Справа № 754/4943/25 суддя в І-й інстанції Бабайлова Л.М.
Провадження № 33/824/2865/2025 суддя в ІІ-й інстанції Фінагеєв В.О.
Категорія: ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 червня 2025 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Фінагеєв В.О., розглянувши матеріали апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 адвоката Ліліцького Романа Володимировича на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 15 квітня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 268644 від 11 березня 2025 року, 11 березня 2025 року о 14 годині 30 хвилин в м. Києві по вул. Шолом-Алейхема, 12, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Кіа Sportage», д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не слідкував за зміною дорожньої обстановки та здійснив наїзд на бордюрний камінь. При ДТП автомобіль та бордюрний камінь отримали пошкодження з матеріальними збитками. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3.б Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 268625 від 11 березня 2025 року, 11 березня 2025 року о 14 годині 30 хвилин в м. Києві по вул. Шолом-Алейхема 12, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Кіа Sportage», д.н.з. НОМЕР_1 , став учасником ДТП, після чого вживав алкоголь до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.10 «є» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 15 квітня 2025 рокуна ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (34000 грн.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП, стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн.

Ухвалюючи постанову, місцевий суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 адвокат Ліліцький Р.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник ОСОБА_1 адвокат Ліліцький Р.В. вказує, що постанова місцевого суду є необґрунтованою, не відповідає матеріалам справи, прийнята з порушенням процесуальних норм. Із долученого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 визнав, що вживав алкоголь, але не після скоєння ДТП, оскільки ніякої ДТП не траплялось, а після того, як порізав своє колесо шматком асфальту, зупинився, зрозумів, що не зможе його замінити на запасне колесо та викликав евакуатор, який мав приїхати через годину. Пошкодження колеса ОСОБА_1 не було оцінено як дорожньо-транспортна пригода. Також працівником поліції не було проведено огляд щодо беззаперечного встановлення вживання ним алкогольних напоїв після скоєння ДТП.

У судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 09 червня 2025 року, ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися, адвокат Ліліцький Р.В. подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з поганим самопочуттям.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 294 КУпАП, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

Згідно ч. 5 та ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд повідомляє про дату, час і місце судового засідання особу, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не пізніше ніж за три дні до початку судового засідання.

Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Враховуючи строки апеляційного перегляду, належне повідомлення захисника особи, що притягується до адміністративної про розгляд справи, ту обставину, що їх неявка не є обов`язковою та не перешкоджає розгляду справи, апеляційний суд вважає причини неявки не поважними.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційній скаргу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисника, які не з`явились в судове засідання, відмовивши в задоволенні поданого клопотання про відкладення розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ст. 124 КУпАП, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна тягне за собою тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Відповідно до диспозиції ч. 4 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 268644 від 11 березня 2025 року зазначено, що ОСОБА_1 не був уважним, не слідкував за зміною дорожньої обстановки та здійснив наїзд на бордюрний камінь, чим порушив вимоги п. 2.3 б Правил дорожнього руху.

Згідно протоколупро адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 268625, 11 березня 2025 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Кіа Sportage», д.н.з. НОМЕР_1 , став учасником ДТП, після чого вживав алкоголь до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.10 є Правил дорожнього руху.

У відповідності до 2.3 ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

а) перед виїздом перевірити та забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу;

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

є) не вчиняти дій, внаслідок яких може бути пошкоджено автомобільні дороги та їх складові, а також завдано шкоди користувачам.

За змістом п. 2.10. «є» ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Разом із тим, у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що 11 березня 2025 року водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Кіа Sportage», д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не слідкував за зміною дорожньої обстановки, тобто вчинив порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Із наявних матеріалів справи та пояснень самого ОСОБА_1 вбачається, що 11 березня 2025 року відбулось пошкодження колеса автомобіля марки «Кіа Sportage», д.н.з. НОМЕР_1 під час руху. Відомості про те, що таке пошкодження відбулось внаслідок порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, і що між такими порушенням та наслідками у вигляді проколу колеса є причинний зв`язок, у матеріалах справи відсутні.

На відеозаписі не зафіксовано момент проколу колеса, а також місце в якому це сталось. З наданого суду відео вбачається лише розмова працівників поліції з ОСОБА_1 біля автомобіля, який перебуває у нерухомому стані та має спущене колесо.

В даному випадку, прокол колеса під час руху автомобіля, сам по собі не свідчить, що таке сталось через порушення правил дорожнього руху водієм, а відтак, перед складенням протоколу про адміністративне правопорушення, працівник поліції повинен був з`ясувати, чим саме підтверджується порушення правил дорожнього руху водієм і якими доказами підтверджується факт проколу колеса саме через порушення правил, а не через випадковий наїзд на гострий предмет.

За таких обставин, відсутні будь-які підстави вважати, що ОСОБА_1 вчинив ДТП чи був причетний до неї і що в результаті такої ДТП відбулось пошкодження майна.

З огляду на не доведення факту ДТП, а відтак і порушень водієм п. 2.10 «є» правил, підстав для кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130 КУпАП не вбачається.

Місцевий суд залишив поза увагою, що дії особи, що виразились у вживанні алкоголю після ДТП, утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, тільки у випадку доведення наявності факту ДТП та причетності особи до неї.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Конституційний Суд України зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «indubioproreo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви, щодо вини особи тлумачяться на користь її невинуватості.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу (абз. 1-3 п. 4 рішення ВП КСУ у справі за конституційним поданням 59 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України(конституційності) ст. 368-2 КК від 26 лютого 2019 року №1-р/2019.

Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

У справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину, всі сумніви, щодо винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи. Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the United Kingdom), n. 161, Series А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Таким чином, особу може бути визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто, за наявності усіх необхідних елементів об`єктивних та суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення - у сукупності.

Отже, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, не ґрунтуються на наявних у справі доказах, а тому постанова суду підлягає скасуванню з винесенням нової постанови про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 124, 130, 245, п.1 ч.1 ст. 247, ст. 280, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Ліліцького Романа Володимировича задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду міста Києва від 15 квітня 2025 рокускасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП закрити із підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто, у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Фінагеєв