Номер провадження: 33/813/1190/25
Номер справи місцевого суду: 509/1487/25
Головуючий у першій інстанції Гандзій Д. М.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Карташова О.Ю.

за участю секретаря судового засідання Рудуман А.О.

захисника ОСОБА_1 адвоката Ульянова Ігоря Миколайовича

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі апеляційну скаргу адвоката Ульянова Ігоря Миколайовича який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 21 квітня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 21 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно із постановою суду, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 266592 від 09.03.2025 року, вбачається, що 09.03.2025 року о 10:00 годині ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Transporter», д/н НОМЕР_1 , в Одеській області, Одеському районі, с-ще. Авангард, Тираспольське шосе, 22 км. з явними ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння очей, тремтіння пальців рук, поведінка що не відповідає дійсності та від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора «Драгер» та в закладі охорони здоров`я відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду, адвокат Ульянов І.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову районного суду скасувати, провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі зазначено, що ОСОБА_1 із обставинами, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 266592 від 09.03.2025 року не згоден, винним себе інкримінованих йому діях не визнає. Звертається увага суду на те, що в зазначеному протоколі про адміністративне правопорушення у графі суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин не міститься вказівки, що ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги, передбачені п. 2.5 ПДР України та ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідно до об`єктивної сторони складу даного адміністративного правопорушення. Зі змісту протоколу, в провину ОСОБА_1 ставиться те, що він у вказаний час та місці керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, однак самостійно така ознака не є порушенням п. 2.9 а ПДР, та не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як відповідною ознакою, за вказаних обставин, може бути лише перебування в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, а не наявність ознак такого стану водія. І взагалі вказані в протоколі працівником поліції установлені ним обставини правопорушення, які ставляться в провину ОСОБА_1 , взагалі не охоплюються п. 2.9 а ПДР України та ч. 1 ст. 130 КУпАП. Таким чином, на думку захисника встановлено невідповідність суті викладеного в протоколі порушення до кваліфікації дій ОСОБА_1 , а тому зазначений протокол складений з порушенням вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП та п. 9 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції. Захисник вважає, що усунення зазначених недоліків судом, а саме самостійне висунення нового обвинувачення, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, або відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, призведе до порушення ст. 6 Конвенції, оскільки це становитиме порушення права на захист та перебирання судом функції обвинувачення.

Також, в скарзі зазначається, що в матеріалах справи відсутні письмові пояснення свідків, в присутності яких було засвідчено факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, не зазначено таких свідків й в протоколі про адміністративне правопорушення. Наявним в матеріалах справи відеозаписом також не підтверджується факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків.

Підсумовуючи викладене, в апеляційній скарзі зазначено, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів на підтвердження викладених у складеному стосовно ОСОБА_1 протоколі обставин. Крім того, акцентується увага на тому, що відповідно до висновку, щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 00571 від 09.03.2025 року у ОСОБА_1 не було виявлено ознак алкогольного сп`яніння.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, думку захисника ОСОБА_1 адвоката Ульянова І.М. який просив постанову суду скасувати, а провадження закрити. Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Вимоги ст. ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд при її розгляді дотримався зазначених вимог закону.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 130 ч. 1 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених як судом першої інстанції, так і апеляційним судом. Зокрема відомостями із:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 266592 від 09.03.2025 року, з якого вбачається, що09.03.2025 року о 10:00 годині ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Transporter», д/н НОМЕР_1 , в Одеській області, Одеському районі, с-ще. Авангард, Тираспольське шосе, 22 км. з явними ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння очей, тремтіння пальців рук, поведінка що не відповідає дійсності та від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора «Драгер» та в закладі охорони здоров`я відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- направлення водія на огляд до закладу охорони здоров`я Біляївської ЦРЛ від 09.03.2025 року;

