ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 677/1623/24

Провадження № 33/820/402/25

Суддя Хмельницького апеляційного суду Вітюк І.В., за участю секретаря Цугеля А.В., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Киричука С.В. розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника на постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 09 травня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою Красилівського районного суду від 09 травня 2025 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

За постановою суду, 19.09.2024 о 20:21 годині у м. Красилові по вулиці Івана Франка, 47 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Megane Scenic» державний номерний знак НОМЕР_1 із ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення мови). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі водій відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАп у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Свої вимоги аргументує тим, що постанова є незаконною, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, є необ`єктивною та передчасною, суд не в повній мірі дослідив всі докази, не дав їм відповідної об`єктивної оцінки, формально підійшов до вивчення обставин справи.

Стверджує, що ознаки алкогольного сп`яніння, які встановив поліцейський та зафіксував їх в протоколі про адміністративне правопорушення, носять сумнівний характер з огляду на переглянутий відеозапис з місця події.

Звертає увагу, що з відеозапису неможливо однозначно встановити, що в ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення. На відео, яке долучене до матеріалів справи, видно, як водій постійно говорив, що він не вживав алкогольних напоїв. Проаналізувавши наявне відео, вбачається, як ОСОБА_1 тричі продував прилад «Алкофор» в медичному закладі і не відмовлявся проходити огляд.

Звертає увагу захисник на те, що медичний працівник могла провести огляд на стан алкогольного сп`яніння не тільки за допомогою приладу «Алкофор», а повинна була запропонувати пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння шляхом здачі біологічного середовища або шляхом здачі крові. І тільки виключно у випадку якщо б ОСОБА_1 відмовився надати біологічне середовище чи кров, тільки після такої відмови можна кваліфікувати його дії за ч.1 ст.130 КУпАП. В даному випадку склад адміністративного правопорушення відсутній.

Зазначає, що працівники поліції не відсторонили його підзахисного від керування транспортним засобом, що свідчить про відсутність ознак алкогольного сп`яніння, на що суд також не звернув уваги.

Наголошує, що свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки «Алкофор 307», яке б було дійсне станом на 19.09.2024 року (день проходження огляду) на його адвокатський запит надано не було, що свідчить про те, що станом на 19.09.2024 року засіб вимірювальної техніки «Алкофор 307» не пройшов повірку, а отже був не у справному стані та не

Стверджує, що зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 була безпідставною, законні причини зупинки працівники поліції водію не повідомили, а тому протокол про адміністративне правопорушення, складений за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , є недопустимим доказом.

Заслухавши пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги з посиланням на зазначені у ній доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню в силу наступних підстав.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

На думку апеляційного суду, приймаючи рішення про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, місцевий суд в повній мірі цих вимог дотримався.

Фактичні обставини огляду, підстави та процедура його проведення, повністю узгоджуються з вимогами закону.

Зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення зафіксовано факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі (а.с.1).

Підставою проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 , згідно того ж протоколу та направлення, стало виявлення працівниками поліції ознак алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення мови (а.с.1, 4).

Дані відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції достатньо повно відображають обставини зазначені в адміністративному протоколі, узгоджуються із ними і не викликають жодних сумнівів у їх відповідності фактичним обставинам справи (а.с.8).

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин по справі апелянтом не наведено, не встановлено таких і апеляційним судом.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП.

Отже, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи й підтверджується сукупністю зібраних і перевірених апеляційним судом доказів, які є належними та достатніми для такого висновку.

Доводи сторони захисту про перевищення працівником поліції своїх службових обов`язків, яке полягає у незаконній зупинці транспортного засобу, що потягло безпідставне проведення огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння у водія, не приймаються судом до уваги в силу наступного.

Апеляційний суд неодноразово зазначав, що законність підстави зупинки транспортного засобу не охоплюється диспозицією ст.130 КУпАП і дії працівників поліції щодо законності таких підстав можуть бути оскаржені в окремому порядку, зокрема, в адміністративному із наданням суду відповідних доказів на підтвердження таких обставин (зокрема, постанови у справах № 688/1959/20, №686/8878/20, №672/1223/23, № 686/28677/23).

