Справа № 644/3849/25
Провадження № 3/644/1021/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 р. м.Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді Паляничко Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Індустріального районного суду м. Харкова справу № 669/20-40-07-30 про адміністративне правопорушення податкового законодавства, яка надійшла з Головного управління Державної податкової служби у Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

01 травня 2025 року на адресу Індустріального районного суду м. Харкова з Головного управління Державної податкової служби у Харківській області надійшла справа № 669/20-40-07-30 про адміністративне правопорушення податкового законодавства та скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ), яка є головним бухгалтером ТОВ «ТОЙЗ ГРУП» (, податкова адреса: 61075, м. Харків, вул. Северина Потоцького, б. 38, корп. А), щодо ведення податкового обліку з порушенням встановленого законом порядку, в результаті чого встановлено порушення п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Кодексу та підпункту 2 пункту 10 розділу ІІІ, підпункту 4 пункту 5 розділу V «Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 159/28289 зі змінами та доповненнями, у зв`язку з чим у платника відсутнє право на отримання бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку (р. 20.2.1) за лютий 2025 року на суму 120 646,00 грн; п. 187.1 ст. 187, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200, п. 201.1 ст. 201 Кодексу та підпункту 4 пункту 5 розділу V «Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 159/28289 зі змінами та доповненнями, оскільки ним завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, за лютий 2025 року (р. 21) на загальну суму 448 708,00 грн.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 01.05.2025 справа № 644/3849/25 визначена на розгляд судді Паляничко Д.Г. (а.с. 15).

Частиною 1 ст. 276 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, місцем вчинення адміністративного правопорушення зазначено податкову адресу ТОВ «ТОЙЗ ГРУП» вул. Северина Потоцького, б. 38, корп. А, м. Харків, 61075, що підсудна Індустріальному районному суду м. Харкова.

У судові засідання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неодноразово, будучи особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, на виклик суду не з`явилася, про дату, час та місце розгляду адміністративної справи повідомлялася, шляхом направленням поштового повідомлення з викликом до суду на адресу проживання зазначену у матеріалах адміністративної справи за протоколом про адміністративне правопорушення № 669/20-40-07-30 від 24.04.2025 (а.с. 1). Заяв, клопотань не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП під час розгляду справи про адміністративні правопорушення, передбачених ст. 163-1 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, заразом частина перша ст. 268 КУпАП регламентує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і суд може розглянути справу лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд звертає увагу, що адміністративний протокол стосовно ОСОБА_1 надійшов до Індустріального районного суду м. Харкова 01.05.2025, строки притягнення до адміністративної відповідальності становлять не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, порушення податкового законодавства зафіксовані у лютому 2025 року, отже крайній строк притягнення до адміністративної відповідальності, згідно ст. 38 КУпАП припадає на травень місць.

Так, ОСОБА_1 судові повістки про призначення судових засідань на 14.05.2025, 17.06.2025, з розгляду адміністративної справи про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП України, стосовно неї, надсилалися поштовими відправленнями за адресою її місця проживання, вказану у протоколі про адміністративне правопорушення серії № 669/20-40-07-30 від 24.04.2025 (а.с. 1), однак, матеріали справи не містять відомостей про належне повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи.

Суд звертає увагу на те, що у періоди роботи з 31.01.2025 по 20.03.2025, з 09.04.2025 по 14.05.2025, з 20.05.2025 по теперішній час, Індустріальний районний суд м. Харкова припиняв відправку поштової кореспонденції, у зв`язку з відсутністю знаків поштової оплати (а.с. 16-19).

Суд наголошує, що позбавлений можливості викликати ОСОБА_1 іншим шляхом, оскільки протокол про адміністративне правопорушення № 669/20-40-07-30 від 24.04.2025 не містить інших альтернативних засобів зв`язку з ОСОБА_1 , так як номер телефону останньої не зазначений.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (надалі за текстом - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», згідно з положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.

