Справа № 456/2236/25
Провадження № 3/456/1008/2025
ПОСТАНОВА

іменем України

17 червня 2025 року місто Стрий

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Писарев О.Ю., розглянувши матеріали про вчинення адміністративного правопорушення, які надійшли від Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

за ч. 1 ст. 41 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення №ЗХ/ЛВ/4524/023611/П/ПТ від 10.04.2025, директор комунального підприємства «Стрийводоканал» ОСОБА_1 , вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.41 КУпАП, яке виявлене 19.02.2025 о 15.25 год. під час проведення позапланового заходу зі здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю у формі перевірки у Комунальному підприємстві «Стрийводоканал», а саме:

- порушення вимог частини третьої статті 23 КЗпП України - в ході проведення перевірки встановлено, що відповідно до наказу №09-к/тр від 27.03.2023 ОСОБА_2 прийнято на роботу слюсарем по (вимкненню і під`єднанню) у відділ збуту по 4-ому розряду за строковим трудовим договором на період з 28 березня 2023 року по 06 вересня 2024 року згідно поданої заяви від 27.03.2023. У наказі №09-к/тр від 27.03.2023 проставлено підпис навпроти прізвища ОСОБА_2 про ознайомлення з його змістом.

Відповідно до штатного розпису, який діяв на момент укладення строкового трудовою договору за посадою слюсар по (вимкненню і під`єднанню) відділу збуту по 4-ому розряду (код КП 7233) наявні 2 штатні одиниці (постійні), зокрема: наказом № 20-к/тр від 07.10.2022 прийнято ОСОБА_3 на посаду слюсаря по (вимкненню і під`єднанню) відділу збуту.

Відповідно до вимог частини третьої статті 23 КЗпП України роботодавець зобов`язаний інформувати працівників, які працюють за строковим трудовим договором, про вакансії, що відповідають їх кваліфікації та передбачають можливість укладення безстроковою трудового договору, а також забезпечити рівні можливості таких працівників для його укладення.

В ході проведення перевірки адміністрацією підприємства не надано жодних документів щодо інформування ОСОБА_2 про вакансії, що відповідають їх кваліфікації та передбачають можливість укладення безстрокового трудового договору, а також забезпечити рівні можливості таких працівників для його укладення.

В ході проведення перевірки адміністрацією підприємства надано наказ №22-к/тр від 06.09.2024 відповідно до якого ОСОБА_2 слюсаря по (вимкненню і під`єднанню) відділу збуту, переведено на посаду контролера водопровідного господарства 3-го розряду, за строковим трудовим договором на період з 09 вересня 2024 року по 31 грудня 2024 року відповідно до поданої заяви віл 06.09.2024.

Відповідно до штатного розпису, який діяв на момент укладення строкового трудового договору за посадою контролера водопровідного господарства відділу збуту 3-го розряду (код КП 7136) наявні 9 штатних одиниць (постійні). Відтак, адміністрацією підприємства не надано жодних документів щодо інформування ОСОБА_2 про вакансії, що відповідають їх кваліфікації та передбачають можливість укладення безстрокового трудового договору, а також забезпечити рівні можливості таких працівників для його укладення.

- Порушення вимог пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України, а саме у зв`язку із закінченням строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Відповідно до вимог ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути:

1)безстроковим, що укладається на невизначений строк;

2)на визначений строк, встановлений за погодженням сторін;

3)таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Відповідно до вимог ст. 39-1 КЗпП України якщо після закінчення строку трудовою договору ( пункти 2 і 3 статті 23) трудові відносини фактично тривають, і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк.

Трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23, вважаються такими, що укладені на невизначений строк.

Термін дії строкового трудового договору встановлюють за згодою сторін. Він може бути визначений: 1) часом настання певної події; 2) конкретним строком; 3) виконанням певного обсягу робіт (абз. 2 п. 7 постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.92 р. № 9).

Наказом №09-к/тр від 27.03.2023 ОСОБА_2 прийнято па роботу слюсарем по (вимкненню і під`єднанню) у відділ збуту по 4-ому розряду за строковим трудовим договором на період з 28 березня 2023 року по 06 вересня 2024 року згідно поданої заяви від 27.03.2023. Наказом №22-к/тр від 06.09.2024 ОСОБА_2 слюсаря по (вимкненню і під`єднанню) відділу збуту, переведено на посаду контролера водопровідного господарства 3-го розряду за строковим трудовим договором на період з 09 вересня 2024 року по 31 грудня 2024 року відповідно до поданої заяви від 06.09.2024. Слід зазначити, що відповідно до штатного розпису Підприємства, яке діяло з часу переведення ОСОБА_2 на посаду по час завершення перевірки дана посада (контролер водопровідного господарства відділу збуту 3-го розряду) не передбачає строковості. Проте, по закінченню вище обумовленого терміну трудові відносини не припинились, а ОСОБА_2 переведено на посаду контролера водопровідного господарства 3-го розряду згідно поданої заяви від 06.09.2024.

Пунктом 2 статті 36 КЗпП України визначено, що підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Наказом «про звільнення з роботи» №30-к/тр від 30.12.2024, ОСОБА_2 контролера водопровідного господарства, відділу збуту звільнено з роботи 31.12.2024 згідно п.2 ст.36 КЗпП України у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору. Враховуючи вимоги ст. 39-1 КЗпП України на час звільнення (31.12.2024) ОСОБА_2 з роботи трудові відносини з останньою були безстрокові і відтак відсутні підстави для припинення дії трудового договору за п.2 ст. 36 КЗпП України.

19.05.2025 на адресу суду представником особи, що притягається до адміністративної відповідальності подано до суду клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Зазначене клопотання мотивоване тим, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 41 КУПАП складено поза межами двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.

В судовому засіданні представник особи, що притягається до адміністративної відповідальності адвокат Джуфер-Босик В.М. просить справу закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП. Додатково пояснила, що призначення ОСОБА_2 на посади за строковими трудовими договорами відбувалось на підставі її власноручно написаних заяв, зазначила, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 травня 2025 року у справі № 456/668/25 в задоволені позову ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Стрийводоканал» про поновлення на роботі відмовлено, однак дане рішення не набрало законної сили.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, окрім іншого, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом, тобто при розгляді справи суд повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються наявними у справі доказами, оцінка яких здійснюється відповідно до ст. 252 КУпАП.

Разом з тим, за змістом ст.ст.279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення. Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на обставини, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають протоколу, адже у цьому випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст. ст.213, 221 КУпАП є лише розгляд справи. Недотримання цих вимог порушує право на захист особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Приписами частини 1 статті 41 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини в галузі охорони праці і здоров`я населення.

Для настання відповідальності обов`язковою умовою є наявність об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення, що визначені диспозицією ч.1 ст.41 КУпАП. Відсутність хоча б одного з елементів юридичного складу адміністративного правопорушення виключає відповідальність.

Згідно з фабулою протоколу про адміністративне правопорушення №ЗХ/ЛВ/4524/023611/П/ПТ від 10.04.2025, директор комунального підприємства «Стрийводоканал» ОСОБА_1 , вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.41 КУпАП, яке виявлене 19.02.2025 о 15.25 год. під час проведення позапланового заходу зі здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю у формі перевірки у Комунальному підприємстві «Стрийводоканал», а саме:

- порушення вимог частини третьої статті 23 КЗпП України, зокрема, в ході проведення перевірки адміністрацією підприємства не надано жодних документів щодо інформування ОСОБА_2 про вакансії, що відповідають їх кваліфікації та передбачають можливість укладення безстрокового трудового договору, а також забезпечити рівні можливості таких працівників для його укладення;

- порушення вимог пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України, а саме у зв`язку із закінченням строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення, зокрема, наказом «про звільнення з роботи» №30-к/тр від 30.12.2024, ОСОБА_2 контролера водопровідного господарства, відділу збуту звільнено з роботи 31.12.2024 згідно п.2 ст.36 КЗпП України у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору. Враховуючи вимоги ст. 39-1 КЗпП України на час звільнення (31.12.2024) ОСОБА_2 з роботи трудові відносини з останньою були безстрокові і відтак відсутні підстави для припинення дії трудового договору за п.2 ст. 36 КЗпП України.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, до протоколу, зокрема, долучено:

- копію пояснення ОСОБА_4 від 24.02.2025 №84/13 /а.с. 5-6/;

- копію витягу з акту складеного за результатами проведеного позапланового заходу державного нагляду (коньролю) щодо додержання вимог законодавства про працю від 19.02.2025 № №ЗХ/ЛВ/4524/023611/а.с.7-14/;

- копію наказу КП «Стрийводоканал» №09-к/тр від 27.03.2023 /а.с. 20/;

- копію заяви ОСОБА_2 від 27.03.2023 /а.с. 21/;

- копію наказу КП «Стрийводоканал» №22-к/тр від 06.09.2024 /а.с. 22/;

- копію заяви ОСОБА_2 від 06.09.2024 /а.с. 23/;

- копію службової записки заступника директора збуту ОСОБА_5 від 18.12.2024 /а.с. 24/;

- копію наказу КП «Стрийводоканал» №30-к/тр від 30.12.2024 /а.с. 25/.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, суддя звертає увагу на наступне.

Вирішуючи питання про те, чи порушено ОСОБА_1 вимоги частини третьої статті 23 КЗпП України, суддя звертає увагу, що даною нормою передбачено, що роботодавець зобов`язаний інформувати працівників, які працюють за строковим трудовим договором, про вакансії, що відповідають їх кваліфікації та передбачають можливість укладення безстрокового трудового договору, а також забезпечити рівні можливості таких працівників для його укладення. До протоколу про адміністративне правопорушення не долучено жодного доказу, який би підтверджував той факт, що в період строкових трудових договорів із ОСОБА_2 з 28 березня 2023 року по 06 вересня 2024 року та з 09 вересня 2024 року по 31 грудня 2024 року були наявні вакансії, що відповідають її кваліфікації та передбачають можливість укладення безстрокового трудового договору, у зв`язку із чим факт невиконання ОСОБА_1 вимог частини третьої статті 23 КЗпП України є недоведеним.

Вирішуючи питання про те, чи порушено ОСОБА_1 вимоги пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України, зокрема, щодо твердження в протоколі про адміністративне правопорушення про те, що враховуючи вимоги ст. 39-1 КЗпП України на час звільнення (31.12.2024) ОСОБА_2 з роботи трудові відносини з останньою були безстрокові і відтак відсутні підстави для припинення дії трудового договору за п.2 ст. 36 КЗпП України, суддя зазначає наступне.

Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 27.03.2023, адресованої директору КП «Стрийводоканал», ОСОБА_2 просила перевести її на роботу слюсарем у відділу збуту 4 розряду з графіком роботи по 8 годин, по строковому трудовому договору з 28.03.2023 по 06.09.2024.

Відповідно до наказу №09-к/тр від 27.03.2023, ОСОБА_2 переведено на роботу слюсарем (по вимкненню і під`єднанню) у відділ збуту по 4-ому розряду за строковим трудовим договором на період з 28 березня 2023 року по 6 вересня 2024 року. Підстава: заява ОСОБА_2 .

Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 06.09.2024, адресованої директору КП «Стрийводоканал», ОСОБА_2 просила перевести її на посаду контролера водопровідного господарства відділу збуту за строковим трудовим договором на період з 09.09.2024 по 31.12.2024.

Відповідно до наказу КП «Стрийводоканал» №22-к/тр від 06.09.2024, ОСОБА_2 - слюсаря по (вимкненню і під`єднанню) відділу збуту, переведено на посаду контролера водопровідного господарства 3-го розряду, за строковим трудовим договором на період з 9 вересня 2024 року по 31 грудня 2024 року включно. Підстава: заява ОСОБА_2 .

Відповідно до наказу КП «Стрийводоканал» №30-к/тр від 30.12.2024 ОСОБА_2 - контролера водопровідного господарства, відділу збуту, звільнено 31 грудня 2024 року, у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору на підставі п.2 ст.36 КЗпП України.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку, крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Чинним трудовим законодавством України не передбачено обов`язку власника повідомляти працівника про закінчення дії строкового трудового контракту.

Закінчення строку трудового договору (контракту) припиняє трудові відносини тоді, коли вимогу про звільнення заявила одна з сторін трудового договору - працівник чи власник або уповноважений ним орган. При такому волевиявленні однієї зі сторін друга сторона не може перешкодити припиненню трудових відносин.

Крім того, на цій підставі може бути припинений тільки строковий трудовий договір, укладений відповідно до закону. Припинення трудового договору у зв`язку із закінченням строку не потребує заяви чи якогось волевиявлення працівника, оскільки свою волю на укладення строкового трудового договору він виявив під час його укладення, а тому погодився на його припинення по закінченні строку, на який його було укладено.

В даному випадку матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_2 шляхом подання заяв погодилась на переведення її на роботу на умовах строкового трудового договору, при цьому строкові трудові договори укладались за заявами самої ОСОБА_2 .

