзі, підтримує.

З огляду на положення ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, слід дійти до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,

284 КУпАП.

Всупереч доводів апеляційної скарги, суддя місцевого суду, в повній мірі врахував положення вищезазначених норм закону.

Так, суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, вказав про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, за встановлених обставин підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № 954 від 7 березня 2025 року, актом фактичної перевірки від 20 лютого 2025 року.

При цьому доводи ОСОБА_1 про те, що неведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем реалізації не охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, судом визнані неспроможними з огляду на те, що з диспозиції зазначеної статті вбачається, що вона носить бланкетний характер і передбачає відповідальність за порушення конкретних норм податкового законодавства України. Окрім того, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 порушено вимоги п. 12 ст. 3 Закону України від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг», а саме неведення обліку товарних запасів, що підтверджується актом фактичної перевірки № 012716 від 24 лютого 2025 року.

Апеляційний суд погоджується з таким рішенням місцевого суду та враховує, що диспозиція ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, як обґрунтовано вказав суд першої інстанції в оскаржуваній постанові, регулює питання порушення порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, що включає в себе у т.ч., порушення правил використання реєстраторів розрахункових операцій (РРО) або програмних реєстраторів розрахункових операцій (ПРРО), а також інших порушень, пов`язаних з проведенням розрахунків.

Відповідно до п. 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів із використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості.

Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону України від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку.

Згідно з п. 9 розділу II Порядку № 496 заборонено продаж товарів, на які у місцях продажу таких товарів (господарських об`єктах) відсутні:

1) первинні документи, записи про які внесено до Форми обліку;

2) відповідні записи у Формі обліку про наявні первинні документи;

3) первинні документи і записи у Формі обліку про такі первинні документи.

Наказом Міністерства фінансів України від 3 вересня 2021 року № 496 затверджений Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, яким передбачено, серед іншого, що форма обліку, первинні документи на товари мають зберігатись у місці продажу (господарському об`єкті) до моменту вибуття останньої одиниці товару, відображеної в таких первинних документах.

Також вказаним порядком передбачено, що форма обліку, первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, надаються посадовій особі контролюючого органу на її вимогу під час проведення перевірки. У разі якщо оригінали первинних документів відсутні у місці продажу, посадовій особі контролюючого органу можуть бути надані копії таких первинних документів з подальшим пред`явленням їх оригіналів до закінчення перевірки (за потреби).

Такі документи надаються особисто ФОП або особою, яка фактично здійснює продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такої ФОП.

Форма обліку в електронній формі на вимогу посадових осіб контролюючого органу має бути візуалізована у форматі, який дозволяє такій особі здійснити його перегляд та/або копіювання.

Матеріалами справи беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 є ФОПом, який здійснює господарську діяльність, а саме роздрібну торгівлю годинниками, по АДРЕСА_2.

Згідно з Переліком груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2017 року № 231 (із змінами та доповненнями), годинники всіх видів та їх частини відносяться саме до вказаного переліку товарів.

При цьому апеляційний суд враховує, що з огляду на приписи ст. 85, 86 ПК України одним із належних та допустимих доказів, що може свідчити про вчинення особою адміністративного правопорушення, передбаченого п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», є відповідний Акт, складений та підписаний посадовою особою контролюючого органу.

За змістом Акту фактичної перевірки, наявного у матеріалах справи, під час перевірки встановлено, що суб`єктом господарювання не забезпечено ведення у встановленому законодавством порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації (відсутні накладні та форма обліку на годинник «Сasio» вартістю 3150 грн.) (ас. 2-4).

Встановлені обставини не заперечуються і ОСОБА_1 .

Статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265 (із змінами та доповненнями) визначено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

За змістом Акту фактичної перевірки від 20 лютого 2025 року ОСОБА_1 є ФОПом, який проводить діяльність у сфері роздрібної торгівлі годинниками (технічно складним побутовим товаром), а, відтак, ОСОБА_1 є особою, на яку розповсюджуються вимоги п. 12 ст. 3, ст. 20 наведеного вище Закону.

За встановлених обставин апеляційний суд доходить висновку, що порушення порядку ведення обліку товарних запасів, допущені ОСОБА_1 , як ФОПом, який здійснює господарську діяльність, а саме роздрібну торгівлю годинниками,віднесених до категорії технічно складних побутових товарів, свідчать про порушення ним положень Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265 (із змінами та доповненнями), а, відтак, і вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що судове рішення постановлено з дотримання вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 22 квітня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А.Васильєва