КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/3300/2025 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Мунтяна Т.І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 08 квітня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого водієм у ТОВ «ЯНГ», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 08 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 130, ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення за ч.4 ст.130 КУпАП у виді штрафу на користь держави у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок в дохід держави.

На підставі ст. 247 п. 7 КУпАП закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 01.08.2024 року о 23 годині 55 хвилин, керуючи автомобілем марки «Daf XF 95.430», державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом Schmitz державний номерний знак НОМЕР_2 на 20 км. Броварської окружної дороги в м.Києві, перед початком руху, не забезпечив технічно-справний стан автомобіля, внаслідок чого, під час руху транспортного засобу у причепа розірвалось праве колесо на передній осі, та пошкодило автомобіль «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався позаду у попутному напрямку руху, в результаті чого, автомобіль отримав механічні пошкодження, чим порушив п.2.3а Правил дорожнього руху України.

Крім того, ОСОБА_1 02.08.2024 року о 04 годині 07 хвилин, керував автомобілем марки «Daf XF 95.430», державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом Schmitz державний номерний знак НОМЕР_2 на 20 км. Броварської окружної дороги в м.Києві та після дорожньо-транспортної пригоди за його участю вживав алкогольні напої, чим порушив п.2.10є Правил дорожнього руху України.

Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер».

Не погоджуючись із постановою судді, захисник Мунтян Т.І. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, а справу закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки в матеріалах справи є докази того, що постанову суду від 08 квітня 2025 року ні ОСОБА_1 , ні захисник не отримували.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт вказує на порушення процесуальних норм при розгляді справи, оскільки суд позбавив ОСОБА_1 можливості реалізувати права, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема давати пояснення, заявити клопотання про допит свідків, безпідставно відмовив у допиті свідка, на якому він наполягав та не надав можливості ОСОБА_1 бути присутнім в суді першої інстанції.

Також вказує, що захід адміністративного стягнення обраний з порушенням вимог закону, оскільки суд не вказав жодного доводу, на підставі якого обирає адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Апелянт вказує на порушення ст. 266 КУпАП, у зв`язку з чим поліцейський не мав права складати протокол за результатами огляду на місці, вилучати водійське посвідчення і відстороняти від керування, до моменту отримання медичного висновку. Також зазначає, що акт огляду складався з порушенням, оскільки акт складається по факту проходження огляду на місці перед складанням протоколу. Вказує на відсутність доказів того, що ОСОБА_1 проходив огляд на місці в присутності свідків.

Крім того, апелянт зазначає, що докази відеофіксації не заслуговують на увагу, оскільки по перше, відеозапис не є безперервним, а по друге, з нього не видно, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та у відповідності до ст. 268 КУпАП просить суд викликати інспектора СРПП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Мунтяна Т.І., який приймаючи участь у справі в режимі відеоконференції, підтримав апеляційну скаргу, та просив її задовольнити, думку ОСОБА_2 , який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Щодо питання про поновлення строку на оскарження постанови, то слід зазначити, що в суді апеляційної інстанції було встановлено, що при розгляді справи 08 квітня 2025 року ОСОБА_1 та його захисник Мунтян Т.І. присутні не були, що підтвердив ОСОБА_2 , копія постанови ОСОБА_1 та Мунтяну Т.І. за наслідками судового розгляду судом не направлялась, тому з метою забезпечення реалізації права на апеляційний перегляд судового рішення, вважаю, що строк апеляційного оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 08 квітня 2024 року слід поновити.

По суті апеляційної скарги слід зазначити, що відповідно до п. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Так, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому апеляційним судом не перевіряються.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Так, відповідно до диспозиції ч. 4 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди, за її участю алкоголю.

За змістом п. 2.10є Правил дорожнього руху України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі. Проте, ОСОБА_1 вимоги вказаного пункту ПДР дотримано не було.

Всупереч доводам апеляційної скарги захисника, порушення ОСОБА_1 зазначених вимог п. 2.10є ПДР України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №377157, згідно якого ОСОБА_1 02.08.2024 року о 04 годині 07 хвилин, керував автомобілем марки «Daf XF 95.430», державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом Schmitz державний номерний знак НОМЕР_2 на 20 км. Броварської окружної дороги в м.Києві та після дорожньо-транспортної пригоди за його участю вживав алкогольні напої, чим порушив п.2.10є Правил дорожнього руху України.