- відеофіксації правопорушення доданою до протоколу, з якої вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції на блокпосту (2 стовпа) на законних підставах, а саме, для перевірки документів у військовий час, про що останньому було повідомлено інспектором поліції на його запитання про причину зупинки. З відео вбачається, що ОСОБА_1 поводив себе зухвало, висловлювався на адресу співробітників поліції у грубій нецензурній формі, відмовлявся надавати інспектору свої документи. При спілкуванні співробітниками поліції виявлені ознаки сп`яніння, а тому ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд як на місці так і в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився з підстав нібито поганого почуття його дружини. Інспектором поліції, у відповідності до Закону, під відеофіксування, було роз`яснено права та обов`язки передбачені ст.ст. 55, 56, 59,63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, на що ОСОБА_1 в категоричній формі відмовився від надання письмових пояснень у протоколі, посилаючись на ст. 63 Конституції України.

На переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у відмові особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження в установленому законом порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння при обставинах встановлених постановою суду першої інстанції, чим було порушено вимоги п. 2.5 ПДР України, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Твердження сторони захисту, щодо того, що в протоколі не має складу адміністративного правопорушення і пред`явлене обвинувачення не охоплюється п. 2.9 а ПДР України та ч. 1 ст. 130 КУпАП, не заслуговують на увагу та спростовуються змістом протоколу, в якому чітко зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР, а саме відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд зауважує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (пункт 2.5 ПДР).

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було. Вказані обставини повністю підтверджуються матеріалами справи.

Будь-яких суперечностей або неточностей протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містить, у ньому у повній мірі зазначено суть та ознаки вчиненого адміністративного правопорушення, місце його вчинення, вірно зазначено пункт Правил дорожнього руху, порушений водієм, а також інші необхідні дані, передбачені положеннями ч.1 ст. 256 КУпАП.

Крім того, стороною захисту не надано доказів встановлення незаконності дій працівників поліції, або протиправної поведінки суб`єктів владних повноважень, будь-яких провокацій під час зупинки транспортного засобу та відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння.

Доводи сторони захисту про те, що матеріали справи не містять доказів відмови від проходження огляду в присутності двох свідків є безпідставними виходячи з наступного.

Розділом Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, визначено особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, згідно п. 4 якого огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

У цьому провадженні поліцейськими застосовувались технічні засоби та відеозаписи долучені до справи, а тому присутності свідків у такому разі закон не вимагає.

Факт проходження ОСОБА_1 самостійно у закладі охорони здоров`я огляду на стан сп`яніння не має правового значення, оскільки правова природа інкримінованого адміністративного правопорушення (відмова від проходження огляду) полягає у тому, що це правопорушення, яке обумовлене недотриманням вимог п. 2.5 ПДР є правопорушенням з формальним складом, тобто є закінченим з моменту висловлення водієм відмови від проходження ним огляду на вимогу поліцейського або вчинення бездіяльності, яка свідчить про таку відмову, а тому результати огляду, отримані ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я, на які посилається сторона захисту, не мають юридичного значення.

Всупереч доводам апеляційної скарги, суд першої інстанції надав належну та об`єктивну оцінку всім доказам у справі, а також всебічно, повно та об`єктивно врахував обставини події, дійшовши вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України.

Позиція ОСОБА_1 про невизнання вини в інкримінованому йому правопорушенні, апеляційний суд розцінює як обрану лінію захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Слід зазначити, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП України, відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху. Характер вказаного правопорушення має підвищену суспільну небезпечність порівняно з іншими встановленими цим Кодексом правопорушеннями, безпідставне звільнення або часткове звільнення від відповідальності правопорушників має вкрай негативні наслідки, розгляд вказаної категорії справ є суспільно значущими та має значний суспільний інтерес.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує транспортним засобом, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання транспортним засобом є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти транспортним засобом та їздити на ньому, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Отже, судове рішення є законним і обґрунтованим, а викладені доводи стороною захисту не дають підстав для його скасування, а тому у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Ульянова Ігоря Миколайовича, в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 21 квітня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Ю. Карташов