Справа № 748/209/25 Головуючий у 1 інстанції Кухта В. О.
Провадження № 33/4823/411/25
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2025 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

за участю захисника адвоката Похилька С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Похилька С.П. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11 квітня 2025 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 121, ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення, відповідно до ст. 36 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 605,60 грн.

Як встановив суд, 15 січня 2025 року о 10 год. 05 хв., на а/д Н-27, Чернігів-Мена-Сосниця-Грем`яч, 13 км, с. Березанка, Чернігівського району, Чернігівської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Daewoo Leganza", державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Крім того, 15 січня 2025 року о 10 год. 05 хв., на а/д Н-27, Чернігів-Мена-Сосниця-Грем`яч, 13 км, с. Березанка, Чернігівського району, Чернігівської області, керував транспортним засобом "Daewoo Leganza", державний номерний знак НОМЕР_1 , у якого на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування, що зменшує їх прозорість та світлопропускання, чим порушив п. 31.4.3 "ґ" Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, захисник адвокат Похилько С.П. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду як незаконну, необґрунтовану та закрити провадження по справі за відсутністю в діях його довірителя події та складу даних адміністративних правопорушень. Вважає, що висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, а постанова винесена із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, процедура проходження огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння була порушена. При цьому, посилається на те, що ОСОБА_1 вживав лікарські засоби на основі спирту, що, на думку апелянта і вплинуло на отриманий позитивний результат у ході тестування. Окрім цього, акцентує увагу на тому, що він не перебував в стані алкогольного сп`яніння у відповідності до Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 року, оскільки мінімальна межа вмісту алкоголю, для визначення стану алкогольного сп`яніння згідно норм міжнародного права повинна становити 0,25 мг на літр повітря, що видихається. Також, вважає, що працівником поліції особисто зроблено висновки щодо тонування світлових приладів на автомобілі, а тому вважає притягнення ОСОБА_1 , за керування транспортним засобом у якого на розсіювачах світлових приладів нанесене тонування, передчасним. Окрім цього, зазначає, що у протоколах про адмінправопорушення не вказана марка транспортного засобу, яким керував останній.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

При цьому, в судовому засіданні захисник зазначив, що ОСОБА_1 був поінформований належним чином про час та місце слухання справи та не заперечував щодо розгляду справи за його відсутності.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ за № 1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, (далі - Інструкція) огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №221439 від 15.01.2025 року, ОСОБА_1 15 січня 2025 року о 10 год. 05 хв., на а/д Н-27, Чернігів-Мена-Сосниця-Грем`яч, 13 км, с. Березанка, Чернігівського району, Чернігівської області, керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху (а.с.3).

Отже, даний протокол є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним з джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП.

Як убачається з інформації з роздруківки приладу «Драгер», результат продуття ОСОБА_1 зазначеного спеціального технічного приладу становить 0,33 проміле (а.с.5).

Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, також підтверджуються висновком КНП «ЧОПНЛ щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №39 від 15.01.2025 року, відповідно до якого ОСОБА_1 на момент огляду перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с.7).

Відповідно до ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозаписи інспектора патрульної поліції.

В матеріалах справи наявний диск з відеозаписами події, за участю ОСОБА_1 (а.с.9), зміст якого підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, та висновки місцевого суду про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Із переглянутих апеляційним судом відеозаписів з нагрудної камери поліцейського вбачається, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб марки «Daewoo Leganza», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_1 . При спілкуванні з останнім, працівник поліції виявив у нього явні ознаки алкогольного сп`яніння і на пропозицію пройти відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння він погодився пройти такий на місці за допомогою приладу «Драгер», результат огляду - 0,33 проміле. Із результатом огляду водій спочатку погодився та згодом виявив бажання пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, куди його і було доставлено, де лікарем наркологом був проведений відповідний огляд останнього, в тому числі, і за допомогою приладу «Драгер», результат огляду 0,32 проміле (10:43:10), та через незначний проміжок часу 0,26 проміле (11:04:06).

В ході апеляційного розгляду справи було встановлено, що зазначені докази є належними і допустимими, оскільки отримані у відповідності до вимог чинного законодавства, зафіксовані у належній процесуальній формі і узгоджуються між собою.

