Справа № 128/756/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 червня 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Бондаренко О.І., розглянувши матеріали заяви про роз`яснення судового рішення за зверненням ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебувала вище вказана справа про адміністративне правопорушення.

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 16.05.2025 року провадження по даній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрито, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення на підставі ч. 2 ст. 38 КУпАП.

10.06.2025 року ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області в особі Крамара Є.Ю. звернувся до суду із заявою про роз`яснення судового рішення, в частині розпорядження вилученим майном гр. ОСОБА_1 , яке зберігається у них у відділенні.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Згідно із ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу. Дана норма є імперативною і не передбачає обов`язку суду визначати питання винності чи невинності особи оскільки по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.

Визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто, з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу. Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених статтею 38 КУпАП, необхідно враховувати положення статті 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Пункт 7 частини 1 статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, згідно абзацу 1 статті 247 КУпАП, встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь - яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до стаття 280 КУпАП, у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи або визнання відсутності в діях особи складу та події адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і можливість прийняття таких взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини та призначення адміністративного стягнення.

Санкція ч. 1 ст. 164 КУпАП, передбачає наступне адміністративне стягнення у разі визнання особи винуватою, а саме: накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Відповідно до ст. 29 КУпАП конфіскація предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в примусовій безоплатній передачі цього предмета у власність держави за рішенням суду. Конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника, якщо інше не передбачено законами України.

Відповідно до ст. 313 КУпАП постанови про конфіскацію предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, та грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, виконуються державними виконавцями в порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 314 КУпАП виконання постанови про конфіскацію предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, здійснюється шляхом вилучення конфіскованого предмета і примусового безоплатного звернення цього предмета у власність держави.

Відповідно до ст. 315 КУпАП реалізація конфіскованих предметів, які стали знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, провадиться в порядку, встановлюваному законами України.

Згідно ст. 316 КУпАП постанова про конфіскацію предмета, грошей з відміткою про виконання повертається до суду, який виніс постанову.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення, у визначені ст. 38 КУпАП строки. Вина особи, що притягується до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається. Таким чином, відсутність встановленої вини ОСОБА_1 позбавляє суд можливості приймати рішення щодо конфіскації, знищення або реалізації вилученого майна.

Отже, враховуючи, що судом не встановлено вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, постановою від 16.05.2025 закрито провадження у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, будь-яке адміністративне стягнення не може бути накладене, в тому числі й конфіскація.

Разом з цим, суд звертає увагу, що порядок зберігання вилучених під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення речей і документів, регулюється таким нормативно-правовим актом, як ПОРЯДОК зберігання вилучених під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення речей і документів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2012 р. № 17 (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/17-2012-%D0%BF#Text) та Порядком обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1998 № 1340 (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/1340-98-%D0%BF#Text).

Пунктом 2 даного ПОРЯДКУ передбачено, що дія цього Порядку не поширюється на наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори, вилучені з незаконного обігу, зберігання яких здійснюється в порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 2008 р. № 422 (Офіційний вісник України, 2008 р., № 34, ст. 1135), а також на речі (товари) з обмеженим терміном зберігання, порядок обліку, зберігання яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1998 р. № 1340 (Офіційний вісник України, 1998 р., № 34, ст. 1280). Порядок зберігання та обліку речей і документів, що визнані доказами у справах про адміністративні правопорушення, які надійшли до суду, визначається інструкціями з діловодства в місцевому загальному суді, а також в апеляційних і місцевих адміністративних судах, затвердженими ДСА.

Відповідно до п. 2 Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1998 № 1340, облік, попередня оцінка, а також відповідальність за зберігання майна, зазначеного у пункті 1 цього Порядку, до передачі його для подальшого розпорядження відповідно до пункту 9 цього Порядку покладаються на органи (суб`єкти господарювання), що здійснили вилучення або зберігають його, з дотриманням таких вимог: попередня оцінка проводиться відповідно до пункту 8 цього Порядку на момент взяття на облік цього майна; аналітичний облік ведеться у спеціальних книгах за видами майна із зазначенням відмінних ознак, попередньої вартості, місця його знаходження, а щодо спирту етилового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, також зазначається інформація про зміну місця зберігання, спосіб розпорядження та місце знищення, рішення суду (за наявності); взяте на облік майно відображається на забалансових рахунках «Товарно-матеріальні цінності, прийняті на відповідальне зберігання» в органах (суб`єктах господарювання), що здійснили вилучення або зберігають його. Порядок зберігання майна, на яке накладено арешт під час кримінального провадження, регулюється кримінальним процесуальним законодавством.

При ухвалені судового рішення у виді постанови, судом надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин. Постанова Вінницького районного суду Вінницької області від 16.05.2025 року не припускає кілька варіантів тлумачення органами та установами, яким воно було адресоване для виконання, викладене чітко та не містить незрозумілих словосполучень, занадто довгих речень, через які викладення фактичних обставин важко сприймається. В мотивувальній частині рішення викладено обґрунтування висновків суду та прийнятого судом рішення з посиланням на чинні норми КУпАП та законодавчої бази, якою регулюються дані правовідносини.

На підставі вищевикладеного, враховуючи норми чинного законодавства, що є імперативними, суд не вбачає підстав для роз`яснення постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 16.05.2025 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7,9,38, 164, 245, 247, 294, 304 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені заяви про роз`яснення судового рішення за зверненням ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП відмовити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Оксана БОНДАРЕНКО