Номер провадження: 33/813/1182/25
Номер справи місцевого суду: 947/5198/25
Головуючий у першій інстанції Борщов І. О.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст. 130 КУПАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №231931, водій ОСОБА_1 19.01.2025, близько 23:43, навпроти буд.6-В по вул. Інглезі в м. Одесі, керував транспортним засобом Tesla Model 3, державний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9.а Правил дорожнього руху України. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився на медичному закладі у лікаря нарколога за згодою особи у встановленому законом порядку. Стан наркотичного сп`яніння підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння КНП «ООМЦПЗ» ООР №00145 від 27.01.2025, згідно якого ОСОБА_1 19.01.2025 перебував в стані наркотичного сп`яніння канабіноїдами.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 11.04.2025 визнано водія ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, на користь держави, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Не погодившись з наведеною постановою суду, 20.04.2025 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на її незаконність просить суд скасувати постанову Київського районного суду м. Одеси від 11.04.2025 та провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що помилковими є висновки суду, що розбіжність ознак стану сп`яніння виявлених поліцейськими та зазначеними в направленні на огляд не може впливати на висновки щодо результатів медичного огляду. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь. Направлення на огляд водія транспортного засобу від 19.01.2025 вказаний час його складання, який відрізняється від реального часу, тому не відповідає вимогам закону.

Водій заперечував стан свого сп`яніння та був абсолютно тверезий. Як вбачається з відеозапису, що є доказом по цій справі, водій абсолютно нормально поводив себе з представниками поліції: адекватно відповідав на запитання інспекторів, ввічливо та культурно спілкувався, нормально реагував на те, що відбувається, його поведінка, як тверезої людини, повністю відповідала обстановці, спокійна і адекватна. Вимоги працівників поліції він виконував без будь-яких заперечень. Будь яких ознак стану сп`яніння з поведінки водія та його зовнішнього вигляду не вбачається. Відомості внесені в Акт медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння та діагноз сфальсифіковані та надумані, оскільки лікарем не продився зовнішній огляд та останній не спілкувався з ОСОБА_2 .. На час заповнення та складання Акту медичного огляду 20.01.2025 о 01:45 год, ще не існувало ні результатів другого тесту ТСХ методом Тонкошарової хроматографії, який був завершений тільки 21.01.2025 року. Медичний огляд проведений з порушенням закону. ОСОБА_2 було здано незначну частину біологічного матеріалу, що підтверджується відеозаписом. Також недоречним є посилання суду першої інстанції на відсутність факту оскарження дій лікаря з метою захисту порушених прав ОСОБА_1 . Висновок медичного огляду на стан сп`яніння не може бути самостійним предметом судового розгляду за правилами будь-якого судочинства, що водночас не свідчить про позбавлення особи права на його спростування у судовому порядку під час вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Такий висновок зроблений Постановою Верховного Суду у справі №215/1448/17 від 18.10.2018 р., Постановою Верховного Суду від 27 січня 2023 року у справі № 340/2716/22.

Лікарем-наркологом не додержані вимоги закону щодо його обов`язку скласти Висновок щодо результатів огляду водія від 27.01.2025 у трьох примірниках безпосередньо після огляду особи - 20.01.2025, що проігноровано судом. Апелянт наполягає, що 20.01.2025 о 02:00:30 год. лікарем були оголошені тільки результати швидкого тесту, котрий він в цей момент тримав в руках. 20.01.2025 зміст Висновку щодо результатів огляду водія від 27.01.2025 лікарем-наркологом не міг бути оголошений ОСОБА_1 , так як самого Висновку щодо результатів огляду водія від 27.01.2025 станом на 20.01.2025 фізично не існувало. Як і не існувало результатів лабораторних досліджень біоматеріалу ТСХ, які були готові лише 21.01.2025.