До матеріалів справи не долучено жодного доказу на підтвердження факту звернення під час роботи за строковими трудовими договорами ОСОБА_2 до КП «Стрийводоканал» про переведення на безстроковий трудовий договір.

Більше того, ОСОБА_2 не оскаржувався наказ КП «Стрийводоканал» №22-к/тр від 06.09.2024, яким її було переведено на посаду контролера водопровідного господарства 3-го розряду, за строковим трудовим договором на період з 9 вересня 2024 року по 31 грудня 2024 року включно. Доказів протилежного до матеріалів справи не долучено.

У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-254цс17зазначено, що «відповідно до статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений термін з урахуванням характеру наступної роботи або умов її виконання, або інтересів працівника, та в інших випадках, передбачених законодавством. Підставою для укладення строкового трудового договору на вимогу працівника є його заява про прийняття на роботу, в якій вказуються обставини або причини, що спонукають працівника найматися на роботу за строковим трудовим договором, а також строк, протягом якого він працюватиме. При укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події (наприклад, повернення на роботу працівниці з відпустки по вагітності, родах і догляду за дитиною; особи, яка звільнилась з роботи в зв`язку з призовом на дійсну строкову військову чи альтернативну службу, обранням народним депутатом чи на виборну посаду (або виконанням певного обсягу робіт)».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 лютого 2021 року у справі № 703/2695/19 (провадження № 61-14979св20) вказано, що «відповідно до частини першої статті 21 КЗпП трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно зі статтею 23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 24 КЗпП України укладення трудового договору оформлюється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення (пункт 2 частини першоїстатті 36 КЗпП України). Верховний Суд зазначає, що укладення строкового трудового договору можливе за погодженням сторін, без згоди працівника укладення такого договору є неможливим».

У постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року в справі № 591/5815/18 (провадження № 61-5154св20) зроблено висновок, що «підстави припинення трудового договору встановлено статтею 36 КЗпП України. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП підставою припинення трудового договору є закінчення строку (пункт 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення. На цій підставі може бути припинений тільки строковий трудовий договір, укладений як строковий відповідно до закону. Якщо ж строковий трудовий договір укладено всупереч правилам статті 23 КЗпП України, то умова про строк є незаконною. Трудовий договір у такому разі вважається укладеним на невизначений строк, і він не може бути припинений у зв`язку із закінченням строку. Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору він уже виявив, коли писав заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договору. У цей же час він виразив і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частиною першою статті 36 КЗпП України».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 вересня 2022 року у справі № 686/4970/21 (провадження № 61-13079св21) зазначено, що: «у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року в справі № 591/5815/18 (провадження № 61-5154св20) міститься висновок про те, що «звільнення на підставі пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП за закінченням строку дії трудового договору не вважається звільненням з ініціативи роботодавця, підстави якого передбачені статтями 40,41 КЗпП України». Встановивши, що звільнення позивача відбулося без порушення вимог трудового законодавства, суди обґрунтовано відмовили у задоволенні позовних вимог про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі.

Суддя вважає безпідставним та не підтвердженим твердження в протоколі про адміністративне правопорушення про те, що оскільки трудові договори переукладалися, а тому набули характеру безстрокового трудового договору, оскільки переукладання строкового трудового договору (контракту) чи продовження строку його чинності у випадках, що підпадають під частину другу статті 23 КЗпП України, не передбачають набуття трудовим договором характеру безстрокового, укладеного на невизначений строк.

Згідно з частиною другою статті 39-1 КЗпП України трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23, вважаються такими, що укладені на невизначений строк.

Окрім того, рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 травня 2025 року у справі № 456/668/25 в задоволені позову ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Стрийводоканал» про поновлення на роботі відмовлено. В той же час, вказане рішення станом на даний час не набрало законної сили.

Оскільки матеріалами справи не доведено поза розумним сумнівом порушення ОСОБА_1 вимог КЗпП України, зазначене виключає адміністративну відповідальність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП.

В силу вимог ч.2 ст. 254 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитись в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 8, ст.62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю при відсутності складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Таким чином, судом в ході розгляду справи встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП.

Оцінюючи надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогоч.1 ст.41 КУпАП, а тому, беручи до уваги принцип, закріплений вст. 62 Конституції України, який передбачає, про те що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, що згідно п.1 ст. 247 КУпАП є обставиною, яка виключає провадження по справі.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 41 КУпАП, закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя О. Ю. Писарев