ЄУ № 712/4886/25
Провадження №3/712/1613/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року м. Черкаси

Суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Пронька В.В.,за участю секретаря судового засідання Дрожевської М.Ю., прокурора Лисика М.А., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Черкаського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Канів Черкаської області, громадянина України, який на момент вчинення правопорушення працював на посаді головного спеціаліста сектору організаційної роботи Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , якому роз`яснено його права, відповідно до ст. 268 КУпАП, за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді головного спеціаліста сектору організації роботи Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області та відповідно до підпункту «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог абзацу другого ч. 2 ст. 45 Закону, несвоєчасно, без поважних причин, подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік після припинення діяльності (після звільнення), чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину в інкримінованому адміністративному правопорушенні не визнав, пояснив, що ніякого правопорушення не вчиняв, декларацію за 2020 рік та за період з 01.01.2021 по день звільнення 01.02.2021 подав вчасно, стосовно подання інших декларацій вважав, що у нього такий обов`язок відсутній і інші декларації він подавати не повинен.

02.06.2025 від захисника Андрієнка С.В. до суду надійшло клопотання про закриття адміністративного провадження стосовно його підзахисного ОСОБА_1 . В обґрунтування вказаного клопотання захисник зазначає, що висновки, викладені у протоколі № 18 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 11.04.2025 не мають належних, необхідних та достатніх доказів на підтвердження наявності у діях особи складу вказаного правопорушення. Так у протоколі №18 від 11.04.2025 зазначено, що ОСОБА_1 , будучи звільненим 01.02.2021 з посади головного спеціаліста сектору організації роботи Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області, 05 березня 2025 року, перебуваючи у місті Каневі, Черкаської області, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (вже не будучи такою особою більше ніж чотири роки) за 2021 рік, чим порушив вимоги абзацу другого ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року №1700-VII (урахуванням редакції пункту 2-7 розділу ХІІІ "Прикінцеві положення" Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року №1700-VII згідно із Законом № 3384-ІХ від 20.09.2023), про необхідність подання такої декларації до 31 січня 2024 року. З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що при звільненні його 01 лютого 2021 року у зв`язку з припиненням державної служби з посади, на яку він був призначений на період перебування у соціальній відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника, за угодою сторін, кадровим підрозділом до нього було доведено та взяте письмове зобов`язання про те, що йому необхідно подати декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, шляхом її заповнення на офіційному веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції, відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» за період не охоплений раніше поданою декларацією, саме: на дату звільнення (з 01 січня до 01 лютого 2021 року) та щорічної за 2020 рік до 01 квітня 2021 року. На виконання свого зобов`язання, він подав 17.02.2021 щорічну Декларацію за 2020 рік та подав 18.02.2021 Декларацію за період 01.01.2021 - 01.02.2021. Дане ним зобов`язання було виконано в повному обсязі, після чого він вважав, що інших зобов`язань щодо подачі декларації як колишнього державного службовця у нього не має. Відповідно до абз.2 ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 , який звільнений 01.02.2021 належало подати декларацію за 2021 рік до 01.04.2022, однак останньому ця вимога закону доведена та роз`яснена не була, тому він про це не знав і такий обов`язок не усвідомлював. До настання кінцевого строку подання декларації за 2021 рік (01.04.2022) 24.02.2022 розпочалася збройна агресія російської федерації на територію України, що унеможливило подання декларації у встановлений законом строк. Крім цієї обставини, у ОСОБА_1 були додаткові похідні обставини, через які він не міг виконати своє зобов`язання. Восени 2021 року ОСОБА_1 зазнав раптового погіршення здоров`я, що призвело до необхідності оперативного втручання в діяльність його серця. 22.11.2021 йому було виконано оперативне лікування операцію ОСОБА_2 . Після цього ОСОБА_1 фактично став непрацездатним, проходив реабілітацію, дотримуватися щоденного режиму прийняття ліків. За таких умов навіть згадати про необхідність подання декларації ОСОБА_1 не був спроможний. Захисник зазначив, що його підзахисний необізнаний в достатній мірі з роботою на персональному комп`ютері взагалі, і щодо роботи програмного забезпечення НАЗК зокрема. Допомогу у декларуванні йому надавала його донька ОСОБА_3 . Крім того, в особистому користуванні ОСОБА_1 відсутня комп`ютерна техніка як і можливість доступу до особистого кабінету на офіційному сайті НАЗК, що позбавляло його можливості вчасно подати декларацію. Жодних ознак прямого, чи непрямого умислу в діянні ОСОБА_1 побачити не видається за можливе. ОСОБА_1 не був попереджений кадровим підрозділом про необхідність подання до 01.04.2022 декларації за 2021 рік, як і сам не усвідомлював свого обов`язку. Діючи добросовісно та сумлінно, після звернення до нього працівників поліції та нагадування про необхідність подання декларації подав декларацію 05.03.2025. Внаслідок зазначених діянь ОСОБА_1 жодної шкоди інтересам держави та суспільства завдано не було. Сторона захисту вважає, що вина ОСОБА_1 не доведена, у протоколі відсутні будь-які посилання на докази, якими доводиться його винуватість. Копії окремих документів, що додані до протоколу, не містять належної відмітки про засвідчення копій документів уповноваженою особою, письмових пояснень ОСОБА_1 отримано також не було. Додану до матеріалів справи роздруківку фотокопії публікації щорічної декларації за 2021 рік, яку подав ОСОБА_1 , не можна вважати належним доказом, так само як і протокол про адміністративне правопорушення не можна вважати єдиним доказом вини. Враховуючи викладене захисник просить справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю і його діяннях складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Прокурор в судовому засіданні вважав доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, та просив накласти на нього адміністративне стягнення у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700,00 грн.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, заслухавши думку прокурора, пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши клопотання сторони захисту та матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 280 КУпАП, передбачено що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 інкриміновано вчинення правопорушення за ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст. 172-6 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до примітки ст. 172-6 КУпАП суб`єктами правопорушення у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Як вбачається з витягу з наказу № 56-к від 04.07.2012 «Про призначення» ОСОБА_1 з 04 липня 2012 року призначено на посаду головного спеціаліста відділу паспортної роботи, громадянства та реєстрації фізичних осіб Управління ДМС в Черкаській області.