Судом безпідставно відхиллено доводи про невідповідність протоколу вимогам закону. Стала судова практика не передбачає такого засобу захисту порушених прав при розгляді справи про адміністративне правопорушення, як окреме оскарження дій представників органів державної влади щодо складання адміністративних матеріалів з метою доведення невинуватості особі в правопорушенні, що їй інкримінується. Належним засобом захисту особи, що притягується до адміністративної відповідальності, є доведення при розгляді у суді справи про адміністративне правопорушення неспроможності чи недопустимості доказів, якими представники органів державної влади обґрунтовують провину такої особи.

Інспекторами поліції не було дотримано вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП щодо строків складення протоколу про адміністративне правопорушення, що було безпідставно відхиллено судом.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи були повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Від представника ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи без їх присутності.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Таким чином, з урахуванням ч. 6 ст. 294 КУпАП апеляційний суд вважає за необхідне слухати справу у відсутність апелянта.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Мотивуючи винуватість, суд першої інстанції дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виконання даного пункту Правил дорожнього руху є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність, незалежно від того водій перебував у стані сп`яніння чи ні.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №231931 від 27.01.2025 (а.с.1);

- довідкою про отримання особою посвідчення водія (а.с. 3);

- довідкою про відсутність повторності вчинення адміністративного правопорушення (а.с. 4);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарський препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 6);

- відеозаписами з портативних відеореєстраторів якими зафіксовано події викладені в протоколі (а.с. 7, 21).

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи, наявним доказам та вимогам ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

За змістом ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст.251 КУпАП).

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є самостійною підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань, а також забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Положеннями Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, передбачено певний порядок застосування поліцейськими відеореєстраторів та портативних відеореєстраторів як пристроїв, призначених для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції яких дають змогу закріпити їх на службовому автомобілі або на форменому одязі поліцейського.

Розділом Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, визначено особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, згідно п. 4 якого огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, портативний відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського;

До матеріалів справи долученні відеозаписи з портативних відеореєстраторів посилання на які містяться в протоколі №ЕПР1 №231931 від 27.01.2025.

Апеляційний суд звертає увагу, що вказані записи містять номер портативного реєстратора.

Крім того, відеозапис, долучений до справи, містить фіксацію подій в обсязі, який надає підстави вважати встановленим факт вчинення адміністративного правопорушення.

Так, з відеозаписів на оптичному диску вбачається, що транспортний засіб - Tesla Model 3, державний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за порушення правил дорожнього руху, внаслідок чого був складений протокол про адміністративне правопорушення. Тобто, обґрунтованість та законність зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 підтверджується.

В подальшому під час спілкування із водієм та складання протоколу про адміністративне правопорушення за виявлене порушення правил дорожнього руху, поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що у нього вбачаються ознаки наркотичного сп`яніння, а саме, зіниці очей не реагують на світло та поведінка не відповідає обстановці. При цьому поліцейський не лише озвучує водієві ознаки наркотичного сп`яніння, а й встановлює їх на підставі поверхневої перевірки. Після чого патрульний поліцейський запропонував ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу на вул.Воробйова на медичний огляд. Поліцейський також роз`яснив наслідки відмови від проходження медичного огляду. Після тривалого спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 проїхав для проведення дослідження до медичного закладу.

В КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради» ОСОБА_1 здав сечу для аналізів. Після цього медичний працівник почав заповнювати медичну документацію. Під час спілкування з лікарем ОСОБА_1 відповідав на запитання лікаря, що курив марихуану останній раз місяць тому. Надалі лікар повідомив працівникам поліції та ОСОБА_1 , що згідно результатів швидкого тесту в сечі ОСОБА_1 виявлені канабіноїди.

Крім того, лікар повідомив, що аналіз сечі направляється на лабораторне дослідження, та сповістив інспектора поліції та ОСОБА_1 , що висновок за результатами аналізу буде готовий 27.01.2025. Після чого ОСОБА_1 з інспектором поліції покинули медичний заклад.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння КНП «ООМЦПЗ» ООР №000145 від 27.01.2025 ОСОБА_1 , який направлений на огляд 19.01.2025, доставлений на огляд капітаном поліції Бондаренко І.І. та оглянутий 20.01.2025 о 01.45 год., перебував в стані наркотичного сп`яніння канабіноїдами.

У доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що матеріалами справи не доведено обставин керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані якого-небудь сп`яніння і, як наслідок, ознак в його діях порушення вимог підпункту а) пункту 2.9. Правил дорожнього руху України та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України.

Однак з вказаними твердженнями не можливо погодитись з огляду на наступне.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів, зокрема, на стан перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735, якою встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану (пункт 2 розділу І).

Згідно пунктів 2, 3 Розділу 1 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота) звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Посилання апелянта на те, що суперечливими є ознаки виявлені працівниками поліції та зазначеними ними в направленні на огляд водія, не спростовують факту виявлених у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, які було виявлено та озвучено останньому під час поверхневого огляду: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці.

Пунктом 6 розділу І Інструкції визначено, що огляд на стан сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Лікар (фельдшер) повинен ознайомитися з документами особи, яку оглядає (паспорт, особисте посвідчення, посвідчення водія тощо) (за наявності).

Відсутність документів не може бути причиною для відмови у проведенні огляду на стан сп`яніння. У цьому разі в акті медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 3) (далі акт медичного огляду), зазначаються дані щодо зовнішнього вигляду особи, яку оглядають, а також те, що дані про цю особу записані з її слів. У разі надходження документів дані про оглянуту особу долучаються до акта медичного огляду.

Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів.

За збереження та транспортування ємностей з біологічним середовищем до іншого закладу охорони здоров`я, цілісність пломбування відповідає заклад охорони здоров`я, у якому проводився відбір біологічного середовища.

Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду.

Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я.

Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Кожний випадок огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я реєструється в журналі реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 5).

Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Оскільки огляд ОСОБА_1 проводився на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, за результатами якого було складено висновок, у даному випадку відсутня необхідність долучення до матеріалів справи акту огляду на стан сп`яніння складеного поліцейськими.

Щодо посилання апелянта на зазначення в направленні на огляд до медичного закладу невірного часу, не може бути підставою для скасування постанови та закриття провадження у справі з огляду на наступне.

Відповідно до положень п. 9 Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до відеозапису подій ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 було виявлено о 23:52:25 год., до медичного закладу останнього було доставлено о 01:42:30, таким чином працівниками поліції було дотримано інтервал часу, а зазначення в направленні на огляд часу 23:43 годин, не впливає на допустимість і належність таких матеріалів. Оскільки ключовим є саме забезпечення доставки осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Доводи апеляційної скарги про порушення забору біологічного матеріалу та інтерпретації результату та про внесення сфальсифікованих відомостей до Акту огляду, не заслуговують на увагу, безпосередньо в медичному закладі ОСОБА_1 не було висловлено будь яких заперечень щодо порушення забору матеріалу.

В матеріалах справи відсутні будь-які скарги на дії лікаря (фельдшера), який проводив огляд. Результати медичного огляду, проведеного 20.01.2025 в КНП «ООМЦПЗ» ООР, ОСОБА_1 не спростовані.

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарський препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, визначено, що ОСОБА_1 перебував в стані наркотичного сп`яніння канабіноїдами, огляд проводився 20.01.2025 о 01:45 год, лікарем (фельдшером) ОСОБА_4 (а.с. 26)

Апеляційний суд звертає увагу, що висновок лікаря щодо результатів медичного огляду з підстав його неповноти або неправильності ОСОБА_1 не було оскаржено, як і не було оскаржено дії працівників медичного закладу.

Відповідно до п. 14 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008, висновок може бути оскаржений водієм транспортного засобу у встановленому законодавством порядку.

З огляду на що спростовуються доводи апеляційної скарги, що висновок медичного огляду на стан сп`яніння не може бути самостійним предметом судового розгляду за правилами будь-якого судочинства, оскільки вказане передбачено нормами вищевказаного Порядку.

За таких обставин, вказаний висновок є належним та допустимим доказом, підстав вважати його недійсним апеляційним судом не встановлено.

