Справа№ 953/3909/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2025 р. м. Харків

Суддя Київського районного суду м. Харкова Кіндер В.А., за участі секретаря судових засідань Сергієнко К.В., прокурора Гулевич В., особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Тарасенка І.О., розглянувши матеріали, які надійшли від сьомого управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянка України, яка проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , яка входила до складу військово-лікарської комісії та займає посаду сестри медичної Державної установи «Інститут патології хребта та суглобів імені професора М. І. Ситенка Національної академії медичних наук України», будучи відповідно до п.п. ґ п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія вказаного Закону, будучи притягнутою до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП постановою Київського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2024 року у справі № 953/8362/24, тобто, протягом року підданою адміністративному стягненню за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, в порушення вимог абз 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, після встановленого тридцятиденного періоду декларування, 20 лютого 2025 року опублікувала на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, а саме: з 01.01.2024 по 26.12.2024, яку повинна була подати до 25 січня 2025 року, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 3 статті 172-6 КУпАП.

Прокурор у судовому засіданні вважала доведеним вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-6 КУпАП, посилаючись на обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та просила притягнути її до адміністративної відповідальності шляхом накладення штрафу.

ОСОБА_1 у судовому засіданні не визнала свою провину у скоєному адміністративному правопорушенні.

Адвокат Тарасенко І.О. подав клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. У судовому засіданні заявлене клопотання підтримав, вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, обґрунтовуючи тим, що наказ №169 «О» від 26.12.2024 «Про внесення змін до складу позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії» не містить вирішення питання щодо звільнення ОСОБА_1 з посади секретаря позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії. Відсутня вина ОСОБА_1 у формі прямого умислу. Діяння вчинене ОСОБА_1 є малозначним, оскільки як секретар військово-лікарської комісії не мала повноважень для прийняття відповідальних рішень, а фактично виконувала технічну функцію з документообігу. Окрім того, оскільки Державній установі «Інститут патології хребта та суглобів ім. проф. М.І. Ситенка НАМН України» притаманні ознаки наукової установи, то на ОСОБА_1 не поширюється вимога щодо декларування відповідно до п. 5 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, встановив наступні обставини.

Відповідно до п. 1.1 Розділу І «Загальні положення» статуту ДУ «Інститут патології хребта та суглобів ім. проф. М. І. Ситенка НАМН України, затвердженого 14 серпня 2024 року постановою №26/4 Бюро президії Національної академії медичних наук України, ДУ «ІПХС ім. проф. М. І. Ситенка НАМН України» є науковою, неприбутковою установою, яка заснована на державній власності і відноситься до відання Національної академії медичних наук України.

Зі змісту Витягу з наказу № 24 «К» ДУ «Інститут патології хребта та суглобів ім. проф. М. І. Ситенка НАМН України» від 19 лютого 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 прийнято на роботу до відділення вертебрології на посаду сестри медичної з 21 лютого 2018 року.

Наказом в.о. директора ДУ «ІПХС ім. проф. М. І. Ситенка НАМН України» ОСОБА_2 «Про створення позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії» № 40 «О» від 14 лютого 2024 року, в ДУ «ІПХС ім. проф. М. І. Ситенка НАМН України» було створено позаштатну постійно діючу військово-лікарську комісію.

Наказом в.о. директора ДУ «ІПХС ім. проф. М. І. Ситенка НАМН України» ОСОБА_2 № 59 «О» від 29 березня 2024 року були внесені зміни до наказу в.о. директора ДУ «ІПХС ім. проф. М. І. Ситенка НАМН України» «Про створення позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії» № 40 «О» від 14 лютого 2024 року та включено до складу постійно діючої військово-лікарської комісії в ДУ «ІПХС ім. проф. М. І. Ситенка НАМН України» ОСОБА_1 на посаду секретаря ВЛК в постійно діючій військово-лікарській комісії.

Наказом директора ДУ «ІПХС ім. проф. М. І. Ситенка НАМН України» ОСОБА_2 № 169 «О» від 26 грудня 2024 року були внесені зміни до складу позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії, згідно яких виключили зі складу військово-лікарської комісії ОСОБА_1 , оскільки секретарем військово-лікарської комісії призначено Дем`яненко Інну.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Відповідно до положень абзацу першого приміток до статті 172-6 КУпАП суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

В силу п.п. ґ п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування секретарі позаштатних постійно діючих військово-лікарських.

Зважаючи на встановлені обставини, з урахуванням п.п. ґ п. 2 ч. 1 ст. 3, абзацу першого частини другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» та абз. 1 примітки до ст. 172-6 КУпАП, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 є суб`єктом декларування, на яку поширюються вимоги Закону України «Про запобігання корупції», та відповідно вона є особою, яка несе відповідальність за ч.3 ст.172-6 КУпАП у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а в її діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-6 КУпАП, тобто несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за таке ж порушення.

Винна ОСОБА_1 належним чином підтверджена:

- відомостями, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №196 від 22.04.2025, в якому зокрема безпосередньо зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення;

- копією наказу в.о. директора ДУ «ІПХС ім. проф. М. І. Ситенка НАМН України» ОСОБА_2 «Про створення позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії» № 40 «О» від 14 лютого 2024 року;

- копією наказу в.о. директора ДУ «ІПХС ім. проф. М. І. Ситенка НАМН України» ОСОБА_2 № 59 «О» від 29 березня 2024 року «Про внесення змін до наказу № 40 «О» від 14 лютого 2024 року та складу постійно діючої військово-лікарської комісії. Про внесення змін до наказу № 56 «О» від 20 березня 2024 року;

- копією Витягу з наказу № 24 «К» ДУ «Інститут патології хребта та суглобів ім. проф. М. І. Ситенка НАМН України» від 19 лютого 2019 року про призначення ОСОБА_1 , на посаду сестри медичної;

- копією наказу директора ДУ «ІПХС ім. проф. М. І. Ситенка НАМН України» ОСОБА_2 № 169 «О» від 26 грудня 2024 року, яким виключили зі складу військово-лікарської комісії ОСОБА_1 ;

- постановою Київського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2024 року у справі № 953/8362/24.

Суд вважає необґрунтованими посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_1 була необізнана про необхідність здійснення декларування у зв`язку із звільненням, оскільки наказ від 25 лютого 2025 року № 27-о про антикорупційне інформування щодо необхідності подачі декларацій доведений до її відома уже після подачі нею відповідної декларації. Відповідно ОСОБА_1 не могла усвідомлювати, що такий обов`язок існує і що неподання тягне за собою відповідальність за порушення вимог фінансового контролю.

Суд зауважує, з моменту, коли ОСОБА_1 відповідно до наказу в.о. директора ДУ «ІПХС ім. проф. М. І. Ситенка НАМН України» ОСОБА_2 № 59 «О» від 29 березня 2024 року набула повноважень секретаря позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії, вона стала суб`єктом декларування та суб`єктом адміністративної відповідальності за порушення вимог фінансового контролю.

Наказ № 59 «О» від 29 березня 2024 року містить інформування про те, що склад військово-лікарської комісії є декларантом відповідно до Закону України «Про запобігання корупції». Про обізнаність із змістом наказу свідчить підпис ОСОБА_1 на другому аркуші наказу.

Особиста неуважність ОСОБА_1 та легковажне ставлення до своїх обов`язків, передбачених законом, не свідчить про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення і не можуть слугувати підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке настає за сам факт пропущення декларантом тридцятиденного строку, встановленого абзацу першого частини другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», незалежно від того, чи усвідомлював суб`єкт декларування наявність у себе такого обов`язку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення може бути вчинене як умисно, так і через необережність. При цьому в диспозиціях частини першої третьої статті 172-6 КУпАП форма вини не конкретизована (окрім опосередкованої вказівки на завідомість у ч. 4 ст. 172-6 КУпАП). Зважаючи на викладене, суд не бере до уваги доводи захисника, що адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 172-6 КУпАП може бути вчинене виключно у формі прямого умислу.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази в розумінні вимог ст. 251 КУпАП, які б доводили, що пропуск встановленого строку декларування здійснений ОСОБА_1 з поважних причин. Наявні в матеріалах справи довідки про тимчасову непрацездатність ОСОБА_1 стосуються періоду часу після 25.02.2025.

