Справа № 362/8447/24 Суддя в суді першої інст. - Дорошенко В.М.,
Провадження № 33/824/2040/2025 Суддя-доповідач - Полосенко В.С.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2025 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Полосенко В.С.,

за участю:

захисника - Беззубець О.Л.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою на постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2025 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови судді, 02.12.2024 о 12:39 год. на а/д М-05 «Київ - Одеса» 32 км., водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей що не реагують на світло, неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук) та, у порушення вимог п. 2.5 ПДР України, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі у лікаря-нарколога водій категорично відмовився.

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, адвокат Беззубець О.Л. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційні скарги, які є аналогічними за змістом та вимогам, в яких просить постанову суду скасувати та закрити провадження у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Мотивуючи такі вимоги зазначає, що судом першої інстанції зроблено помилкові та передчасні висновки, оскільки з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на визначення стану сп`яніння, натомість відмовився від проходження огляду в медичному закладі, який не є найближчим, а розташований за 80 км. Від місця запинки транспортного засобу.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення захисника на підтримку вимог та доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи із наступного.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Перевіркою постанови суду першої інстанції на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5. ПДР України, за що передбачено відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в матеріалах провадження доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 186927 від 02.12.2024; даними акта огляду на стан наркотичного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, за яким у зв`язку з виявленими ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук) ОСОБА_1 мав пройти огляд у медичному закладі, уповноваженому на проведення огляду, однак він не проведений через відмову ОСОБА_1 , у графі з результатом згоден зазначено « ОСОБА_1 » та проставлено підпис; даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.12.2024, за яким такий огляд не проводився через відмову ОСОБА_1 ; відеозаписом події правопорушення, що відображений на електронному диску, долученому до матеріалів справи.

Зазначені вище докази, відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5. ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі-Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, судом першої інстанції, на підставі досліджених доказів, в тому числі і наданого відеозапису встановлено, що під час спілкування з ОСОБА_1 , працівники поліції констатували наявність у водія ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, уточнюють чи вживав він наркотичні речовини, водій підтверджує факт керування ним транспортним засобом. З огляду на виявлені ознаки наркотичного сп`яніння водію ОСОБА_1 пропонують пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, водій сумнівається через невпевненість у своєму стані (0:00:53 хв.). На чергову пропозицію пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння водій погоджується. Надалі зафіксовано, як водій ОСОБА_1 змінює свою позицію та категорично відмовляється від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі у лікаря-нарколога (0:05:05 хв.) З огляду на отриману категоричну відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння працівник поліції повідомляє водія ОСОБА_1 про оформлення щодо нього адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Надалі зафіксоване оформлення адміністративного протоколу та додатків до нього, а також зафіксовано роз`яснення водію ОСОБА_1 його прав, скористатись якими він не бажає. Надалі зафіксовано оформлення адміністративного протоколу та додатків до нього, ознайомлення з ним водія ОСОБА_1 без зауважень, які він особисто підписує.

Таким чином, матеріалами справи про адміністративне правопорушення встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння, що зафіксовано на нагрудну камеру поліцейського, відтак, його вина у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення сумнівів не викликає.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду, натомість наполягав у проходженні огляду у найближчому медичному закладі не впливають на висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України, оскільки відповідно до вимог закону, визначення закладу охорони здоров`я, який повинен проводити огляд на стан сп`яніння водія транспортного засобу відноситься до дискреційних повноважень, оскільки у даному випадку працівник поліції має право діяти з врахуванням конкретних умов на власний розсуд у межах закону. Тобто працівник поліції самостійно визначає який медичний заклад з врахуванням конкретних обставин, які мають важливе значення для своєчасного проведення огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу є найближчим. Так, поняття найближчого медичного закладу носить оціночний характер, оскільки при визначенні такого закладу охорони здоров`я необхідно враховувати не тільки відстань від місця події до розташування медичного закладу, а також звертати увагу на обставини, які впливають на можливість своєчасність дістатись до вказаного медичного закладу, наявність на чергуванні відповідних лікарів, які мають право проводити огляд водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння та інші обставини, які мають значення для належного виконання працівником поліції вимог ст.266 КУпАП.

Матеріалами справи встановлено, що поліцейськими було дотримано норми вказаної Інструкції, у нього були наявні підстави вважати, що водій ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу, керує ним з ознаками наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим останньому було неодноразово запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановлений законом порядку у закладі охорони здоров`я, однак останній категорично відмовився від такого огляду.

Достатніх доводів і належних доказів, які б спростовували правильність висновків судді щодо визнання винним та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП апеляційна скарга не містить.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для закриття провадження по справі, в зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2025 рокущодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Полосенко