Провадження № 3/127/3850/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Іщук Т. П., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР№216917 від 09 червня 2025 року, складеного поліцейським взводу №1 роти №2 БУПП у Вінницькій області капралом поліції Штуковецьким Р. В., 09 червня 2025 року близько 02.00 год. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: м. Вінниця, вул. Київська, 58, не реагував на законну вимогу поліцейського, а саме продовжував чіплятись до громадян та нецензурно лаятись в громадському місці, чим вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнає вказавши на обставини, які аналогічні викладеним у доданих до матеріалів його письмовим поясненням від 09 червня 2025 року, а саме, що він 09 червня 2025 року близько 01:40 год ночі йшов додому по вул. Київській в м. Вінниці та по дорозі йому зустрілись маловідомі люди, які у спілкуванні з ним почали поводитись агресивно та конфліктувати. Він змушений був використати на них свій газовий балон «Т-4» після чого відбулася бійка. Згодом на місце події приїхала поліція та допомогла врегулювати конфліктну ситуацію. Зауважує, що з поліцейськими розмовляв зважено, спокійно, без образ та брутальної лайки, не конфліктував.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Згідно з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст.245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу, інших матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на державний або громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законодавством передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ст. 185 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Обов`язковим елементом об`єктивної сторони складу цього адміністративного правопорушення є наявність законного розпорядження або вимоги поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, яке випливає з прав працівника поліції, визначених у Законі України "Про Національну поліцію". Саме це розпорядження або вимога повинні бути зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення у разі притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП.

Злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського перешкоджає нормальній діяльності поліції, виконанню представниками влади своїх службових обов`язків по охороні суспільного порядку та забезпеченню суспільної безпеки та виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень чи вимог поліцейського, або ж в непокорі, що виявляється в зухвалій формі, яка свідчить про прояв явної зневаги до органів та осіб, які охороняють суспільний порядок.

Згідно пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 червня 1992 року № 8 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

При цьому, суд відмічає, що відповідальність настає не за всяке невиконання законних вимог працівника поліції, а лише за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків. Водночас, законне розпорядження або вимога поліцейського повинно ґрунтуватись на чітких приписах нормативних актів, які регулюють діяльність Національної поліції України, тобто відповідати засадам такої діяльності, визначеним, зокрема ст. 8 Закону України «Про національну поліцію», що у свою чергу кореспондується із положеннями ст. 19 Конституції України щодо дотримання правового порядку в Україні.

З аналізу ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення адміністративної справи, зокрема, про місце, час вчинення та суть правопорушення, спричинену матеріальну шкоду, а також про свідків і потерпілих.

Відповідно до вищевказаної статті КУпАП протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення адміністративної справи.

Тобто, предмет судового розгляду обмежений обставинами, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення та які визначають його суть.

Одночасно сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи, в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, органом, уповноваженим на складання протоколів про адміністративне правопорушення надані до суду наступні докази: адміністративний протокол серії АПР№216917 від 09 червня 2025 року, рапорт поліцейського, протокол серії АЗ №098108 про адміністративне затримання, письмові пояснення ОСОБА_1 від 09 червня 2025 року, копія протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 КУпАП, складеного 09 червня 2025 року відносно ОСОБА_1 щодо подій тієї ж ночі.

З протоколу слідує, що ОСОБА_1 вчиняв правопорушення на припинення якого слідувала вимога поліцейського, але він на неї не реагував. Разом з тим, фабула вказаного вище протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР№216917 за своїм формулюванням не розкриває суті вчиненого особою правопорушення та в чому саме полягала злісна непокора особи відносно законної вимоги поліцейського, відтак не можливо надати оцінку характеру дій особи, якій дана вимога була адресована.

З наданих в засіданні пояснень ОСОБА_1 слідує, що він вчиняв дії в межах самозахисту себе від агресивної та образливої в його бік поведінки маловідомих йому осіб та лише по приїзду поліцейських конфлікт вдалось врегулювати. Стверджує, що він не був ініціатором цього конфлікту та не чіплявся до маловідомих йому осіб, в присутності поліцейських не намагався його продовжувати.

Із змісту в рапорті поліцейського слідує, що відпрацьовуючи службове повідомлення щодо порушення тиші наряд патрульної поліції прибув на місце події, де виявив бійку двох осіб за участі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в присутності свідка ОСОБА_3 . Бійку було припинено шляхом затримання одного із учасників. В ході спілкування з особами ОСОБА_1 повідомив, що коли йшов по вулиці до нього підійшов ОСОБА_4 і наніс удар в область голови, після чого ОСОБА_5 застосував до нього газовий балончик. Водночас, ОСОБА_4 повідомив поліцейським, що йшов по вулиці зі своєю дружиною, їх переслідував ОСОБА_1 , після чого між ними почалась словесна перепалка, в ході якої ОСОБА_1 застосував до нього газовий балончик, і потім між ними почалася бійка.

Разом з тим, як убачається з протоколу у його графі «Свідки:…» вказано про відсутність відомостей щодо осіб, які були присутні під час події та можуть підтвердити обставину вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Не міститься також в матеріалах відеозапису з портативних відеореєстраторів поліцейських, на який вказується в протоколі додатком, та який міг би засвідчити обставини самої події. Тобто в ньому відображено обставину вчинення особою дій з ознаками складу правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, однак не міститься інформації з викладом обставин за фактом пред`явлення законної вимоги до громадянина ОСОБА_1 та поведінки (реагування) останнього на неї.

Також, щодо рапорту працівника поліції, то суд звертає увагу, що він є внутрішнім документом, а тому у відсутності інших документів на підтвердження викладених в ньому обставин, він не може бути достатнім доказом для повного встановлення обставин та чіткої правової оцінки дій особи правопорушника.

Верховний Суд неодноразово вказував, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень ( постанови від 20 травня 2020 року (справа № 524/5741/16-а), від 12 липня 2023 року (справа 607/5610/23).

При цьому суд відмічає, що рапорт поліцейського не може підміняти протокол про адміністративне правопорушення, вимоги щодо якого визначені нормами КУпАП, а тому зазначення у ньому інформації по обставинам вчинення правопорушення не свідчить про відповідність протоколу вимогам ст.256 КУпАП.

Слід також зауважити, що поведінка особи при вчиненні даного виду правопорушень є результатом свідомої негативної рефлексії в момент адресування до неї законної вимоги поліцейського. Її прояв має бути чітко вираженим зовні як у вербально-жестовій формі відмови щодо припинення своєї неправомірної поведінки, так і продовженням вчинення неправомірної поведінки шляхом ігнорування законної вимоги поліцейського в умовах чіткого явного її доведення до відому особи (неодноразовість, наполегливість, змістовність).

Надана ж сукупність доказів по наявним матеріалам справи вказаної обставини беззаперечно не підтверджує.

Отже, надаючи оцінку кожному доказу, наявному в матеріалах справи як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд дійшов висновку, що наданими матеріалами не доведено в діях ОСОБА_1 наявність складу правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за обставини відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.185, п. 1 ст. 247, ст. 283, 284, 285 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: