Справа № 128/1091/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2025 м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Шевчук Л.П., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли із Відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , маючого середню освіту, неодруженого,

за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №278272 від 22.03.2025, водій ОСОБА_1 , 22.03.2025 приблизно о 09-20 год. в с. Хижинці Вінницького району Вінницької області по вул. Шевченка, 3, керував транспортним засобом марки «ВАЗ-2121», д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, повторно протягом року, чим порушив п. 2.1а ПДР і за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Поліцейським ВП №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області Могирем М.О. складено протокол про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №278272 від 22.03.2025.

Захисником ОСОБА_1 адвокатом Хомичем О.О. подано клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Дане клопотання обгрунтоване тим, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повторності протягом року вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Долучені до матеріалів справи постанови від 22.03.2025 та від 06.05.2024 є нікчемними, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 221 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, що вчинені неповнолітніми, розглядаються судом. Отже, працівники поліції не уповноважені виносити будь-які постанови у справах про адміністративні правопорушення відносно неповнолітніх. Будь-які докази, що свідчать про повторність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 КУпАП матеріали справи не містять. Також матеріали справи не містять відомості про виконання накладеного адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а також про судові рішення за цим фактом. Відтак, зазначені постанови не можуть бути визнані належним та достатнім доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП. Таким чином, в силу принципу презумпції невинуватості, що діє у адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь; недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Стосовно складеного протоколу, то сам по собі він не може бути беззаперечним доказом вини особи у тому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи. Тобто, не узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом». Враховуючи вищевикладене просив закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Хомич О.О. підтримав подане ним клопотання про закриття провадження у справі та просив його задовольнити.

ОСОБА_1 підтримав позицію свого захисника, просив закрити провадження у справі відносно нього. Додатково вказав, що батько йому наказав, щоб він сів за кермо автомобіля, оскільки батько їхав трактором. Вони разом їхали на поле садити ячмінь. Коли приїхали працівники поліції, то він не їхав, а стояв.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, дослідивши та оцінивши матеріали справи, клопотання про закриття провадження у справі, суд доходить такого висновку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Частиною першою статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5 -рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 276 КУпАП визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Враховуючи, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

При цьому орган (посадова особа) за змістом статті 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.1а ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною другою статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Частиною п`ятою статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Згідно п. 3 Розділу І Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015, повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою статті 130 КУпАП).

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, до матеріалів справи долучено копію постанови серії ААД №290155 від 06.05.2024 відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, що винесена працівниками Відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 221 КУпАП судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, вчинені особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років.

Як зазначено в постанові серії ААД №290155 від 06.05.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а також у протоколі серії ЕПР1 №278272 від 22.03.2025 відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП та встановлено в судовому засіданні, останній народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Тобто, станом на 06.05.2024 та на 22.03.2025 ОСОБА_1 був та є неповнолітнім, а тому в силу приписів ч. 1 ст. 221 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, що ним вчинені мають розглядатися виключно судом.

З огляду на вказане, суд не бере уваги в якості доказу повторності вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП долучену до матеріалів справи копію постанови серії ААД №290155 від 06.05.2024 про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Окрім того, слід зазначити, що у вказаній постанові відсутні відомості щодо визнання ОСОБА_1 винним та накладення на нього адміністративного стягнення.

Отже, враховуючи вищевикладене, матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП не місять належних та допустимих доказів того, що він, будучи протягом року притягненим до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, повторно, 22.03.2025 о 09-20 год. по вул. Шевченка, 3 в с. Хижинці Вінницького району Вінницької області допустив порушення п. 2.1а ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Разом із тим, як встановлено оглядом відеозапису з нагрудної камери поліцейського, а також підтверджено ОСОБА_1 в судовому засіданні, 22.03.2025 о 09-20 год. по вул. Шевченка, 3 в с. Хижинці Вінницького району Вінницької області він керував автомобілем марки «ВАЗ-2121», д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, оскільки ще не отримував посвідчення водія.

З цього приводу суд зазначає, що в силу приписів ст.ст. 255, 256 КУпАП лише органи Національної поліції, які наділені повноваженнями складати протокол про адміністративне правопорушення, зокрема й за ст. 126 КУпАП, у протоколі зазначають нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. Тобто, визначають кваліфікацію вчиненого особою адміністративного правопорушення та суд позбавлений можливості самостійно змінювати вже визначену кваліфікацію такого діяння.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Отже, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 221, 245, 250-252, 255, 276, 283, 284, 287, 289, 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області.

Суддя Л.П. Шевчук