Зазначений протокол складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395 та підписаний особою, яка його склала і безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП і який він підписав протокол без жодних зауважень.

В свою чергу, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються роздруківкою чеку «Драгер» з результатом 0,91 проміле. Зазначений результат огляду зафіксовано й в акті огляду на стан алкогольного сп`янінняз використанням спеціальних технічних засобів.

Окрім того, винуватість ОСОБА_1 підтверджується направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Враховуючи сукупність доказів у справі приходжу до висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини, а дії ОСОБА_1 , які полягають у вживанні алкоголю після дорожньо-транспортної пригоди за його участю, є порушенням п. 2.10є ПДР України та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Що стосується доводів апеляційної скарги про порушення судом процесуальних норм при розгляді справи, оскільки суд позбавив ОСОБА_1 можливості реалізувати права, передбачені ст. 268 КУпАП, то вони не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 неодноразово викликався в судові засідання суду першої інстанції. Крім того, в судових засіданнях був присутній його захисник адвокат Мунтян Т.І., який ознайомлювався в матеріалами справи, подавав клопотання, через якого ОСОБА_1 реалізував свої права, передбачені ст. 268 КУпАП.

З переглянутого під час апеляційного розгляду відеозапису з нагрудних відеокамер працівників поліції вбачається, що приїхавши по виклику з приводу дорожньо-транспортної пригоди за участю ОСОБА_1 , при спілкуванні з ним працівником поліції у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння про що повідомлено останньому. На таке повідомлення ОСОБА_1 повідомив, що дійсно після вчинення ДТП він вживав алкоголь. Саме у зв`язку з цим працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер», який ОСОБА_1 погодився пройти. Працівник поліції ще раз уточнив, коли саме ОСОБА_1 вживав алкогольні напої до чи після ДТП, оскільки це має дуже велике значення для кваліфікації дій останнього, на що ОСОБА_1 чітко відповів, що вжив алкоголь вже після дорожньо - транспортної пригоди, при цьому, ні факту керування ним транспортним засобом, ні факту ДТП, згідно даних відеозапису, ОСОБА_1 не оспорював. Після проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, працівник поліції повідомив ОСОБА_1 результат такого огляду, який склав 0,91 проміле. Такий результат огляду не заперечував і сам ОСОБА_1 . При цьому, весь процес проходження огляду ОСОБА_1 та складання матеріалів на відеозаписі є безперервним.

Зважаючи на дані відеозапису, доводи апеляційної скарги захисника про те, з відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом є безпідставними.

Також не заслуговують на увагу доводи захисника про порушення працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та про те, що поліцейський не мав права складати протокол за результатами огляду на місці, вилучати посвідчення і відстороняти від керування до моменту отримання медичного висновку. Так, з відеозапису чітко вбачається, що ОСОБА_1 після повідомлення про виявлені ознаки алкогольного сп`яніння було запропоновано пройти огляд стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер», який ОСОБА_1 погодився пройти, та пройшов, і в подальшому результати огляду не заперечував. Після цього було складено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та протокол про адміністративне правопорушення, з якими ОСОБА_1 ознайомився та отримав їх копії. При цьому, підстав для доставки ОСОБА_1 до медичного закладу для отримання медичного висновку не було.

Щодо тверджень апелянта, що поліцейськими не було забезпечено проведення огляду в присутності двох свідків, то відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, огляд на стан сп`яніння проводиться в присутності двох свідків виключно у разі неможливості застосування працівниками поліції технічних засобів відеозапису, які у даному випадку були застосовані.

Будь - яких інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП. Більш того, санкція ч. 4 ст. 130 КУпАП є безальтернативною, у зв`язку з чим доводи захисника про те, що суд не вказав жодного доводу, на підставі якого обирає адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, є безпідставними.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Будь - якого неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які б могли стати підставою для скасування рішення суду першої інстанції, при розгляді справи не встановлено.

З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді Дніпровського районного суду Києва від 08 квітня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Клопотання захисника Мунтяна Т.І. - задовольнити.

Поновити захиснику Мунтяну Т.І. в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 08 квітня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника Мунтяна Т.І. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 08 квітня 2025 року в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення за ч.4 ст.130 КУпАП у виді штрафу на користь держави у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Кепкал