Справа № 686/9145/25
Провадження № 3/686/4125/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.25

12 червня 2025 року м.Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Бурка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України,

за ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він «о 14 год. 58 хв. 26.03.2025 р. у м.Хмельницькому, по вул.Кам`янецькій, 84, керував транспортним засобом «Tesla Model Y», д.н.з. НОМЕР_1 , перетнув дорожню розмітку 1.1 (вузька суцільна лінія) та, при перевірці документів, було встановлено, що водій ОСОБА_1 не має права керування ТЗ. Правопорушення вчинено повторно протягом року за ч.4 ст.126 КУпАП від 07.09.2024 р. серія ЕНА 2996328, чим порушив п.2.1.а ПДР (керування ТЗ особою, яка не має права керування таким ТЗ), ст.15 ЗУ «Про дорожній рух» (основні положення щодо допуску до керування транспортними засобами), п.8.5.1 ПДР (порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки)».

Дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, було кваліфіковано за ч.5 ст.126 КУпАП.

У судове засідання особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, - ОСОБА_1 , будучи належним чином, через захисника, повідомленим про місце, день та час розгляду справи, не з`явився, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Натомість, від захисника ОСОБА_1 адвоката Терлича В.Г. надійшла заява, в якій останній просив здійснювати розгляд справи у їх відсутність, одночасно зазначаючи про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно зі ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

На підставі ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно зі ст. 9 цього Кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1), а завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

У ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, з-поміж іншого, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту виписаних у ст.ст.252, 254, 255, 256 КУпАП положень вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Всупереч вищевказаних вимог закону та «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015 (п. 9), у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено конкретну суть правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 , виходячи із диспозиції ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Враховуючи те, що: частиною 5 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті; у частині другій статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом; частиною 3 статті 126 КУпАП визначено відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; у частині другій статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, у протоколі про адміністративне правопорушення мало б було у зрозумілій формі зазначено, вчинення якого саме правопорушення, із передбачених ч.ч.2-4 ст.126 КУпАП, повторно протягом року, інкримінується особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, (розкрити суть правопорушення).

Однак, як видно з оригіналу протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №282312 від 26.03.2025 р., у ньому суть адміністративного правопорушення виписано так, що незрозуміло, які конкретно неправомірні діяння, вчиненні повторно протягом року, ОСОБА_1 інкримінуються. Так, зі змісту вказаного протоколу та доданих до нього матеріалів, з огляду на їх суперечність, неможливо встановити, чи ОСОБА_1 інкримінується те, що він повторно протягом року керував транспортним засобом будучи особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або ж він, саме будучи особою, позбавленою права керування транспортними засобами, повторно протягом року знову керував транспортним засобом. При цьому відомостей про те, яким саме рішенням та на який період ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами (у випадку, якщо ОСОБА_1 інкримінується вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, у зв`язку з повторним протягом року вчиненням правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП), матеріали справи не містять, як і не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП (саме як особа, яка не має права керування транспортними засобами. Також, ОСОБА_1 інкримінується порушення ст.15 ЗУ «Про дорожній рух» (без зазначення частини цієї статі та її змісту) та п.8.5.1. Правил дорожнього руху порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки (перетин дорожньої розмітки 1.1 вузької суцільної лінії), фактично вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП (за вчинення якого на ОСОБА_1 вже було накладено стягнення).

Формулювання обвинувачення у викладеній в означеному вище протоколі формі не відображає усіх ознак правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, є суперечливим, що позбавляє особу, щодо якої складено протокол, можливості ефективно захищатися від пред`явленого обвинувачення (порушено право на захист).

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10.04.2025 р. справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 було повернуто до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області для доопрацювання, у ході якого мали б бути усунуті недоліки, про які було зазначено у постанові суду, а також виконані вимоги ст.ст.254, 256 КУпАП та «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015, щодо правильного складення протоколу та належного оформлення справи про адміністративне правопорушення. Однак, не вчинивши належних дій для виконання вказаної постанови, означена справа була повторно скерована до суду. Під час доопрацювання до справи було долучено лише рапорт працівника поліції про неможливість здійснення доопрацювання, оскільки сконтактувати з ОСОБА_1 вказаному працівнику не вдалось.

Відповідно до п. 2.1. «а» ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з ч. 10 ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до п. 20 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою КМУ від 8 травня 1993 р. № 340, повернення посвідчень водія особам, позбавленим права на керування транспортними засобами (крім осіб, позбавлених права на керування транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення), здійснюється після складення теоретичного і практичного іспитів. Особам, позбавленим права на керування транспортними засобами за керування такими засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, посвідчення водія повертається після обов`язкового проходження позачергового медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту. Вилучені посвідчення водія зберігаються у територіальному сервісному центрі МВС за місцем проживання осіб, зазначеним у судовому рішенні про позбавлення права на керування транспортними засобами.

Наведені положення чинного законодавства свідчать про те, що особа набуває статусу такої, що не має права керування транспортними засобами, після закінчення строку, на який її позбавлено такого права, не проходження позачергового медичного огляду, повторної підготовки в закладі та не складання теоретичного і практичного іспитів у територіальному сервісному центрі МВС. Відповідно протягом строку позбавлення така особа перебуває в статусі такої, що позбавлена права керування транспортними засобами.

Відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, передбачена ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Із пред`явленого обвинувачення та матеріалів справи (у якій містяться: протокол серії ЕПР1 №282312 від 26.03.2025 р.; довідка від 27.03.2025 р., що містить інформацію про отримання ОСОБА_1 30.03.2023 р. посвідчення водія серії НОМЕР_2 , а також копія цього посвідчення, що здано на збереження; постанови серії ЕНА 2996328 від 07.09.2024 р., без відмітки про набрання цією постановою законної сили, (про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП, як особи позбавленої права керування транспортними засобами) та серії ЕНА №4359788 від 26.03.2025 р. (про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП); здійсненні за допомогою нагрудної камери працівника поліції відеозапис; реєстраційна картка ТЗ) вбачається, що 26.03.2025 р. ОСОБА_1 , який у вказаний день керував транспортним засобом, міг перебувати у статусі особи позбавленої права керування транспортними засобами, за що передбачена відповідальність у ч.4 ст.126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами), а не ч.2 ст.126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом), що фактично, з ознакою повторності, йому ставиться у вину.

Інших доказів, які б належним чином могли б підтвердити факт вчинення ОСОБА_1 , саме у зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, до матеріалів справи не долучено.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

Суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі, фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах Лучанінова проти України від 09.06.2011 р., заява №16347/02 та Малофєєва проти Росії від 30.05.2013, заява №36673/04).

Суд не може собою підміняти органи, які зобов`язані довести провину особи у вчиненні адміністративного правопорушення належними доказами, одним з яких є протокол про адміністративне правопорушення, який повинен відповідатиме критеріям допустимості, у разі дотримання як процедури його складення, так і форми та змісту, як того вимагають положення ст.256 КУпАП.

Відповідно до ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З огляду на положення ст.62 Конституції України, ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява №926/08), суд приходить до висновку, що повторно направлені до суду матеріали справи, про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП, не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а почате підлягає закриттю в тому разі, якщо відсутня подія або склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, після аналізу всіх доказів по справі, суд тлумачить усі сумніви на користь особи, яка притягається до відповідальності, та приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, оскільки прямих, безспірних і безсумнівних доказів його вини, в ході судового засідання не здобуто та суду не надано, а тому провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст.247, 283-285, 294 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя