Справа № 489/184/25
Провадження № 33/812/245/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Шаманської Н.О.

за участю секретаря Шурми Є.М.

особи, яку притягнуто

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Гагашкіної Л.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подане її захисником Гагашкіною Лілією Іванівною, про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Інгульського районного суду м. Миколаєва від 15 травня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючу водієм ІІІ класу у КП ММР «Миколаївелектротранс», яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень в дохід держави

у с т а н о в и в:

Згідно постанови судді Інгульського районного суду м. Миколаєва від 15 травня 2025 року та протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 248045, 15 лютого 2025 року об 17:26 год. в м. Миколаєві по проспекту Миру біля будинку 13, водій ОСОБА_1 керуючи тролейбусом Дніпро Т203, державний номер НОМЕР_1 , рухаючись по проспекту Миру зі сторони вул. Будівельників в крайній правій смузі для руху, та в районі буд. 13 по просп. Миру під час об`їзду перешкоди не була уважна, не стежила за дорожньою обстановкою, не дотрималась бокового інтервалу, здійснила виїзд на ліву смугу для руху та здійснили зіткнення із транспортним засобом ЗИЛ-ММЗ 4502, державний номер НОМЕР_2 (на чорному фоні) під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку в крайній лівій смузі для руху. При ДТП своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.3б, 13.1 ПДР України, та вчинила правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП транспортні засоби автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою судді Інгульського районного суду м. Миколаєва від 15 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень в дохід держави.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду захисник ОСОБА_1 - Гагашкіна Л.І. 28 травня 2025 року подала на нього апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову суду першої інстанції. Крім того, просила поновити строк на апеляційне оскарження.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку зазначала, що копія оскаржуваної постанови судом першої інстанції не направлялась, отримала вона її лише 22 травня 2025 року на електронну пошту.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Гагашкіної Л.І., апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Чинні норми КУпАП стосовно права на оскарження постанови судді місцевого суду у справі про адміністративні правопорушення забезпечують за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, законну мету і не порушують саму сутність цього права.

Гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників справ про адміністративні правопорушення виступає передбачений у частині 2 статті 294 КУпАП порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно положень частини 2 статті 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 цього Кодексу.

Правило дотримання десятиденного строку на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення з дня її винесення, передбачене частиною 2 статті 294 КУпАП, надає потенційному апелянту достатньо часу для роздумів стосовно подачі апеляційної скарги, чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції. Це правило чітко визначає як для осіб, так і для органів влади, період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

За приписами КУпАП, процесуальні дії під час провадження у справі про адміністративне правопорушення мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

За положеннями ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Вирішуючи питання про поновлення строку необхідно виходити з того, що поняття поважності причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Так, причина пропуску строку звернення до апеляційного суду із апеляційною скаргою на постанову місцевого суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась зі скаргою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване судове рішення ухвалено судом 15 травня 2025 року. ОСОБА_1 та її захисник Гагашкіна Л.І. були присутні у судовому засіданні. Апеляційна скарга подана ОСОБА_3 28 травня 2025 року, тобто поза межами строку встановленого ст. 294 КУпАП.

Зазначені вище обставини свідчать про обізнаність ОСОБА_1 та її захисника Гагашкіної Л.І. про розгляд справи в Інгульському районному суді м. Миколаєва та про результат розгляду справи.

Оскільки ОСОБА_1 та її захисник Гагашкіна Л.І. були присутні у судовому засіданні 15 травня 2025 року, коли судом винесена оскаржувана постанова, то відповідно чули резолютивну частину оскаржуваної постанови. Згідно довідки про доставку електронного листа, який міститься у матеріалах справи, оскаржувана постанова доставлена до електронної скриньки ОСОБА_3 22 травня 2025 року (а.с.76). Зазначене підтверджує і сама ОСОБА_3 в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження. За такого, за бажання була реальна можливість у будь-кого своєчасно оскаржити постанову судді Інгульського районного суду м. Миколаєва від 15 травня 2025 року в межах десятиденного строку, передбаченого ст.294 КУпАП. Проте, з апеляційною скаргою ОСОБА_3 звернувся до суду лише 28 травня 2025 року.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не подала вчасно апеляційну скаргу без об`єктивних на те причин, посилаючись фактично на те, що строк на оскарження відраховувався з 22 травня 2025 року, коли захисник Гагашкіна Л.І. отримала повний текст постанови на електронну скриньку.

Проте, посилання на дату отримання копії постанови як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення є помилковим тлумаченням діючого законодавства, оскільки положення статті 294 КУпАП пов`язують строки оскарження виключно з моментом винесення судом відповідної постанови, а не з моментом її вручення особі, яка брала участь у справі.

Інших причин пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт не наводить, зокрема, не вказує об`єктивних причин, які перешкодили вчасно подати апеляційну скаргу у визначений законом строк.

З рішень Європейського суду з прав людини вбачається, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими.

Зокрема, підставою для поновлення такого строку може бути неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., рішення у справах «Александр Шевченко проти України» п. 27, та «Трух проти України»).

Отже, враховуючи, що матеріали справи містять достатні дані про обізнаність ОСОБА_1 та її захисника Гагашкіної Л.І. про складення протоколу про адміністративне правопорушення, про час і місце розгляду справи судом, їх присутність у судовому засіданні 15 травня 2025 року та та їх обізнаність про винесення постанови слід дійти висновку, що особою, яка подала апеляційну скаргу, не наведено поважних підстав, які б унеможливили звернення його до суду в межах, встановленого ст. 294 КУпАП 10-денного строку, з дня винесення постанови суду.

За таких обставин, строк на апеляційне оскарження постанови суду не підлягає поновленню.

З урахуванням викладеного, керуючись ч.2 ст.294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Інгульського районного суду м. Миколаєва від 15 травня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень в дохід держави.

Апеляційну скаргу з додатками повернути особі, яка її подала.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Н.О.Шаманська