Справа № 347/851/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2025 року суддя Косівського районного суду Івано-Франківської області Драч Д.С., за участі секретаря Атаманюк О.І., заявниці ОСОБА_1 , розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Косівського районного суду Івано-Франківської області Крилюк М.І. в справі №347/851/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 по ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

17.06.2025 року до Косівського районного суду Івано-Франківської області надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Крилюк М.І. в межах вказаної справи про адміністративне правопорушення. Заява мотивована тим, що суддею Крилюк М.І. була винесена постанова від 02 квітня 2025 року в справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП України, відповідно до якої її було звільнено від адміністративної відповідальності, стягнення не було накладено, провадження в справі закрито. Під час розгляду тієї справи суддею Крилюк М.І. було проігноровано клопотання ОСОБА_1 про допит свідка ОСОБА_2 , який міг підтвердити повну відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, крім того, суддя висловлювала своє ставлення до неї та ОСОБА_3 , безпідставно засуджуючи її поведінку та виправдовуючи потерпілу.

За таких обставин неупередженість, безсторонність та об`єктивність судді Крилюк М.І. при розгляді справи №347/851/25 викликає сумніви.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заяву про відвід судді Крилюк М.І. підтримала та пояснила, що вона проживає із братом та мамою у одному житловому будинку в с.Хімчин Косівського району Івано-Франківської області. Їхня мати з метою виселити їх із житлового будинку систематично безпідставно пише заяви у поліцію, звинувачуючи її із братом у протиправних діях відносно мами. Під час судового розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ч.1 ст.173-2 КУпАП вона намагалася довести свою невинуватість, зокрема, за допомогою показів свідка її брата ОСОБА_2 , але суддя Крилюк М.І. відхилила це її клопотання і оголосила їй усне зауваження, ставилася до неї, на її думку, зверхньо. Наразі у провадженні судді Крилюк М.І. є справа про адміністративне правопорушення відносно неї №347/851/25, яка призначена до розгляду на 25.06.2025 року, тому з метою недопущення порушень її прав під час розгляду цієї справи вона заявляє відвід судді Крилюк М.І. від розгляду цієї справи.

Суддя, вислухавши пояснення заявниці, ознайомившись із матеріалами заяви про відвід, прийшла до наступного висновку.

В провадженні Косівського районного суду Івано-Франківської області знаходяться матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Справа скерована до суду Косівським РВП ГУНП в Івано-Франківській області. Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа передана на розгляд судді Крилюк М.І. (справа №347/851/25).

Відповідно до положень частини 2 статті 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі додержання законності.

Нормами чинного КУпАП не визначений порядок вирішення питання про відвід (самовідвід) судді.

У пункті 4 рішення Ради суддів України № 34 від 08.06.2017 року роз`яснено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства, суддя може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства.

Згідно частини 1 статті 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Оскільки у вказаному Кодексі відсутні норми, що регулюють порядок вирішення питання про відвід (самовідвід) судді, а тому діє аналогія закону та в даному випадку слід керуватися нормами КПК України.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу, визначений статтями 75, 76 КПК України.

Відповідно до статті 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно вимог частин 1, 2 статті 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до статті 55 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.

За роз`ясненнями, викладеними в пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, «Кожен має право на справедливий… розгляд його справи…незалежним і безстороннім судом…, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення».

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п.1 ст.6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії») (Постанова колегії суддів першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 вересня 2019 року, справа №277/599/15-к).

Європейський суд з прав людини зазначає у рішеннях у справах «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Відповідно до пункту 81 рішення ЄСПЛ «Салов проти України», «неупередженість» у сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді в конкретній справі тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію, тобто чи були в суді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу.

Згідно пунктів 2.1, 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

За статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого Рішенням XI З`їзду суддів України 22 лютого 2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Як вбачається із заяви ОСОБА_1 про відвід судді Крилюк М.І., вона посилається на те, що суддею Крилюк М.І. розглядалася справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та згідно постанови від 02.04.2025 року її було звільнено від адміністративної відповідальності, а провадження в справі закрито.

Проте, під час розгляду вказаної справи суддя не вирішила заявлене клопотання ОСОБА_1 про допит свідка та безпідставно засуджувала її поведінку, виправдовуючи потерпілу, що слугувало причиною для заявлення відводу судді Крилюк М.І. від розгляду справи №347/851/25.

Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя.

З практики Європейського суду з прав людини, особиста безсторонність суду, що означає відсутність упередженості або прихильності, презюмується, поки не надано доказів протилежного. При ухваленні рішення про те, чи є законна підстава побоюватися, що конкретний суддя або склад суду проявили недостатню неупередженість, думка відповідної особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи може це побоювання бути об`єктивно обґрунтованим (рішення у справах «Білуха проти України», «Веттштайн проти Швейцарії», «Мікалеф проти Мальти»).

Незалежність і об`єктивність судді в кожному кримінальному провадженні забезпечується, серед іншого, закріпленням чіткого переліку підстав для відводу від участі у цьому провадженні.

Разом з тим, відповідно до частини 5 статті 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим, тобто має містити посилання на конкретні обставини, що об`єктивно можуть свідчити про упередженість судді та бути підтверджені відповідними доказами.

Розглядаючи заявлені доводи для відводу судді Крилюк М.І., суд виходить із того, що при визначенні існування у даній справі законних підстав сумніватися в неупередженості судді Крилюк М.І., позиція заявника, яка заявляє відвід, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому має наявність фактів, що дають можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими.

Сумнів в неупередженості судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечний ланцюг недовіри до суду та, відповідно, зміну його складу.

На переконання суду, в даному конкретному випадку не встановлено жодної обставини, яка б викликала розумний, об`єктивно обґрунтований сумнів в неупередженості судді Крилюк М.І. в рамках розгляду справи № 347/851/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, адже розгляд цієї справи ще навіть не розпочинався. Доводи заявниці зводяться фактично до незгоди із попереднім рішенням судді Крилюк М.І. у іншій справі, будуються виключно на власних суб`єктивних міркуваннях про існування обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами, а тому ці доводи є припущеннями, а відтак не можуть бути підставою для відводу судді Крилюк М.І. від розгляду справи № 347/851/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Отже, оскільки заявлений відвід судді Крилюк М.І. не містить викладу обставин, підтверджених відповідними та належними доказами, які б достовірно свідчили про наявність підстав, передбачених ст.75 КПК України, та обґрунтованих доводів про упередженість судді Крилюк М.І., суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Крилюк М.І. у справі № 347/851/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76, 81-82 КПК України, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

заяву ОСОБА_1 про відвід судді Косівського районного суду Івано-Франківської області Крилюк Марії Іванівни у справі № 347/851/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Д.С. Драч