Справа № 141/275/25
Провадження № 3/141/164/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 року с-ще Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Слісарчука О.М.,

при секретарі судового засідання Поліщук В.О.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Мазай Н.В.,

розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з СПД № 1 відділення поліції № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, до адміністративної відповідальності протягом календарного року не притягувався,

у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 КУпАП, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

27.03.2025 о 18 год 32 хв на автодорозі сполученням с. Підвисоке Оратівської ТГ с. Коритня Монастирищенської ТГ водій, керуючи транспортним засобом, після вчинення ДТП залишив місце ДТП.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10 «а» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП залишення водіями транспортних засобів місця дорожньо-транспортної пригоди, до якого вони причетні.

Також, 27.03.2025 приблизно о 18 год 32 хв на автодорозі сполученням с. Підвисоке Оратівської ТГ с. Коритня Монастирищенської ТГ водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом, маючи ознаки наркотичного сп`яніння, а саме розширення зіниць, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився. Проводилась відеофіксація вказаної події.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

12.06.2025 постановою суду об`єднано адміністративний матеріал № 141/275/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та адміністративний матеріал № 141/276/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП, в одне провадження. Присвоєно об`єднаній справі № 141/275/25 (провадження № 3/141/164/25).

В судовому засіданні 12.06.2025 свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що 27.03.2025 приблизно о 18:00 год чи о 19:00 год до неї зателефонував ОСОБА_1 , який являється її сином, та повідомив, що його б`ють, після чого ОСОБА_3 одразу сіла в автомобіль та поїхала до сина. Приїхавши до сина ОСОБА_3 побачила автомобіль ОСОБА_1 , який був пошкоджений спереду, а саме лобове скло, та ззаду, автомобіль марки «Volkswagen Amarok», який був пошкоджений з передньої сторони, а також мікроавтобус, в якому знаходилось приблизно вісім чи десять людей, які поводились агресивно. В подальшому, коли приїхали працівники, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 погодився та результат тесту становив 0,00‰, при цьому, пройти освідування на стан накотичного сп`яніння ОСОБА_1 запропоновано не було, ознаки наркотичного сп`яніння працівниками поліції озвучені також не були. Також ОСОБА_3 зазначила, що її син ОСОБА_1 поводився спокійно, мав чітку мову та не був агресивним.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правоопрушень, передбачених передбачених ст. 122-4 КУпАП, ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав та суду пояснив, що він купив надувний човен та вирішив зі своїм другом на ньому поплавати. Коли ОСОБА_1 разом із другом перепливли на човні із однієї сторони ставу на інший, то побачили, що до ставу під`їхав автомобіль марки «Volkswagen Amarok» та чоловік, який вийшов із авто почав погрожувати та висловлюватись нецензурною лайкою, після чого ОСОБА_1 підплив до місця, де стояв його автомобіль, склали надувний човен та почали їхати машиною до свого села. Надалі, водій автомобіля марки «Volkswagen Amarok» наздогнав автомобіль ОСОБА_1 та здійснив удар ззаду, після чого машина ОСОБА_1 припинила працювати та водій автомобіля «Volkswagen Amarok» вийшов зі свого авто й почав бити лобове скло автомобіля ОСОБА_1 та погрожувати. В подальшому, приїхали два екіпажі працівників поліції та склали протокол відносно ОСОБА_1 за залишення місця ДТП.

ОСОБА_1 також зауважив, що огляд на стан алкогольного сп`яніння на пропозицію працівників поліції пройшов та результат був 0,00‰. Натомість, працівниками поліції не було йому запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, при цьому, ані алкоголю, ані наркотичних засобів він не вживав. Натомість, вже приблизно через три чотири години після того, як ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння та відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 122-4 КУпАП, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, однак не вказали в якій саме установі.

Також ОСОБА_1 розповів, що місце дорожньо транспортної пригоди він не залишав та автомобіль залишався в нерухомому стані до приїзду працівників поліції.

Адвокат Мазай Н.В. подала до суду клопотання про закриття провадження у справі № 141/275/25, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 КУпАП, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та в судовому засіданні просила суд вказане клопотання задовольнити за вказаних у ньому обставин.

Розглянувши матеріали справи № 141/275/25, письмове клопотання про закриття провадження у справі, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його захисника, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 2 ст. 7КУпАП передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідка ми, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до ст. ст. 245, 246, 252, 256 КУпАП, суддя при розгляді справи розглядає всі питання факту і права, але в межах порушеного провадження, дотримуючись принципів судового провадження і відправлення правосуддя, коли висновки судді не можуть базуватися на припущеннях, а всі сумніви винуватості трактуються на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим докази повинні бути оцінені суддею на їх достатність, для достовірних і безспірних висновків про скоєне на принципах забезпечення доказів провини за ст. 129 Конституції України, визнання провини згідно зі ст. 252 КУпАП не можуть мати наперед встановлену силу.

Згідно з ст.8 Конституції України Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.10 «а» ПДР України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Статтею 122-4 КУпАП передбачено відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 283560 від 27.03.2025, 27.03.2025 о 18 год 32 хв на автодорозі сполученням с. Підвисоке Оратівської ТГ с. Коритня Монастирищенської ТГ водій, керуючи транспортним засобом, після вчинення ДТП залишив місце ДТП.

Місце дорожньо-транспортної пригоди - це ділянка дороги, де сталась ДТІІ, а також всі предмети, сліди та об`єкти, пов`язані з цією подією.

За п. 1.10. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами), залишення місця дорожньо-транспортної пригоди - дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Згідно п. 15 Розділу II «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1376 від 06.11.2015 р., зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 р. за №1496/27941, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Вказана норма Закону корегується і з вимогам ст. 251 КУпАП.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Натомість, як убачається із матеріалів справи, відсутні будь які дані, які б належним чином підтверджували факт вчинення ДТП, зокрема, до протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 122-4 КУпАП не додано копію протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Крім того, суду не надано будь-яких доказів, які б підтверджували факт усвідомлення ОСОБА_1 причетності до дорожньо-транспортної пригоди на момент її скоєння та наявність в його діях умислу на залишення місця ДТП.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи не доведено, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, а тому провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Так, згідно частини 1 статті 130 КУпАП України встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або що до вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння закріплено у ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (далі Інструкції), а також «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМУ 17.12.2008 № 1103.

За змістом п. 12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Пунктом 7 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Пункт 6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, передбачає, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Пункт 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду передбачає, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

За змістом ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Пленум Верховного Суду України в п. 27 Постанови від 23.12.2005 №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" зазначив, що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 283608 від 27.03.2025, 27.03.2025 приблизно о 18 год 32 хв на автодорозі сполученням с. Підвисоке Оратівської ТГ с. Коритня Монастирищенської ТГ водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом, маючи ознаки наркотичного сп`яніння, а саме розширення зіниць, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився.

Як убачається із долученого до матеріалів справи диску з відеозаписом вказаної події, ОСОБА_1 пройшов освідування на стан алкогольного сп`яніння, результат тесту 0,00‰. При цьому, працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння приблизно через три чотири години після того, як ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння та відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 122-4 КУпАП.

Згідно п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 4 розділу І Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Натомість, працівниками поліції на долученому до матеріалів справи диску з відеозаписом вказаної події не було оголошено про наявність будь яких ознак стану наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 .

Також, слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення складається в письмовій формі відповідно до статті 254 КУпАП (п. 1 розділу II Інструкції).

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу про адміністративне правопорушення в ньому робиться відповідний запис.

За даними запису, який долучено до матеріалів справи, доводиться факт складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 у його відсутність, після залишення місця події працівниками поліції.

Тобто, запис в протоколі про відмову від його підпису ОСОБА_1 не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки протокол було складено у його відсутність.

Згідно пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосудця» № 9 від 01.11.1996 року - докази повинні визнаватися здобутими незаконним шляхом, тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини, встановленого кримінально - процесуального законодавства або не уповноваженою на те особою, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Практика Європейського Суду з прав людини (далі - ЄС1ІЛ) при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Так, ЄСПЛ в своєму рішенні від 10.02.1995 року по справі «Аллене де Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, чим це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики ЄСПЛ, який притримується у своїх рішеннях правової позиції, за якою суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення у справі «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), и. 161, Series А заява № 25).

У справі «Барбера, Мссссге і Жабардо проти Іспанії» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 06.12.1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати, як вимогам достатності, так і переконливості.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01.11.1950 p., рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 р. № 23 ри/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року в справі № 1- р/2019 зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачиться на користь її невинуватості.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Верховний Суд у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а вказав, що в силу принципу презумпції невинуватості, яка підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачиться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи про адміністративні правопорушення відсутні будь-які належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ч. 1 ст. 130 КУпАІІ, а отже у суду наявні всі підстави для закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП та за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

Керуючись ст. ст. 8, 12, 13, 25, 27, 36, 40-1, 122-4, 130, 247, 251, 252, 266, 268, 283, 284, 287 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі № 141/275/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 КУпАП, ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Оратівський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.М. Слісарчук