Таким чином ОСОБА_1 відноситься до категорії осіб на яких поширюється дія Закону України «Про запобіганню корупції».

Як вбачається з наказу № 4-к від 21.01.2021 «Про звільнення ОСОБА_1 » останнього звільнено з державної служби з 01.02.2021.

Згідно абзацу другого частини другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а","в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Згідно до п. 2-7 Розділу ХІІІ Закону установлено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року. Суб`єкти декларування, зазначені у частинах сьомій-чотирнадцятій статті 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені частинами сьомою-чотирнадцятою статті 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше.

ОСОБА_1 ознайомлений з вимогами Закону України «Про запобіганню корупції» під особистий підпис 01.02.2021, що підтверджується його зобов`язанням, яке міститься в матеріалах справи.

Як вбачається з декларації (щорічної) особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (охоплює попередній рік) 2021, що міститься на офіційному веб-сайті Національного агентства, ОСОБА_1 подано таку 05.03.2025.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасно подав щорічну декларацію за 2021 рік.

Судом встановлено, що умисел ОСОБА_1 полягав у тому, що він, будучи ознайомленим із вимогами Закону про обов`язки, заборони та обмеження, навмисно і протиправно їх порушив. Усвідомлюючи свої обов`язки про необхідність своєчасного подання щорічної декларації свідомо їх не дотримавсь. Невиконання і порушення вимог Закону є об`єктивним наслідком та результатом її діяння.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується протоколом № 18 про адміністративне правопорушення, пов`язаним з корупцією від 11.04.2025, витягом з наказу № 56-к від 04.07.2012, наказом № 4-к від 21.01.2021, копією зобов`язання та попередження від 01.02.2021, роздруківкою декларації (щорічної) особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (охоплює попередній рік) 2021 від 05.03.2025.

Всі вищевказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення суд розцінює, як намагання уникнути адміністративної відповідальності, а зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Доводи сторони захисту щодо відсутності у протоколі необхідних та достатніх доказів на підтвердження наявності у діях особи складу адміністративного правопорушення, спростовуються документами, що містяться в матеріалах справи, які не викликають у суду сумнівів, оскільки вони є логічними, послідовними та узгоджуються між собою.

Крім того, суд звертає увагу, що в Україні діє принцип презюмованого знання закону, за яким закон поширюється на кожного, навіть якщо особа і не знає про нього. Незнання вимог діючого законодавства не є підставою для звільнення особи від передбаченої законом відповідальності та закриття провадження у справі, що кореспондується з положеннями ст.68 Конституції України.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафуу розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн., що буде необхідним і достатнім для визначеної ст.23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.

У Законі України «Про судовий збір» зазначено, що судовий збір стягується із особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Згідно пенсійного посвідчення серія НОМЕР_2 від 01.03.2018, ОСОБА_1 , є інвалідом 2 групи.

Оскільки ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, тому підлягає звільненню від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 35, ч. 1 ст. 172-6, ст. ст. 268, 278, 283, 284, 294, 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят грн. 00 коп.).

У разі несплати ОСОБА_1 штрафу не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови стягнути з ОСОБА_1 подвійний розмір штрафу, а саме 1700,00 грн. (одна тисяча сімсот грн. 00 коп.).

Строк пред`явлення постанови до виконання - протягом трьох місяців з моменту її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-тиденного строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Соснівський районний суд м. Черкаси протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Соснівського

районного суду м. Черкаси В.В. Пронька