Справа № 442/2979/25
Провадження №3/442/1242/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі головуючого судді Кучаковського Ю.С., розглянувши матеріали, які надійшли з Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце роботи невідоме, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 2 ст. 173-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

Працівниками Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області скеровано до суду матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-8 КУпАП з підстав, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення Серія ВАД № 392619 від 12.04.2025, згідно якого ОСОБА_1 12.04.2025 близько 15:30 год. у АДРЕСА_1 порушила вимоги термінового заборонного припису № АА340764 від 10.04.2025, а саме порушила всі пункти термінового заборонного припису відносно потерпілої ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про місце, дату та час розгляду справи. А тому наведене свідчить про умисне ухилення від явки до суду. До того ж, остання достовірно знала, що відносно неї складено протокол, який направлений до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не направляла. Наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП. Тому на підставі ст. 268 КУпАП справу слід розглядати без її участі.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі „Смірнов проти України, відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходжу наступного.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

На підтвердження вини особи суду мають бути надані докази, які підтверджують суб`єктивний та об`єктивний склад правопорушення.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

За диспозицією ч. 2 ст. 173-8 КУпАП настає адміністративна відповідальність за невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В той же час, всупереч положенням статті 251 КУпАП належні та допустимі докази, які б свідчили про невиконання ОСОБА_1 12.04.2025 близько 15:30 год. термінового заборонного припису особою в матеріалах справи відсутні.

Так, до протоколу про адміністративне правопорушення долучено лише копію самого термінового заборонного припису від 10.04.2025, а також докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1 10.04.2025 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Слід зазначити, що постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28.05.2025 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.173-2 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 020,00 гривень; ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020,00 гривень; на підставі ст. 36 КУпАП на ОСОБА_1 наклдено остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 020 гривень. Судом було встановлено, що 10.04.2025 о 14.50 год. ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 вчинила психологічне домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_2 під час якого була присутня неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, 10.04.2025 о 14.50 год. ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , поторно протягом року, вчинила психологічне домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_2 , а саме, ображала нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою, внаслідок чого заподіяно психічну шкоду здоров`ю потерпілої.

Жодних інших доказів на підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення Серія ВАД № 392619 від 12.04.2025, згідно якого ОСОБА_1 12.04.2025 близько 15:30 год. у АДРЕСА_1 порушила вимоги термінового заборонного припису № АА340764 від 10.04.2025, а саме порушила всі пункти термінового заборонного припису відносно потерпілої ОСОБА_2 , працівниками Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області надано не було.

Таким чином, висновок працівника поліції про наявність в діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, фактично зроблений на доказах, які використовувалися при доведенні складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, яке мало місце 10.04.2025. Докази, які б були зібрані 12.04.2025 чи пізніше, зокрема пояснення ОСОБА_1 на окремому аркуші, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення Серії ВАД № 392619 від 12.04.2025, у матеріалах справи відсутні.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Враховуючи, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Притягнення до адміністративної відповідальності обумовлює певні обмеження щодо особи, тому складання протоколу про адміністративне правопорушення має бути лише з обґрунтованих підстав.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними і достатніми доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи у їх сукупності.

Отже, сам по собі протокол не може бути єдиним доказом вчинення правопорушення, оскільки він містить опис обставин, які особа, уповноважена складати протокол, вважає встановленими на час його складення. Протокол про адміністративне правопорушення може підтверджувати вину порушника лише у сукупності з іншими доказами, перелік яких визначено у статті 251 КУпАП.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За вказаних обставин судом установлено, що докази вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, відсутні.

З цих підстав суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 173-8, 247, 268, 283, 284, 285 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.173-8 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана протягом десяти днів. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.С. Кучаковський