Предметом розгляду апеляційного суду у даній справі є оцінка дій працівників поліції при проведенні огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 .

Саме встановлення порушень під час проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, є наслідком визнання його недійсним.

Сторона захисту у поданій апеляційній скарзі не пояснила, яким чином правомірність дій працівників поліції щодо зупинки транспортного засобу знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд, з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, і як саме це впливає на встановлений факт відмови водія пройти відповідний огляд.

При цьому, сторона захисту не була позбавлена можливості в установленому законом порядку, зокрема в адміністративному, оскаржити дії працівника поліції на предмет незаконної зупинки транспортного засобу та надати суду докази, які б підтвердили протиправність таких дій, чого не зробила.

В свою чергу апеляційний суд позбавлений можливості збирати докази на підтвердження чи спростування наведених стороною захисту обставин чи впливати на сторону захисту при виборі моделі захисту.

Доводи сторони захисту про те, що водій ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, суперечать фактичним обставинам справи, зафіксованим на відеозапис з нагрудної камери працівника поліції.

Доводи сторони захисту про відсутність повірки приладу, яким проводився огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння, не заслуговують на увагу.

Як правильно встановив місцевий суд, повірка вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі проводиться через міжвідомчий інтервал, встановлений наказом №1747, рахуючи від року, внесеному на додатковому метрологічному маркуванні.

Так, згідно відповіді ТОВ «СОРБПОЛІМЕР -АНАЛІТИК» від 23.04.2025 року, газоаналізатор «АлкоФор 307», зав. номер Q, був введений в експлуатацію відповідно до Постанови КМУ №94 від 13.01.20216 року, має сертифікат відповідності та нанесене метрологічне маркування з датою 2023 року. Тому наступне технічне обслуговування алкотестера необхідно провести після 31.12.2024 року.

Вказане підтверджується також наявними у матеріалах справи сертифікатом відповідності від 15.12.2023 року, свідоцтвом про приймання від 15.12.2023 року газоаналізатора «АлкоФор 307», зав. номер НОМЕР_2 .

На переконання апеляційного суду, спосіб огляду на стан алкогольного сп`яніння є дискреційними повноваженнями лікаря, він самостійно обирає у який спосіб та за допомогою яких засобів проводити огляд осіб на стан сп`яніння. Тобто водій, доставлений для проходження огляду на визначення стану сп`яніння, повинен пройти такий огляд у спосіб, визначений лікарем, а не відповідно до своїх власних бажань.

Оскільки у ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, такий не перебував у несвідомому стані чи з тяжкими травмами, а тому лікарем дотримано вимоги Інструкції №1452/27858.

Слід також наголосити, що відсторонення водія від керування транспортним засобом не є складовою частиною адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та не може впливати на склад адміністративного правопорушення за відмову водія від огляду на стан сп`ягніння.

Протокол про адміністративне правопорушення складений в силу ст.255 КУпАП уповноваженою на те особою, відповідає вимогам ст.256 КУпАП, щодо місця, часу вчинення та суті адміністративного правопорушення, повністю узгоджується з даними, які містяться у відеозаписі, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Порушень вимог ст.256 КУпАП в редакції, що була чинною на час складання протоколу про адміністративне правопорушення, не встановлено. А відомостей, які піддавали б сумніву достовірність зазначених у протоколі даних про обставини вчинення правопорушення, у справі немає.

Даних про те, що в справі неправильно застосовано норми матеріального права чи допущено порушення норм процесуального права при дослідженні місцевим судом доказів, перевіркою матеріалів справи не встановлено.

Адміністративне стягнення на правопорушника накладено у відповідності до вимог ст.ст.33-34 КУпАП України, з врахуванням його особи, ступеня та характеру скоєного, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП України.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 09 травня 2025 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду І.В. Вітюк