Зокрема, з наданих суду матеріалів вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведено у встановленому Законом порядку. Дані обставини підтверджуються актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, протоколом про адміністративне правопорушення, висновком щодо результатів медичного огляду та відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

При цьому, протокол про адміністративне правопорушення складено у присутності ОСОБА_1 .

Огляд останнього на стан алкогольного сп`яніння проводився в медичній установі, а саме - у КНП «ЧОПНЛ» Чернігівської обласної ради, яка входить до переліку закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Слід зазначити і те, що ОСОБА_1 не наполягав на проходженні огляду в іншому медичному закладі, чи мав сумніви у професійності та кваліфікації лікаря, яка проводила огляд та склала медичний висновок.

Також, матеріали справи не містять будь-яких відомостей про те, що ОСОБА_1 або його захисник звертались зі скаргами до керівництва медичної установи на дії медичних працівників щодо проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та заповнення медичних документів, а також до правоохоронних органів з відповідною заявою чи скаргою про перевищення лікарем своїх службових повноважень, що свідчить про належно проведений огляд на стан виявлення алкогольного сп`яніння і дає підстави для відхилення доводів апеляційної скарги.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного Інструкцією. Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

Щодо сумнівів апелянта у правильності отриманого результату огляду за допомогою приладу Драгер, то суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Так, згідно технічних характеристик приладу Драгер, у режимі продуття через мундштук аналізатор автоматично контролює тривалість видиху і витрату повітря відповідно до заводських налаштувань. Зразок проби повітря для аналізу забирається в кінці видиху з області легень найбільш насичених парами етанолу та враховуючи результати огляду, як на місці зупинки транспортного засобу 0,33 проміле, а також у закладі охорони здоров`я 0,31 та 0,26 проміле, будь-яких сумнівів у достовірності отриманих результатів та перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння, під час керування транспортного засобу, у апеляційного суду не виникає.

До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час огляду на стан сп`яніння та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Не є переконливими і твердження апелянта, що він не перебував в стані алкогольного сп`яніння у відповідності до Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 року, оскільки мінімальна межа вмісту алкоголю, для визначення стану алкогольного сп`яніння згідно норм міжнародного права повинна становити 0,25 мг на літр повітря, що видихається, що становить 0,5 проміле, з огляду на таке.

Відповідно до статті 8 пункту 5 Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968, яка ратифікована Українською РСР 25.04.1974 року, із змінами, внесеними Європейською угодою, якою доповнено Конвенцію про дорожній рух, від 01.05.1971 року, зі змінами та доповненнями, в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, які стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий Законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках - у повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю в крові у відповідності до національного законодавства не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

Згідно з п. 7 розділу 2 Інструкції, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Конвенція про дорожній рух не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0,25 мг у видихаємому повітрі, що й має місце в Україні, де встановлено мінімальний показник рівня алкоголю 0,2 проміле, а тому, порушень норм національного та міжнародного законодавства при розгляді справи в місцевому суді апеляційний суд не вбачає.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію останнього слід розцінювати, як намагання його довірителем уникнути встановленої Законом відповідальності за скоєне.

Частиною 1 статті 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Згідно ч. 4 статті 121 КУпАП відповідальність настає за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою-третьою цієї статті.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №221426 від 15.01.2025 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП (а.с.39), постановою серії ББА №557716 від 18.01.2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП (а.с.41) та відеозаписами працівників поліції (а.с.9).

Відповідно до п. 31.4.3 «ґ» забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема, на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Досліджуючи наявні докази в матеріалах справи, апеляційний суд приходить до обґрунтованого переконання про те, що вина ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП доведена повністю та поза розумним сумнівом, зокрема, що останній здійснював експлуатацію транспортного засобу на розсіювачах світлових приладів на яких нанесено тонуванняя, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання, тобто, такий був заборонений до експлуатації.

В протоколах про адмінправопорушення (а.с.3,39) у графі № 5 встановлено особу водія та у графі № 6 зазначено транспортний засіб, яким керував останній і це дає підстави для відхилення доводів апелянта в цій частині.

Отже, викладені обставини вказують на те, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 121, ч. 1 ст. 130 КУпАП, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, яка є найбільш суворою, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, його особи, ступеня вини, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як ОСОБА_1 , так і іншими особами.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчинених правопорушеннях, кваліфікацію дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Похилька С.П. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 121, ч. 1 ст. 130 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач