Справа № 479/467/25 Головуючий у першій інстанції Репушевської О.В.
Провадження № 33/812/246/25 Доповідач апеляційного суду Лівінський І.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

іменем України

18 червня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Лівінського І.В.,

з секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на постанову Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 14 травня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 130 КУпАП та статтею 173 КУпАП, а також на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімум доходів громадян, що складає 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

в с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 281646, 25 березня 2025 року об 18 годині 44 хвилин в селищі Криве Озеро по вул. Центральна, 12, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW M2», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у медичному закладі Кривоозерська БЛ, зі згоди водія у встановленому законом порядку, під відеозапис, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР (Правил дорожнього руху України) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських засобів, за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

Крім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 609278 від 25 березня 2025 року, ОСОБА_1 того ж дня о 19 годині 25 хвилині, перебуваючи в приміщенні КНП «Кривоозерської БЛ», висловлювався в адресу працівника поліції інспектора СРПП ВП № 3 Первомайського РВП ст. лейтенанта поліції Білого Миколи Ігоровича, нецензурною лайкою та погрожував йому фізичною розправою, чим порушив громадський порядок і спокій громадян, чим вчинив правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП.

Постановою Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 14 травня 2025 року справи № 479/467/25, № 479/468/25 за частиною 1 статті 130 та статтею 173 КУпАП об`єднані в одне провадження про адміністративне правопорушення та присвоєно об`єднаній справі № 479/467/25. Визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 130 КУпАП та статтею 173 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімум доходів громадян, що складає 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить вказану постанову скасувати, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає постанову незаконною та необґрунтованою, такою, що прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права. На думку апелянта, судом не повно з`ясовано всіх фактичних обставин справи та не досліджено і не надано належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам та обставинам.

Зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення, складеного за статтею 173 КУпАП, не зазначене місце складення вказаного протоколу.

Апелянт вказує, що протокол серії ЕПР 1 № 281646 складено за порушення пункту 2.5 ПДР, обставини якого судом спростовані. Доказів його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду в матеріалах справи відсутні. Вказує, що пункт 2.5 ПДР не порушував.

ОСОБА_1 також зазначає, що на відеозаписі, який міститься у матеріалах справи, також відсутній факт його відмови від проходження огляду на визначення ступеню сп`яніння та законної зупинки транспортного засобу.

Крім того, посилається на те, що був порушений порядок огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, що не було досліджено судом.

Об`єктивних доказів того, що 25 березня 2025 року він вчинив адміністративні правопорушення, передбачені частиною 1 статті 130 КУпАП та статтею 173 КУпАП, матеріали справи не містять, так як, на думку апелянта, протоколи не можуть бути єдиними доказами факту правопорушень.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.48), довідка про доставку повідомлення у додаток «Вайбер» (а.с.47).

В матеріалах справи наявне клопотання ОСОБА_1 , в якому він просить розглядати апеляційну скаргу за його відсутності (а.с.42).

Перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов такого.

Щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Приймаючи рішення за протоколом серії ЕПР 1 № 281646 від 25 березня 2025 року, суд першої інстанції дійшов висновку, що надані відеозаписи відображають подію адміністративного правопорушення та містять відомості, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, а помилкове зазначення пункту 2.5 ПДР у протоколі ЕПР1 №281646 від 25 березня 2025 року працівниками поліції, вказують на технічну описку, тому суд вважав за можливе уточнити пункт ПДР, а саме вважати вірним п.2.9 а ПДР, що забороняє водію керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Таким чином, дії ОСОБА_1 , які виразились у порушенні ним вимог п.2.9 (а) ПДР України, тобто у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, містять склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Всі докази, наявні в матеріалах справи відносно ОСОБА_1 суд визнав належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

А тому суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, доведена повністю.

Однак, з такими висновками апеляційний суд не погоджується з огляду на таке.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Отже, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється відповідним органом, зокрема судом, в межах протоколу про адміністративне правопорушення, наслідком чого є ухвалення постанови відповідно до положень статті 283 КУпАП.

Відповідно до статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Статтею 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

За змістом статей 254, 255, 256 КУпАП випливає, що протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Отже протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

Протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі, цим процесуальним документом особа фактично притягається до адміністративної відповідальності.

Зміст протоколу про адміністративне правопорушення повинен чітко відповідати приписам статті 256 КУпАП, особливо в частині викладення фабули правопорушення.

При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, до нього висуваються певні вимоги, а обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд, згідно загальних засад судочинства.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення належить розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Склад адміністративного правопорушення це сукупність ознак єдності його об`єктивних і суб`єктивних характеристик, які є необхідними для визначення діяння правопорушенням. Ці ознаки мають назву об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона.

Відповідно до положень пункту 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто диспозицією частини 1 статті 130 КУпАП визначено різні самостійні правопорушення, за які особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності. А саме, як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водночас, як вбачається із матеріалів справи, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 281646 від 25 березня 2025 року, зазначено, що того ж дня близько о 18:44 годині водій ОСОБА_1 керував автомобілем «BMW M2», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Центральна, 12, в селищі Криве Озеро, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у медичному закладі Кривоозерська БЛ, зі згоди водія у встановленому законом порядку, під відеозапис на нагрудну боді-камеру, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських засобів, за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

Тобто дії ОСОБА_1 кваліфіковано за порушення вимог пункту 2.5 ПДР, а саме, за відмову пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, на вимогу поліцейського.

Між тим, з матеріалів справи, зокрема, із висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та відеозапису, доданого до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 був направлений співробітниками поліції до Кривоозерської БЛ та був оглянутий черговим лікарем на стан алкогольного сп`яніння.

При дослідженні матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , викладена суть адміністративного правопорушення не відповідає вказаному у протоколі порушеного пункту правил ПДР, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Так, із матеріалів справи та протоколу про адміністративне правопорушення не можливо зробити висновку за яке правопорушення, визначене диспозицією частини 1 статті 130 КУпАП, притягується ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності: за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння чи за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Тобто, викладена в протоколі суть правопорушення містить суперечності та не підтверджена матеріалам справи.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження у встановленому законом порядку від огляду на стан алкогольного сп`яніння.

А тому складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не відповідає обставинам справи.

З огляду на те, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є одним із джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі, апеляційний суд вважає, що складений стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 281646 від 25 березня 2025 року не може бути визнаний належним та допустимим доказом наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки зміст протоколу не відповідає вимогам статті 256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 7 листопада 2015 року № 1395, а викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, за вчинення яких його притягнуто судом до відповідальності.

Зазначені недоліки виключають можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 281646 від 25 березня 2025 року, адже описаного в ньому порушення пункту правил 2.5 ПДР (відмова від проходження огляду на стан сп`яніння) ОСОБА_1 не вчиняв і кваліфікація його дій є неправильною.

З наведених вище мотивів та, враховуючи правове значення протоколу про адміністративне правопорушення, який не тільки визначає суть адміністративного правопорушення, поставленого особі у провину, а також є доказом в справі про адміністративне правопорушення відповідно до статті 251 КУпАП, висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, є помилковими.

Отже, що стосується суті інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, то апеляційним судом встановлено, що протокол ЕПР 1 № 281646 про адміністративне правопорушення складений відносно нього 25 березня 2025 року з порушенням вимог закону, а тому є неналежним доказом вчинення правопорушення.

Статтею 247 КУпАП передбачені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 по справі "Лавентес проти Латвії" та від 08.02.2011 по справі "Берктай проти Туреччини" наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій".

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь та те, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення від 25 березня 2025 року не відповідає вимогам статті 256 КУпАП, а інші надані докази, за відсутності у протоколі належного формулювання суті вчиненого адміністративного правопорушення та за відсутності у суду повноважень самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі, не є достатніми для доведення винуватості, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП не доведена належними, допустимими та достовірними доказами.

Разом з тим, суд першої інстанції на вказані суперечності не звернув увагу, при цьому в постанові самостійно послався на порушення пункту ПДР 2.9 (а), який не був зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, тобто на власний розсуд змінив зміст та суть викладеного.

Зважаючи на те, що згідно з статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази, приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП відносно останнього підлягає закриттю на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 173 КУпАП.

