ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 597/317/25Головуючий у 1-й інстанції Торська І.В.
Провадження № 33/817/305/25 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 р.

Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , - адвоката Данильчука Н.Б.,

розглянувши, в режимі відеоконференції, матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Данильчука Н.Б. на постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 21 травня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 21 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як визнав суд, 04.03.2025 року о 18 год. 17 хв. в м. Заліщики провулок Маковея,1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ВАЗ2108, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння покривів шкіри обличчя, тремтіння пальців рук). Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку, зі згоди водія, за допомогою газоаналізатора Alcotest6810, тест №1031, результат 1,28 проміле, з яким водій згідний. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі водій відмовився на місці зупинки. Водія від керування транспортним засобом відсторонено. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвокат Данильчук Н.Б., вважає, що оскаржувана постанова не відповідає повноті судового розгляду, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та підлягає до скасування.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що поліцейським не правильно зазначена кваліфікація правопорушення за п.2.9 а ПДР, оскільки з відеозапису наявного в матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_1 не погодився з результатами огляду, проведеного поліцейськими на місці зупинки автомобіля за допомогою спеціального технічного приладу, а також відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, таким чином він фактично відмовився від проходження огляду, що є порушенням вимог п.2.5 ПДР України.

Окрім того, захисник Данильчук Н.Б. вказав на те, що наявний в матеріалах справи відеозапис переривається, та не є безперервним, а відтак не може вважатися належним та допустимим доказом на підтвердження винуватості ОСОБА_1 ..

Просить скасувати постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 21 травня 2025 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Данильчука Н.Б., який підтримав подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 21 травня 2025 року та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Висновок суду про винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведений належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, відповідно до вимог п. 2.9 а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 005218 від 04.03.2025 р., ОСОБА_1 04.03.2025 р. о 18 год 17хв. в м. Заліщики, провулок Маковея керував транспортним засобом марки «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6810» №1031 від 04.03.2025. Результат огляду 1,28 проміле.

В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Протокол підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень та заперечень, що також підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та спростовує твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не погоджувався з результатами огляду, проведеного поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Зокрема, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та результатом тестування на вміст алкоголю в організмі, в яких зафіксовано результат огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, що становить 1,28 проміле.

Зазначені документи підписані ОСОБА_1 , що фактично підтверджує його згоду з результатом проведеного огляду.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з нагрудної камери працівників патрульної поліції, з якого вбачається, що за результатом проведеного огляду з використанням технічного приладу газоаналізатора «Alcotest 6810» виявлено вміст алкоголю в організмі ОСОБА_1 1,28 проміле, з чим останній погодився (назва файлу 13004.03.2025 МР4 18:23:28).

З огляду на дані протоколу, акту огляду, роздруківки з результатами огляду, та змісту відеозапису, на якому водій був згідний з результатами огляду, проведеного поліцейським з використанням спеціального технічного засобу, та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, висновок суду першої інстанції про допущене ОСОБА_1 правопорушення є правильним.

Тому, апеляційний суд не приймає до уваги та оцінює критично твердження сторони захисту про те, що працівники поліції неправильно кваліфікували дії ОСОБА_1 за п.2.9 "а" ПДР, оскільки водій, після проведення огляду на стан сп`яніння жодних заперечень щодо процесу проведення огляду, а також незгоди із його результатами не висловлював, а навпаки погодився з результатом, та не заперечував факт попереднього вживання ним алкогольних напоїв, що зафіксовано на відеозаписі події, і це давало підставу працівнику поліції зафіксувати виявлене правопорушення, склавши відповідний протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за порушення вимог п. 2.9 "а" ПДР України.

Також, суд зазначає, що висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає вимогам статтей 283, 284 КУпАП.

Доводи апелянта про недотримання працівниками поліції вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС від 18.12.2018 року № 1026, у зв`язку з тим, що відеозапис переривається та не є безперервними, вважаю безпідставними, оскільки наведені ним міркування з цього приводу носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами, які б з технічного погляду могли поставити під сумнів достовірність проведеного відеозапису.

Досліджені судом відеозаписи в достатній мірі дають можливість як ідентифікувати особу щодо якої складено протокол про адміністративний правопорушення, так і повністю перевірити процедуру фіксації правопорушення і оформлення результатів виявлених порушень.

Зокрема, апеляційний суд зазначає, що для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою нагрудної відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне. Відповідно до наданого відеозапису, на ньому, зокрема, відображено факт погодження ОСОБА_1 з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці події та відмову останнього від огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів чи їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на вказані вище докази, які належним чином досліджені судом першої інстанції, вважаю, що дії працівників поліції при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 , узгоджуються з приписами ст.266 КУпАП та відповідають вимогам Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року №1103.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.

Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація її дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого нею правопорушення, особи правопорушника, ступеню її вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Заліщицького районного суду Тернопільської області від 21 травня 2025 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування та закриття провадження у справі, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 21 травня 2025 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя