КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№33/824/2816/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2025 року

місто Київ

справа № 382/225/25

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В.,

за участю:

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Яготинського районного суду Київської області від 13 березня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.5 ст.126 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Яготинського районного суду Київської області від 13 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40 800 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років без вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що при розгляді справи судом була допущена неповнота з`ясування обставин справи, а викладені у постанові суду висновки не відповідають фактичним обставинам.

Вказував, що із матеріалів адміністративної справи не можливо встановити чи дійсно ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ЗАЗ 1102» чи дійсно рухався на вказаному автомобілі у якості водія у визначений час, чи автомобіль знаходився в статичному стані, а можливо автомобілем керувала інша особа.

Зазначав, що поліцейські не фіксували за допомогою технічних засобів як саму зупинку автотранспорту, так і сам автотранспорт, де він знаходився відносно проїжджої частини автошляху під час руху.

Вказував, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 №236201 від 01 лютого 2025 року інспектором поліції фактично не роз`яснено ОСОБА_1 його права та обов`язки, чим грубо порушено його право на захист, вказані обставини підтверджуються відео долучене до матеріалів справи.

Також особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просив поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Яготинського районного суду Київської області від 13 березня 2025 року.

Посилався на те, що він не отримував постанову суду в день розгляду справи, не отримував повний текст рішення, не розписувався у розписках, що підтверджується матеріалами справи.

Зазначав, що повний текст постанови він отримав поштою (звичайним листом) лише 08 квітня 2025 року.

В судовому засіданні апеляційного суду, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що постанова винесена 13 березня 2025 року, а її копію направлено ОСОБА_1 24 березня 2025 року на поштову адресу (а.с.20).

Доказів отримання ОСОБА_1 оскаржуваної постанови матеріали справи не містять.

В апеляційній скарзі, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вказував, що повний текст постанови він отримав поштою (звичайним листом) лише 08 квітня 2025 року.

Апеляційна скарга була подана у десятиденний термін з моменту отримання постанови, а саме 17 квітня 2025 року.

Враховуючи вказані обставини, положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та вважає за доцільне його поновити.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Пуктом 2.1а ПДР України визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч.2 ст.126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч.5 ст. 126 КУпАП, повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №236201, 01 лютого 2025 року о 21.40 год. на 125 кілометрі автомобільної дороги М03 Київ-Харків, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Правопорушення вчинено повторно протягом року, постановою серії ААД №401380 ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП. Чим порушив вимоги п. 2.1 (а) ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами, а саме:

відомостями, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення від 01 лютого 2025 року серії ЕПР1 №236201;

копією постанови судді Драбівського районного суду Черкаської області від 11 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП;

довідкою про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення від 02 лютого 2025 року, в якій вказано, що 12 травня 2024 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №401380 за ч.5 ст. 126 КУпАП, 01 лютого 2025 року було складено протокол ЕПР1 №236201 відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП, а тому особою повторно протягом року вчинено адміністративне правопорушення;

відеозаписом із бодікамери.

Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та в своїй сукупності підтверджують факт порушення ОСОБА_1 п.2.1а ПДР України.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п.2.1а ПДР України та прийняв законне рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставами для скасування постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови.

Доводи апеляційної скарги про те, що із матеріалів адміністративної справи не можливо встановити чи дійсно ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ЗАЗ 1102» чи дійсно рухався на вказаному автомобілі у якості водія у визначений час, чи автомобіль знаходився в статичному стані, а можливо автомобілем керувала інша особа, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки вони спростовуються відеозаписом з бодікамери, з якого вбачається, що на запитання працівника поліції про те, що чи говорили йому, що без прав не можна їздити, ОСОБА_1 відповів, що казали, взяв у друга проїхатися (21:44:03-21:44:07).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 №236201 від 01 лютого 2025 року інспектором поліції фактично не роз`яснено ОСОБА_1 його права та обов`язки, чим грубо порушено його право на захист, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 01 лютого 2025 року у ньому зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП про що свідчить підпис ОСОБА_1 .

А тому, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, оскільки вони спростовуються доказами, які містяться в матеріалах даної справи.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, вмотивованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Яготинського районного суду Київської області від 13 березня 2025 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Яготинського районного суду Київської області від 13 березня 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Борисова О.В.