КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№33/824/1493/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2025 року місто Київ

справа № 372/6645/24

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В.,

за участю:

захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Євдокимова Дмитра Андрійовича,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника-адвоката Євдокимова Дмитра Андрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Обухівського районного суду Київської області від 22 січня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Обухівського районного суду Київської області від 22 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, захисник-адвокат Євдокимов Д.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційні скарги, які за своїм змістом є ідентичними, в яких просив постанову скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилався на те, що жодних підстав для проведення огляду його підзахисного на стан алкогольного сп`яніння взагалі не було, оскільки жодних ознак алкогольного сп`яніння у нього не було, а формально вписані поліцейськими до протоколу про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння його підзахисного були ними вигадані, тому ОСОБА_1 взагалі мав повне право не проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на вимогу поліцейських, однак, будучи законослухняною та добросовісною людиною, одразу ж погодився на це.

Зазначав, що працівники поліції сфальсифікували фабулу протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки згідно неї ОСОБА_1 нібито відмовився від проходження такого огляду о 19 год. 36 хв., що є неправдою, оскільки о 19 год. 36. хв його підзахисний прямо і чітко погодився на проходження такого огляду на місці з використанням спеціального технічного засобу і потім півтори години чекав його проведення.

Вказував, що у матеріалах справи в порушення прямих вимог закону відсутній безперервний відеозапис обставин події, натомість наявна велика кількість окремих п`ятихвилинних відеороликів - «нарізок» зі значними паузами між ними, при цьому чим займались поліцейські у періоди відповідних пауз, коли виключали свої нагрудні відеокамери, стороні захисту невідомо.

Посилався на те, що грубі порушення законності, допущені працівниками поліції при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення по даній справі, а також відсутність у них спеціальних технічний пристроїв для проведення огляду особи на стан алкогольного сп`яніння, є підставою для застосування по справі заходів судового контролю у вигляді постановлення окремої ухвали.

В судовому засіданні апеляційного суду, захисник-адвокат Євдокимов Д.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника-адвоката Євдокимова Д.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно з п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, проходження в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортними засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, на вимогу працівника поліції від проходження в установленому порядку огляду на місці за допомогою спеціальних технічних засобів та/або в закладі охорони здоров`я для визначення стану алкогольного сп`яніння, а суб`єктивна сторона передбачає умисну форму вини.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст.266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103.

За правилами ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до п.п.2, 3, 6, 7 вказаної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є підставою притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а за змістом п.8 Порядку №1103 від 17 грудня 2008 року у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №791983, 07 грудня 2024 року о 19:36 год. на автодорозі Р-01 14 +450, водій громадянин ОСОБА_1 будучи причетним до ДТП керував автомобілем Mercedes-Benz д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мовлення. Від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на алкотестері «Драгер» та в медичному закладі Обухівська БЛІЛ водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами, а саме:

відомостями, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення від 07 грудня 2024 року серії ААД №791983;

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07 грудня 2024 року;

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду;

рапортом інспектора сектору моніторингу Обухівського РУП ГУНП в Київській області від 07 грудня 2024 року, в якому зазначено, що 07 грудня 2024 року о 19.11 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що сталося ДТП не доїжджаючи до ОСОБА_2 , водій марки авто Mercedes д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння намагається поїхати з місця ДТП.

відеозаписом з бодікамери.

Як вбачається з відеозапису, на запитання працівника поліції чи вживав ОСОБА_1 алкоголь перед тим як рухатися, останній відповів, що не вживав (19:32:16-19:32:19). Після чого працівником поліції було поставлене запитання водію чи погоджується він пройти освідування на стан сп`яніння чи відмовляється, на яке ОСОБА_1 тривалий час не давав відповіді (19:32:22-19:33:22). На теж саме запитання працівника поліції чи буде останній проходити освідування, ОСОБА_1 відповів, що так (19:33:23-19:33:25). На запитання працівника поліції чи буде ОСОБА_1 проходити на місці чи в медичному закладі, останній відповів, що на місці (19:35:42). На запитання працівника поліції чи все таки буде він проходити освідування на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 відповів, що ні, не буде (20:54:31), після чого працівником поліції було запропоновано проїхати в лікарню, на що останній відмовився (20:54:48).

Відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння є підставою притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Сукупність наведених доказів підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та порушення ним п.2.5 Правил дорожнього руху України.

З огляду на наявні у справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п. 2.5, ПДР України та прийняв законне рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вони спростовуються доказами, які містяться в матеріалах даної справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції сфальсифікували фабулу протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки згідно неї ОСОБА_1 нібито відмовився від проходження такого огляду о 19 год. 36 хв., що є неправдою, оскільки о 19 год. 36. хв його підзахисний прямо і чітко погодився на проходження такого огляду на місці з використанням спеціального технічного засобу і потім півтори години чекав його проведення, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, спочатку ОСОБА_1 погодився на огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», проте, в подальшому, після оформлення працівниками поліції дорожньо-транспортної пригоди, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та в медичному закладі.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи в порушення прямих вимог закону відсутній безперервний відеозапис обставин події, натомість наявна велика кількість окремих п`ятихвилинних відеороликів - «нарізок» зі значними паузами між ними, при цьому чим займались поліцейські у періоди відповідних пауз, коли виключали свої нагрудні відеокамери, стороні захисту невідомо, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, ст. 251 КУпАП встановлені джерела доказів у справах про адміністративні правопорушення. При цьому, вказаною нормою закону не встановлено вичерпний перелік документів чи інших джерел інформації, які можуть бути доказами.

Таким чином, відеозапис, що міститься в матеріалах справи та який містить фактичні дані щодо обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, є належним доказом у справі про адміністративне правопорушення, як це передбачено ст. 251 КУпАП.

З вказаного відеозапису вбачається, що на ньому відображені події, що описані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №791983 від 07 грудня 2024 року. Підстави вважати вказаний відеозапис неналежним та недопустимим доказом у суду апеляційної інстанції відсутні, оскільки на ньому зафіксований той самий транспортний засіб і та ж особа, які вказані у зазначеному вище протоколі про адміністративне правопорушення.

Окрім того, вказаний відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, вмотивованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги захисника-адвоката Євдокимова Дмитра Андрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Обухівського районного суду Київської області від 22 січня 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Борисова О.В.