Відповідальність, встановлена статтею 173 КУпАП настає за вчинення особою дрібного хуліганства, тобто вчинення нецензурної лайки в громадських місцях, образливого чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Ознакою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, є місце його вчинення, до якого законодавець відніс громадські місця.

Поняття «громадські місця» визначено у Законі України від 22 вересня 2005 року №2899 ІV «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення». Статтею першого даного Закону визначено, що громадське місце - це частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, тобто дрібного хуліганства, полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі та характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього.

Тобто з об`єктивної сторони хуліганство, незалежно від виду відповідальності, характеризується порушенням громадського порядку та має бути вчинено в громадському місці, а з суб`єктивної - умисною виною та мотивом явної неповаги до суспільства.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 609278 від 25 березня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 того ж дня о 19 годині 25 хвилині, перебуваючи в приміщенні КНП «Кривоозерської БЛ», висловлювався в адресу працівника поліції інспектора СРПП ВП № 3 Первомайського РВП ст. лейтенанта поліції Білого Миколи Ігоровича, нецензурною лайкою та погрожував йому фізичною розправою, чим порушив громадський порядок і спокій громадян, чим вчинив правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП.

Згідно з рапортом, складеного інспектором СРПП ВП № 3 Первомайського РВП ст. лейтенанта поліції Білого М.І. на ім`я начальника ВП № 3 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області, 25 березня 2025 року близько 19 години до КНП Кривоозерська БЛ було доставлено гр. ОСОБА_1 для проходження огляду на стан сп`яніння, останній, знаходячись у приймальному відділенні лікарні, поводив себе неадекватно, висловлювався в його бік нецензурною лайкою та словесно погрожував фізичною розправою, відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за статтею 173 КУпАП.

Із відеозапису, доданого до матеріалів справи, також видно, що, перебуваючи у КНП «Кривоозерської БЛ», ОСОБА_1 висловлювався в адресу поліцейського нецензурною лайкою, зухвало та зневажливо поводив себе відносно поліцейського, образливо звертався до поліцейського, на зауваження медичних працівників та поліцейського, поводити себе нормально, ОСОБА_1 не реагував.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи в громадському місці, висловлювався нецензурною лайкою на адресу потерпілого поліцейського інспектора СРПП ВП № 3 Первомайського РВП ст. лейтенанта поліції Білого М.І. в присутності інших громадян медичних працівників та відвідувачів лікарні, чим порушив громадський порядок і в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП.

Така винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 609278 від 25 березня 2025 року; рапортом інспектора СРПП ВП № 3 Первомайського РВП ст. лейтенанта поліції Білого М.І., відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Доводи апеляційної скарги про те, що у протоколі серії ВАД № 609278 від 25 березня 2025 року не зазначено місце складення вказаного протоколу, суперечать змісту вказаного протоколу, в якому зазначено місце складання протоколу сел. Криве Озеро.

Відтак, невизнання ОСОБА_1 своєї провини в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, апеляційний суд сприймає критично, вважає способом самозахисту, спрямованим на уникнення адміністративної відповідальності.

Таким чином, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що своїми умисними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173 КУпАП.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів, які б вказували, що ОСОБА_1 вчинив дрібне хуліганство, а складений відносно нього протокол можна вважати належним доказом вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП.

Водночас, оскільки оскаржуване судове рішення в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП та призначенні покарання за правилами частини 2 статті 36 КУпАП постановлене з порушенням норм процесуального права, постанова місцевого суду має бути скасована на підставі пункту 3 частини 8 статті 294 КУпАП, з прийняттям апеляційним судом нової постанови.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить задовольнити частково, оскаржувану постанову скасувати, провадження в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, а також визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею173 КУпАП.

При накладенні стягнення апеляційний суд, дотримуючись положень статей 33-35 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь вини, відсутність обтяжуючих відповідальність обставин, особу ОСОБА_1 , який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності за статтею 173 КУпАП, вважає за необхідне застосувати відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в мінімальних межах санкції статті 173 КУпАП.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись статтями 33-35, 247, 283, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 14 травня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 173 КУпАП, частиною 1 статті 130 КУпАП, скасувати.

Ухвалити нову постанову.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею173 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі трьох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 (п`ятдесят одну) грн. 00 коп.

Провадження у справі в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду І.В. Лівінський