Справа № 539/2172/25
Провадження № 3/539/573/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року місто Лубни

Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Пилипчук М. М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Лубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання на АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання на АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 ) за частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

02 травня 2025 року до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області надійшла справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП.

Встановлено, що 29 квітня 2025 року о 15.00 год на АДРЕСА_2 ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї сестри ОСОБА_2 , а саме висловлювався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 29 квітня 2025 року серії ВАД № 393376 ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд адміністративної справи в Лубенському міськрайонному суді Полтавської області. В графі підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності поставив свій підпис. В графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення, зазначив «згоден».

Згідно з протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 29 квітня 2025 року ОСОБА_2 заявила, що 29 квітня 2025 року о 15.00 год знаходилася на АДРЕСА_2 , куди прийшов її брат ОСОБА_1 , де відносно неї виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою.

Потерпіла ОСОБА_2 у поданих до правоохоронних органів поясненнях від 29 квітня 2025 року підтвердила обставини вчинення щодо неї домашнього насильства. Вказувала, що 29 квітня 2025 року о 15.00 год перебувала на АДРЕСА_2 , куди прийшов її брат ОСОБА_1 , який втручається в її особисте життя, та виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою. Просила провести за вказаним фактом перевірку.

У поданих до правоохоронних органів поясненнях ОСОБА_1 вказував, що він прийшов на АДРЕСА_2 , щоб побачитися із сестрою ОСОБА_2 та забрати її від ОСОБА_3 . Зазначив, що побачивши сестру, вийшов на вулицю, де чекав на неї, проте через деякий час, повернувшись до будинку, побачив що сестри там не було. В цей час ОСОБА_1 зателефонувала сестра з міста Києва та повідомила, що викликала поліцію, тому він залишився та чекав на приїзд працівників поліції. Зазначав, що домашнього насильства відносно ОСОБА_2 не вчиняв.

ОСОБА_4 у поясненнях, 29 квітня 2025 року поданих до правоохоронних органів, вказувала, що 29 квітня 2025 року близько 16.00 год перебувала у себе вдома на АДРЕСА_2 . Вказувала, що факт домашнього насильства відносно потерпілої не підтверджує, на АДРЕСА_2 ніхто не «скандалив». ОСОБА_2 вдома не було, ніхто її не бив та не ображав.

У поясненнях поданих до правоохоронних органів 29 квітня 2025 року, ОСОБА_5 , яка проживає на АДРЕСА_3 , вказувала, що ОСОБА_6 проживає на АДРЕСА_2 , має брата, з яким часто вживає алкогольні напої. Зазначила, що не бачила, щоб брат ( ОСОБА_1 ) знущався над ОСОБА_6 , фату домашнього насильства не було. Пояснила, що 29 квітня 2025 року о 17.50 год підійшла до працівників поліції, пояснила дану ситуацію і що на даний час ОСОБА_6 знаходиться у ОСОБА_3 , які разом перебувають у стані алкогольного сп`яніння.

У судові засідання 05 травня 2025 року, 21 травня 2025 року та 12 червня 2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленими про час, дату і місце розгляду справи, не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Клопотань та заяв на адресу суду від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не надходило.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року наголосив, що «сторони в розумінні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження».

Враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці Європейського суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1279-8 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

За змістом частини першої статті 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, тягне за собою накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вирізняє такий вид домашнього насильства, як психологічне насильство.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З аналізу наведених норм права вбачається, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, є матеріальним, тобто об`єктивна сторона такого адміністративного правопорушення передбачає настання наслідків як його обов`язкової ознаки (у даному випадку психологічної та фізичної шкоди).

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, доведена наявними у матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 29 квітня 2025 року серії ВАД № 393376, протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 29 квітня 2025 року та іншу подію, письмовими поясненнями ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 до суду не з`явився та не подав докази на спростування встановлених у цій справі обставин.

Суд критично сприймає подані до суду письмові пояснення ОСОБА_4 від 29 квітня 2025 року, оскільки вона не була на місці вчинення адміністративного правопорушення (на вулиці Учительській, 15 у селі Оріхівка Лубенського району Полтавської області), а в цей час перебувала на території іншого домоволодіння (на АДРЕСА_2 ), про що вона сама і зазначила. Водночас доводи ОСОБА_4 про те, що потерпіла не була вдома на АДРЕСА_2 на час вчиненого адміністративного правопорушення спростовуються письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Пояснення ОСОБА_5 про те, що вона не бачила факту знущання ОСОБА_1 над ОСОБА_6 не спростовують встановлені у цій справі обставини, оскільки вона ( ОСОБА_5 ) проживає АДРЕСА_3 , лише о 17.50 год 29 квітня 2025 року підійшла до працівників та надала пояснення. ОСОБА_5 не вказувала, що вона на час вчинення правопорушення перебувала з ОСОБА_1 та (або) ОСОБА_2 .

Належних та допустимих доказів, які б спростовували зазначені факти та обставини про вчинене адміністративне правопорушення, при розгляді справи не встановлено.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що дії ОСОБА_7 містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП.

Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчинених правопорушень, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення.

Суд дійшов висновку, що до порушника слід застосувати стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією зазначеної статті, за якою він притягується до відповідальності, і це буде необхідним та достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення. Суд вважає, що саме такий вид стягнення, як штраф у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, буде відповідати завданню КУпАП щодо охорони прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання норм права, сумлінного виконання своїх обов`язків та відповідальності перед суспільством.

До суду не подано доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, тому з нього необхідно стягнути судовий збір.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП, статті 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 23, 40-1, 173-2, 245, 251, 252, 256, 280, 283, 285 КУпАП, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», Законом України «Про судовий збір», -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Роз`яснити, що відповідно до частини першої статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, надіслати постанову про накладення штрафу для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 308 КУпАП у разі несплати штрафу у строк, встановлений частиною першою статті 307 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в порядку, визначеному статтею 294 КУпАП.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання законної сили.

Суддя М. М. Пилипчук