З матеріалів справи вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведений в день події 20.01.2025 у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП. У відповідності до вимог п.8 Інструкції № 1452/735 з метою виявлення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння, ОСОБА_1 здав біологічні зразки (сечу) для проведення лабораторного дослідження на визначення стану сп`яніння. Проведення аналізу біологічних зразків потребує певного часу, тому висновок за результатами огляду про перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння був складений 27.01.2025. Висновок лікаря від 27.01.2025 складено на підставі акту медичного огляду № 000145.

Підстави вважати, що висновок складений з порушеннями Інструкції № 1452/735 відсутні, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині не приймаються до уваги.

Отже законодавцем визначено, що діагноз за результатами огляду особи на стан сп`яніння у медичному закладі визначає лише лікар, і такий діагноз має бути встановлений за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями, проведення яких є обов`язковим, і внесений до акта медичного огляду, і відповідно до остаточного висновку щодо результатів огляду, копія якого вручається водію, поліцейському.

В той же час, лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ. Висновок складається в трьох примірниках: по одному-для поліцейського та водія транспортного засобу, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Апеляційний суд також звертає увагу, що положеннями Інструкції, якою регламентовано порядок проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я, не містить імперативних положень щодо проміжку часу, у межах якого має бути проведене лабораторне дослідження біологічних зразків.

Крім того, вказаний висновок складається на підставі акту огляду та після надходження всіх результатів аналізів біологічних речовин.

Апелянтом не було оскаржено дії як медичних працівників, так і поліцейського, який складав протокол про адміністративне правопорушення. Під час безпосереднього огляду працівники поліції були присутні. Висновок щодо результатів медичного огляду складається саме на підставі акту огляду, тому присутність поліцейського під час складання висновку на підставі акту не має правового значення.

Про готовність результатів медичного огляду 27.01.2024 ОСОБА_1 був обізнаний, що підтверджено відеозаписом.

Таким чином, як встановлено матеріалами справи, складення протоколу у даному випаду відбулось після отримання висновку щодо результатів медичного огляду про перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, оскільки лише після цього можна встановити підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення за порушення вимог п. 2.9. а ПДР.

Отже, очевидно, що для проведення лабораторних досліджень для встановлення остаточного діагнозу, скерування висновку до уповноваженої особи для складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також вжиття заходів для виклику особи для ознайомлення зі змістом медичного висновку потрібен певний час і тільки після отримання посадовою особою, уповноваженої складати протокол про адміністративне правопорушення, достатніх даних для заповнення та складання протоколу про адміністративне правопорушення, такий протокол стосовно ОСОБА_1 був складений.

Інше тлумачення процесуальних строків складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачених ст. 254 КУпАП, унеможливило б досягнення завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення, якими є, зокрема охорона прав і свобод громадян, власності, запобігання правопорушенням, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Посилання апеляційної скарги про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені ознаки наркотичного сп`яніння не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формуються обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

Відповідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Так, в протоколі серії ЕПР1 №231931, водій ОСОБА_1 19.01.2025, близько 23:43, навпроти буд.6-В по вул. Інглезі в м. Одесі, керував транспортним засобом Tesla Model 3, державний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився на медичному закладі у лікаря нарколога за згодою особи у встановленому законом порядку. Стан наркотичного сп`яніння підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння КНП «ООМЦПЗ» ООР №00145, чим порушив вимоги п.2.9.а Правил дорожнього руху України.

Отже, об`єктивно оцінивши докази у справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені вище докази повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, що знижують увагу та швидкість реакції.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Інші твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні під час дослідження доказів по справі, також жодних доказів, які б спростували правильні висновки суду першої інстанції не було долучено і до апеляційної скарги.

Таким чином, вищевказані доводи апеляційної скарги стосовно того, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі не підлягають задоволенню.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується належними, допустимими, достатніми доказами, які доповнюють один одного та були дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи та узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Порушень норм процесуального або матеріального права не встановлено під час апеляційного перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи справу, дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України. Підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

Виходячи з вищезазначеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Є.С. Сєвєрова