ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/807/506/25 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Полянчука В.Б. (в режимі відеоконференції), розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Полянчука В.Б. на постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 3 березня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №177806 від 20 листопада 2024 року, 20 листопада 2024 року о 06 годині 53 хвилині в м. Запоріжжя, вул. Скворцова, буд. 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роти, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від керування транспортним засобом відсторонений. Велась відеофіксація на бодікамеру.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Полянчук В.Б., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що з пояснень ОСОБА_1 випливає, що останній був схилений співробітниками поліції до відмови від проходження огляду, шляхом здійснення на нього тиску та погроз забезпечення явки представників ВСП на місце зупинки транспортного засобу у разі, якщо він не відмовиться від проходження огляду. Окрім того, співробітниками поліції не було направлено ОСОБА_1 до медичного закладу, що підтверджує відсутність направлення до закладу охорони здоров`я в додатках до протоколу.

Вважає, що та обставина, що співробітник поліції інформує ОСОБА_1 про те, що він має право відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, достеменно усвідомлюючи про наслідки такої відмови, свідчить про провокацію з боку поліцейських, оскільки особа сприймає такий варіант дій, як законну альтернативу та не усвідомлює протиправність таких дій.

Наголошує, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом у зазначений в протоколі день та час, що виключає можливість притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, ОСОБА_1 не роз`яснювалися його процесуальні права, передбачені ст. 268 КУпАП та не зафіксовано факт зупинки транспортного засобу під його керуванням, з підстав, передбачених ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію». Не відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Звертає увагу суду на порушення вимог ст. 266 КУпАП, оскільки співробітники поліції не перевіряли наявність ознак сп`яніння у ОСОБА_1 , а тому вимога про проходження огляду є вочевидь незаконною.

Посилаючись на порушення вимог чинного законодавства, зазначив, що в матеріалах справи відсутній повний відеозапис з портативних відеореєтсраторів, що не надає можливості в повній мірі дослідити всі обставини справи.

Крім того, посилається на порушення процедури огляду ОСОБА_1 оскільки він є військовослужбовцем, а отже з урахування положень ст.266-1 КУпАП, його огляд мав бути проведений не поліцією, а посадовою особою уповноваженою на те, начальником органу управління військової служби правопорядку (ВСП) ЗСУ або командиром військової частини.

Наголошує, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а отже йому необхідне право керування для проходження військової служби та виконання покладених на нього обов`язків військової служби, а тому просить суд про можливість у разі притягнення ОСОБА_1 до відповідальності вирішити питання щодо можливості застосування аналогії закону та призначити покарання у виді штрафу без позбавлення права керування транспортним засобами.

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватися доказам у справі, а рапорт поліцейського в розумінні ст. 251 КУпАП, не може вважатися належним і допустимим доказом у вчиненні адміністративного правопорушення. Довідка інспектора взводу 1 роти 2 батальйону 3 УПП в Запорізькій області є недопустимим доказом, оскільки не містить обов`язкового реквізиту в вигляді дати її складання, а тому вказана довідка не набула юридичної сили.

Стверджує, що незважаючи на усталену практику ЕСПЛ, суд першої інстанції надаючи оцінку доводам сторони захисту, які викладені в клопотанні про закриття провадження в справі, за відсутності сторони обвинувачення, у разі прийняття рішення про визнання винуватим ОСОБА_1 , перебрав на себе обов`язки щодо підтримання обвинувачення, що є порушенням вимоги безсторонності.

Просить скасувати постанову судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 3 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження в справі закрити на підставі а. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і скалу адміністративного правопорушення. Розгляд апеляційної скарги здійснювати в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за його участю.

Враховуючи обізнаність ОСОБА_1 про час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції, присутність його захисника адвоката Полянчука В.Б., який зазначив про можливість розгляду справи за відсутністю ОСОБА_1 , суддя апеляційного суду вважає за можливе розглянути справу за відсутністю останнього, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

У судовому засіданні апеляційного суду адвокат Полянчук В.Б. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши адвоката Полянчука В.Б., який наполягав на тому, що працівники поліції спровокували ОСОБА_1 відмовитись від проходження огляду, перевіривши доводи апеляційної скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконані судом першої інстанції.

Вирішуючи питання за доводами апеляційної скарги, суддя апеляційної інстанції констатує, що висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина, ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 177806 від 20 листопада 2024 року, підтверджується:

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання технічних засобів, в якому зазначені виявленні у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці (а.с. 6);

- направленням на огляд водія транспортного засобу до КНП «ОКЗПНД та СЗХ» ЗОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 5);

- відеозаписом події (а.с. 10).