Зважаючи на викладені обставини, суд дійшов переконання, що відкладення розгляду справи нівелюватиме завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Розглянувши справу про адміністративні правопорушення, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ч.1 ст.251 КУпАП).

Відповідно до ст. 256 КУпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява №16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.51 КУпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

У справі «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, ЄСПЛ зазначив, що за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини 1 статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції.

В графі протоколу про адміністративне правопорушення № 1669/20-40-07-30 від 24.04.2025 «Дата, час і місце вчинення порушення» зазначено, «24.04.2025 № 17994/20-40-07-05-03/40372076, місце проведення перевірки вул. Благовіщенська, б. 30, м. Харків», що за своїм змістом не вказує на дату і час вчинення адміністративного правопорушення, а також не відповідає обставинам порушення, які викладені у графі протоколу «Вчинив (ла) правопорушення», у якій вказано час завищення та заниження податку на додану вартість, зокрема лютий 2025 року (а.с. 1).

Також, під час розгляду адміністративного протоколу досліджено матеріали, що додані до нього, зокрема, копію акта документальної планової виїзної перевірки від 24.04.2025 № 17994/20-40-07-05-03/40372076, з якого вбачається, що дотримання податкового законодавства при декларуванні за лютий 2025 року у податковій декларації з ПДВ від 20.12.2024 № від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету (а.с. 2). У матеріалах адміністративної справи не вбачається, що ці порушення ОСОБА_1 податкового законодавства є триваючими, тобто, що вони тривають до теперішнього часу, чи тривали на момент проведення перевірки ГУ ДПС у Харківській області, зокрема протокол таких відомостей не містить та відсутні посилання на відповідні докази.

Отже, суд дійшов переконання, що порушення дотримання податкового законодавства при декларуванні ОСОБА_1 відбулося у лютому 2025 року, і не є триваючим, оскільки виразилось в завищені суми, яка зараховується у зменшення суми податкового боргу з ПДВ, у зв`язку з чим у платника відсутнє право на отримання заявленої суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за лютий 2025 року, що підтверджується актом перевірки № 17994/20-40-07-05-03/40372076 від 24.04.2025 (а.с. 2-5).

На час розгляду справи закінчився граничний строк накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , встановлений ст.38 КУпАП., так за приписами ч.2 ст.38 КУпАП встановлено, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій-шостій цієї статті.

Адміністративний протокол стосовно ОСОБА_1 складено 24.04.2025, а надійшов він до Індустріального районного суду м. Харкова 01.05.2025 і, оскільки адміністративне правопорушення не є триваючим, скоїне у лютому 2025 року, то справа підлягає закриттю відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП України, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП України.

У правовому висновку Верховного Суду, висловленому у постанові від 11.07.2018 у справі № 308/8763/15-а щодо застосування ст. 38 КУпАП, Верховний Суд зауважує, що визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу. При цьому наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності чи відсутності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, Верховний Суд у вказаній вище постанові здійснив логічне тлумачення абз. 1 ст. 247 КУпАП, яке дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (ст. 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Також, Верховний Суд у постанові від 11.07.2018 у справі №308/8763/15-а зробив висновок, що при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Отже, суд дійшов висновку, що закінчення граничного строку накладення адміністративного стягнення є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії, що унеможливлює здійснення будь-яких заходів, спрямованих як на притягнення особи до адміністративної відповідальності, так і на встановлення наявності чи відсутності події і складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 .

Суд враховує вимоги ч.1 ст.284 КУпАП, відповідно до якої за наслідками розгляду по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Відповідно до ч.2 ст.284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених ст. 247 цього Кодексу.

Отже, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, додані до нього матеріали, суд дійшов переконання, що провадження по справі, відносно ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.163-1 КУпАП, слід закрити на підставі п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9, 38, ч. 1 ст. 163-1, п.7 ч.1 ст.247, 280, 283, 284 КУпАП України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладання адміністративного стягнення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в порядку, визначеному ст. 294 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/.

Суддя Д.Г. Паляничко