Справа № 296/4772/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" червня 2025 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Аксьонов В.Є., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, непрацюючу, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 25 квітня 2025 року о 23 год. 10 хв., перебуваючи за адресою у АДРЕСА_3 , вчинила домашнє насильство фізичного та психологічного характеру щодо тітки ОСОБА_2 , а саме, рвала волосся намагалась придушити, кричала в присутності неповнолітнього ОСОБА_3 , чим завдала шкоди психологічному здоров`ю останнім.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Під час розгляду даної адміністративної справи в суді ОСОБА_1 , свою вину у вчиненні вищевказаного адміністративному правопорушенні не визнала, та пояснила, що її тітка ОСОБА_2 постійно конфліктує, 25.04.2025 року вона спровокувала її на конфлікт , у них почалась сварка , через те, що було відчинено вікно, а син тітки неповнолітній ОСОБА_3 заприскав їй очі газовим балончиком.

Потерпілий ОСОБА_3 під час розгляду даної справи в суді пояснив, що 25.04.2025 року він був вдома, його мама ОСОБА_2 прийшла з роботи, почув крики з іншої кімнати, підійшов подивитись , що там трапилось, ОСОБА_1 сказала йому , щоб він не ліз у не свої справи, він побачив , що ОСОБА_1 . б`є його маму , а тому він дістав газовий балончик та приснув ОСОБА_1 в очі, будь-яких дій зі сторони ОСОБА_1 відносно нього, психологічного та фізичного характеру вона не вчиняла.

Свідок ОСОБА_2 під час розгляду даної справи надала наступні пояснення: 25.04.2025 року вона прийшла додому , зайшла в кімнату , були відчинені вікна , вона запитала хто відчинив вікна, в кімнату зайшла ОСОБА_1 у нетверезому стані і почала бійку, потім прибіг її син ОСОБА_3 , побачив , що ОСОБА_1 її б`є та почав її захищати, а саме, приснув ОСОБА_1 газовим балончиком в очі

Свідок ОСОБА_4 під час розгляду справи пояснила, що ОСОБА_1 є її донькою, за подіями , які трапились 25.04.2025 року вона не спостерігала. 25.04.2025 року ОСОБА_1 прийшла до неї додому в гості, була відчинена кватирка, ОСОБА_2 запитала, хто її відчинив, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 почалась сварка, ОСОБА_2 схватила ОСОБА_1 за волосся , потім син ОСОБА_2 - ОСОБА_3 заприскав газовим балончиком очі ОСОБА_1 .

Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Приписами ч.1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Приписами ч.2 ст.173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення діяння, передбаченого частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і, вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.

У той же час, організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначаються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» за № 2229-VIII.

Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство в сім`ї - насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству").

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, статті 173-2 КУпАП, підпадають такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого або ж могло спричинити таку шкоду.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Насильство в сім`ї, у розумінні статті 173-2 КУпАП, є адміністративним правопорушенням, з матеріальним складом, оскільки він потребує наявності не тільки певного діяння, але й спричинення або загрози завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відсутність підтвердження завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а лише можливість завдання такої шкоди, не містить складу правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП та відповідно виключає відповідальність за вказаною нормою закону.

Отже, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним та достатнім доказом для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП , оскільки викладені у ньому обставини повинні бути перевірені за допомогою інших доказів.

Одночасно слід зауважити, що відсутність умисного мотиву на вчинення дій, зазначених у диспозиції ст.173-2 КУпАП, вказує на відсутність суб`єктивної сторони і не дає достатніх підстав для кваліфікації дій за цією нормою Закону.

Факт сварок і непорозумінь на побутовому ґрунті свідчить про наявність конфлікту та не підтверджує факту вчинення особою домашнього насильства.

Крім того, суд звертає увагу, що відносно ОСОБА_1 26.04.2025 року складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за якими потерпілими визнано неповнолітнього ОСОБА_3 .

Разом з тим, 26.04.2025 року відносно ОСОБА_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП з аналогічним змістом протоколу.

Відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Законом (№3733-IX від 22.05.2024) було внесено зміни і до ст. 269 КУпАП («Потерпілий»), відповідно до якої, якщо адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173-2 або 173-6 цього Кодексу, було вчинено у присутності малолітньої чи неповнолітньої особи, така особа також визнається потерпілим, незалежно від того, чи було їй заподіяно шкоду таким правопорушенням, і на неї поширюються права потерпілого, крім права на відшкодування майнової шкоди".

Тобто, якщо ймовірне правопорушення вчинено не відносно неповнолітньої/малолітньої дитини, а тільки у її присутності, то вказана дитина визнається потерпілою за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а відтак необхідність складати окремий протокол з приводу вчинення правопорушення відносно дитини відсутня, задля уникнення подвійного притягнення особи за одне й те саме правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що у зв`язку з тим, що відносно ОСОБА_1 складено протокол за частиною 1 ст. 173-2 КУпАП, який охоплює і кваліфікує діяння особи, склад вчиненого правопорушення та визначає коло потерпілих, зокрема, і неповнолітню дитину, то притягнення особи за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за цим же фактом не допускається.

Дослідивши докази, наявні у справі, заслухавши особу, щодо якої складено протокол, потерпілого , свідків, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , насильства відносно ОСОБА_3 не застосовувала, що підтвердив і сам ОСОБА_3 . Таким чином, належних та достатніх доказів того, що ОСОБА_1 скоїла інкриміноване їй правопорушення суду не надано.

Статтею 62 ч.3 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягується до адміністративної відповідальності, оскільки суду не надано будь-яких доказів, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, в зв`язку з чим, суд закриває провадження по даній адміністративній справі відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення суддя виносить постанову про закриття справи.

Керуючись ст. ст. 247, 280, 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Cуддя В. Є. Аксьонов