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

На доводи захисника щодо провокації з боку співробітників поліції на відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та порушення вимог ст. 266 КУпАП слід зазначити наступне.

Положеннями статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані, зокрема алкогольного сп`яніння.

Умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція).

Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та Інструкції якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у водія транспортного засобу, в зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ;

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відеозаписом події, який міститься в матеріалах справи, зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, його зупинку на блокпосту, оголошення поліцейським виявлених у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція останньому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, відмову ОСОБА_1 від проходження запропонованих оглядів. Роз`яснення ОСОБА_1 про адміністративну відповідальність, передбачену ст. 130 КУпАП, за відмову від проходження огляду, оголошення останньому його процесуальних прав, складання та підписання протоколу.

Крім того, суд зауважує, що відеоінформація наявна у достатньому об`ємі задля з`ясування обставин, які є предметом розгляду в даній справі.

Відповідна відмова водія від проходження відповідного огляду є порушенням вимог п.2.5 ПДР та утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, вказаним відеозаписом події спростовуються доводи сторони захисту про порушення проведення процедури огляду водія ОСОБА_1 та провокацію з боку співробітників поліції.

Доводи сторони захисту про те, що співробітниками поліції не зафіксовано факт зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , з підстав, передбачених ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», суддя апеляційного суду вважає також безпідставними.

Так, відповідно до ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" встановлює перелік підстав для зупинки транспортних засобів. Аналіз цієї статті дає підстави стверджувати, що вимоги норм, зазначених у ній здебільшого спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху, а також на забезпечення норм, визначених Законом.

Однак, законодавець встановлює виключення і не обмежує працівників поліції підставами для зупинки транспортних засобів, визначених ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію".

Згідно до приписів ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема зупинення транспортних засобів та перевірку документів особи.

Застосування цієї статті працівниками поліції має обумовлюватися зовнішніми чинниками або обставинами, які можуть надавати право або зобов`язувати поліцейського застосувати певні превентивні заходи.

При цьому належить врахувати те, що згідно Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2024 року в Україні введено режим «воєнний стан», який діяв і на час події, яка зафіксована в протоколі за участю ОСОБА_1 .

Відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 був зупинений на блокпосту співробітниками поліції для перевірки. Однак, поліцейський під час спілкування з ОСОБА_1 виявив у нього ознаки алкогольного сп`яніння.

Поряд з цим, матеріали справи не містять відомостей про оскарження дій працівників поліції щодо зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 в порядку, передбаченому ст. 267 КУпАП.

Крім того, з огляду на предмет дослідження в рамках складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП підстави зупинки не мають вирішального значення і не впливають на інкриміновані водію обставини з приводу недотримання останнім вимог п. 2.5 ПДР.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення процедури огляду ОСОБА_1 , оскільки останній є військовослужбовцем, а отже з урахування положень ст. 266-1 КУпАП та Порядку № 32, його огляд має проводитися не поліцейським, а посадовою особою уповноваженою на те, начальником органу управління військової служби правопорядку (ВСП) ЗСУ або командиром військової частини є необґрунтованими.

Так, аналіз положень ст. 266-1 КУпАП свідчить про те, що даною нормою права не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом. Тобто, положення ст. 266-1 КУпАП не стосуються спеціального суб`єкту - водій транспортного засобу, а лише військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень. Отже, для військовослужбовців, які керують транспортним засобом застосовується порядок проходження огляду, передбачений ст. 266 КУпАП, які проводять працівники Національної поліції.

Крім того, слід зазначити про відповідно до вимог частини 1 статті 15 КУпАП військовослужбовці несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Отже, на переконання судді апеляційного суду, працівниками поліції було дотримано вимоги ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, ЗУ «Про національну поліцію».

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом не спростовують факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, що є самостійною підставою для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

На вимогу апелянта у разі притягнення ОСОБА_1 до відповідальності вирішити питання щодо можливості застосування аналогії закону та призначити стягнення у вигляді штрафу без позбавлення права керування транспортним засобами слід зазначити, що законодавець не передбачає можливості призначення стягнення у вигляді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що протокол та рапорт працівника поліції не можуть вважатися належними і допустимими доказами безпідставні, оскільки суд першої інстанції в оскаржуваній постанові не посилався на протокол та рапорт, як на доказ винуватості ОСОБА_2 .

Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі, не ґрунтуються на матеріалах провадження, спростовуються наявними в справі належними та допустимими доказами, і не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Висновки суду першої інстанції, викладені в постанові є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Полянчука Владислава Богдановича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 3 березня 2025, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 333/10531/24