Суд не бере до уваги доводи захисника, що оскільки наказ №169 «О» від 26.12.2024 «Про внесення змін до складу позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії» не містить вирішення питання щодо звільнення ОСОБА_1 з посади секретаря позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії, то у неї не виник обов`язок щодо подачі декларації при звільненні.

Відповідно до 2.5.2. Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402, позаштатні (постійно та тимчасово діючі) ВЛК призначаються у складі голови, заступника голови (може призначатись один з членів комісії), членів комісії (не менше ніж три лікарі) і секретаря з числа фахівців з медичною освітою. Відтак, в складі військово-лікарських комісій призначається один секретар. Зважаючи на те, що Наказом директора ДУ «ІПХС ім. проф. М. І. Ситенка НАМН України» ОСОБА_2 № 169 «О» від 26 грудня 2024 року були внесені зміни до складу позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії, згідно яких секретарем військово-лікарської комісії призначено Дем`яненко Інну, то суд дійшов висновку, що повноваження ОСОБА_1 як секретаря військово-лікарської комісії припинені 26.12.2024.

Щодо звільнення від обов`язку декларування.

Відповідно до абзацу 5 частини 5 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» дія розділу VII цього Закону не поширюється на посадових осіб закладів, установ та організацій, які здійснюють основну діяльність у сфері науки.

Дійсно, відповідно до п. 1.1 Розділу І «Загальні положення» статуту ДУ «Інститут патології хребта та суглобів ім. проф. М. І. Ситенка НАМН України, затвердженого 14 серпня 2024 року постановою №26/4 Бюро президії Національної академії медичних наук України, ДУ «ІПХС ім. проф. М. І. Ситенка НАМН України» є науковою, неприбутковою установою, яка заснована на державній власності і відноситься до відання Національної академії медичних наук України.

Водночас, ОСОБА_1 була суб`єктом декларування в силу п.п. ґ п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» як секретар позаштатної постійно діючих військово-лікарської комісії, метою діяльності якої є не наукова діяльність, а проведення медичного огляду військовослужбовців, які поступили для обстеження та/або лікування до Інституту, визначення необхідності продовження лікування та/або медико-соціальної реабілітації у зв`язку із захворюванням кістково-м`язової системи або після поранень та травм опорно-рухової системи згідно з чинним законодавством (п.3.1. Положення про постійно діючу позаштатну військово-лікарську при ДУ «ІПХС ім. проф. М.І. Ситенка НАМН України»).

Щодо малозначності.

Відповідно ст. 22 КУпАП, при малозначності правопорушення суддя може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням, проте законодавство не містить їх або вказівок на ознаки, що дозволяють судити про малозначність.

Положеннями статті 1 КУпАП встановлено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Профілактика правопорушень, пов`язаних з корупцією, в загально визначеній політиці держави має попереджувальний та преюдиціальний характер в такому вкрай негативному для суспільства явищі, як корупція. З огляду на наведене дії, за які передбачена відповідальність главою 13-А КУпАП, не можуть визнаватися малозначними в сенсі ст. 22 КУпАП.

При призначенні адміністративного стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, суд враховує характер вчиненого адміністративного правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, особу порушника ОСОБА_1 , яка позитивно характеризується за місцем роботи, її майновий стан, тобто наявність сталого джерела доходів та офіційного заробітку, те, що вона раніше притягувалася до відповідальності за корупційні діяння, а тому вважає за необхідне застосувати до неї стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права обіймати посади в складі військово-лікарських комісій, без конфіскації доходу чи винагороди, оскільки збагачення під час перебування на посаді не відбулося. Відповідно до листа Державної установи ДУ «ІПХС ім. проф. М. І. Ситенка НАМН України» від 29.05.2025 № 01/230 ОСОБА_1 на посаді секретаря позаштатної комісії військово-лікарської комісії виконувала свою роботу на громадських засадах, тобто без оплати.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з правопорушника в дохід держави судовий збір, що становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. 284, ст. 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-6 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок, з позбавленням права займати посади в складі військово-лікарських комісій строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення (ч.1 ст.307 КУпАП).

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, якщо інше не встановлено законодавством України (ч.3 ст.307 КУпАП).

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України (ст.308 КУпАП).

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова (ст. 289 КУпАП).

Суддя Кіндер В.А.