Справа № 133/2777/24
Провадження № 33/801/533/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пєтухова Н. О.
Доповідач: Бурденюк С. І.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Бурденюк С.І.,

з участю :

адвоката Педини О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу адвоката Педини О.А. в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 14.04.2025, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, -

встановив:

Постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 14.04.2025 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору на користь держави в особі Державної судової адміністрації України.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №123800 від 06.09.2024, водій ОСОБА_1 06.09.2024 о 06:20 год. в с. Перемога на а/д М21 247 км керував т/з «Фольцваген», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме сильно звужені зіниці очей які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду у визначеному законом порядку на стан наркотичного сп`яніння водій відмовився на місці зупинки т/з на безперервну фіксацію, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, адвокат Педина О.А. в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що судовий розгляд в суді першої інстанції відбувся у відсутність ОСОБА_1 , з урахуванням того, що останній є військовослужбовцем і бажав приймати участь в судовому засіданні, клопотання про зупинення провадження судом було відхиллено.

Зазначає, що враховуючи той факт, що ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, то він міг бути підданий огляду тільки посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у ЗСУ, з використання спеціальних технічних засобів та тестів відповідно до порядку, встановленого ч. 2-7 ст. 266-1 КУпАП.

Зауважує, що відео фіксація відмови від огляду фіксувалась на мобільний телефон працівника поліції, а не спеціальними технічними засобами відеозапису, що передбачено Законом.

Апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт посилається на те, що копію постанови отримав у електронному кабінеті 03.05.2025 о 01.36 год.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Також адвокатом заявлено клопотання про зупинення провадження у справі до звільнення ОСОБА_1 з військової служби. В обґрунтування поданого клопотання захисник вказав, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, позбавлений можливості особисто приймати участь в судовому засіданні, в більшості часу у адвоката відсутній з ним зв`язок, через що немає можливості узгодити правову позицію по даній справі, отримання від ОСОБА_1 будь-яких доказів та пояснень відносно обставин справи.

Правопорушник в судове засідання не з`явися, оскільки на даний час проходить службу у лавах ЗСУ.

Заслухавши захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, клопотання про зупинення провадження, апеляційну скаргу, суд дійшов таких висновків.

Частиною 1 статті 268 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Разом з тим, у КУпАП відсутня норма, яка б передбачала підстави для зупинення судового провадження у справах за обвинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.126 та ст. 130 КУпАП.

Суд вважає, що в даному випадку може бути застосована аналогія найбільш близької галузі права кримінального процесуального права, що наведена у ст. 335 КПК України. Дана норма містить порядок зупинення розгляду кримінального провадження у разі мобілізації обвинуваченого.

Дана процедура застосовується у зв`язку з тим, що правовий статус обвинуваченого передбачає більш ширше коло обмежень, що покладаються на особу, в тому числі обмеження щодо подання документів, перебування в певній місцевості, тощо. Дані обов`язки унеможливлюють перебування обвинуваченого одночасно на військовій службі та виконання, покладених на нього обов`язків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 268 КУпАП обов`язкова участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.126 та ст. 130 КУпАП, не передбачена.

За таких підстав, враховуючи, що положеннями КУпАП не передбачено процедуру зупинення провадження за наведених захисником обставин, вважаю необхідним відмовити у задоволенні даного клопотання.

Також враховуючи, що захист інтересів ОСОБА_1 , за угодою, здійснюється професійним адвокатом Пединою О.А., який є фахівцем в галузі права, позиції захисту та можливість подання доказів ,заяв та клопотань погоджено, підстав для зупинення провадження апеляційний суд не вбачає.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення адвоката Педини О.А., апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортного засобу особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення (ст. 251 КУпАП).

Суд першої інстанції зробив висновок про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі: протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №123800 від 06.09.2024; направленням на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 06.09.2024; рапортом працівника поліції від 06.09.2024; диском з відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, Постановою КМУ від 17 грудня 2008 р. N 1103, з яким кореспондуються положення п.6 Розд. Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затв. Наказом МВС України від 07.11.2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Зазначеними нормативними актами підкреслено, що факт такої події як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння має встановлюватися із застосуванням технічних засобів відеозапису а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків.

Як вбачається з матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений із застосуванням відеозапису на мобільний телефон поліцейського та без залучення свідків.

З рапорту поліцейського на ім`я керівника підрозділу поліції вбачається, що відеозапис проводився з мобільного телефону у зв`язку з розрядженням бодікамер (а.с.№№7).

Чинним законодавством України не передбачено можливості здійснювати фіксацію порушень ПДР на особисті мобільні телефони поліцейських, за умови матеріального забезпечення посадових осіб відповідних підрозділів бодікамерами.

Проте, нормативними актами, зазначеними вище, врегульовано, що у разі неможливості фіксування події технічними засобами відеофіксації необхідно складати протокол про відмову у проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків.

Оскільки протокол про адміністративне правопорушення поліцейським складений в порушення вимог законодавства без застосування належних технічних засобів відео фіксації та без присутності двох свідків, взагалі відсутності свідків понятих, то дані, які містяться у ньому, не можуть бути визнані допустимими доказами.

Із зазначених підстав не можуть бути визнані допустимими доказами вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного із безпекою дорожнього руху, і відеозаписи з особистих смартфонів поліцейських, які жодним чином не ідентифіковані ні органом досудового розслідування , ні судом , не визнані доказом у провадженні.

Направлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я, складене поліцейським, не містить підпису особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та не несе інформації, яка б могла підтвердити чи спростувати факт відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку.

З огляду на відсутність відео фіксації події належними технічними засобами, не залучення свідків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, слід визнати, що належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, матеріали справи не містять, тому доводи апеляційної скарги захисника є слушними, при умові беззаперечного невизнання вини самим ОСОБА_1 .

Окрім того, у справі є беззаперечні дані, що ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, позитивно характеризується командирами відповідної військової частини та підрозділу , нагороджений високими відзнаками Держави за службу в ЗСУ під час війни.

Законодавцем визначено ,що відносно військовослужбовців діє спеціальний порядок їх огляду на стан сп`яніння, визначений приписами ст. 266-1 КУпАП.

Військовослужбовець ОСОБА_1 , згідно протоколу, перебував за кермом з ознаками наркотичного сп`яніння і тому згідно за приписами ч. 3 ст. 266-1 КУпАП міг бути підданий огляду тільки посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів відповідно до порядку, встановленого ч. 2-7 ст. 266-1 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу, що цей установлений законом порядок працівниками поліції не був дотриманий. Тому вся процедура огляду, яку застосували до ОСОБА_1 згідно з категоричними приписами ч. 9 ст. 266-1 КУпАП є недійсною, проведеною всупереч закону та підзаконним актам , а її результати слід визнати недопустимими доказами, оскільки отримані всупереч умовам і порядку, встановлених законом.

Застосування цієї процедури починається з моменту встановлення, що особа є військовослужбовцем.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З огляду на наведене вище , апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити , а оскаржену постанову скасувати у зв`язку з істотним порушенням матеріальних і процесуальних норм.

При цьому апеляційний суд виходить із того, що згода чи незгода військовослужбовця пройти огляд чи його проходження значення не має, оскільки норма ст. 266-1 КУпАП має імперативний характер, описує випадки і процедуру огляду військовослужбовців (якщо є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях) і адресована службовим особам, які повинні провести такий огляд з дотриманням визначеної процесуальної форми, хоча власне і сама відмова ОСОБА_1 від проходження огляду , також є сумнівною з огляду на Закон .

Окрім того, у відповідності до ст. 266 КУпАП ОСОБА_1 не був відсторонений віл керування транспортним засобом, при умові, якщо у працівників поліції були підозри вважати, що ОСОБА_1 перебував у стані сп`яніння.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин постанову належить скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП

Керуючись ст. 55 Конституції України , ст 6 ст. ст.247, 293, 294 КУпАП, суд

постановив:

Поновити адвокату Педині О.А. строк на апеляційне оскарження постанови Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 14.04.2025 відносно ОСОБА_1

У задоволенні клопотання адвоката Педини О.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про зупинення провадження у справі -відмовити.

Апеляційну скаргу адвоката Педини О.А. в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 -задовольнити.

Скасувати постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 14.04.2025 відносно ОСОБА_1 і ухвалити нову постанову.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: С.І. Бурденюк