Справа № 299/828/25
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.06.2025 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Степанова Б.С. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 12 березня 2025 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.185-10 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 12 березня 2025 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185-10 КУпАП та застосовано до нього стягнення у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. (одна тисяча сімсот гривень).

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 коп.).

Відповідно до постанови суду, - Громадянин України ОСОБА_1 22.01.2025 о 20-15 год. на напрямку 111 прикордонного знаку на території Вилоцької ОТГ Берегівського району Закарпатської області на відстані 400 м від лінії державного кордону України у прикордонній смузі був виявлений прикордонним нарядом у прикордонній смузі у складі групи осіб, та на неодноразово повторювані законні вимоги військовослужбовців прикордонного наряду зупинитися та пред`явити документи, що посвідчують особу, не реагував та вдався до втечі групою осіб.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Степанов Б.С. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судута закрити провадження за відсутності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення. Вважає, що оскаржувана постанова суду є незаконною та необґрунтованою, так як не враховані доводи представника, зокрема: вказаний протокол не відповідає обставинам справи та вимогам закону. Зазначає, що ОСОБА_1 був затриманий в середині приватного будинку, який орендував, та під час перевірки документів, які добровільно надав, працівник ДПСУ вказав у протоколі, що ОСОБА_1 здійснив спробу незаконного перетину державного кордону з Україною, поза встановленими пунктами пропуску у складі групи, не виконав законні вимоги та намагався втекти, проте вказані відомості нічим не підтверджуються. Вказує, що в протоколі не вказані свідки вчинення ОСОБА_1 та іншими особами адміністративного правопорушення, та відсутні будь-які пояснення. Також зазначає, що немає схеми правопорушення на якій зафіксовані умовні позначки місця вчинення правопорушення, місця розташування, маршрут руху порушника та ліню державного кордону, а також фото чи відео фіксації факту вчинення правопорушення чи інших беззаперечних доказі, які б вказували на причетність ОСОБА_1 до інкримінованого йому правопорушення.

До початку судового засідання від адвоката Степанова Б.С. надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та відсутності ОСОБА_1 , оскільки останній 26.01.2025 був мобілізований і на даний час проходить службу в ЗСУ. Апеляційну скаргу підтримує повністю та просить її задовольнити.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Степанова Б.С. відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку

Згідно положень ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вказаних вимог дотримався.

Частиною 2 статті 185-10 КУпАП передбаченого адміністративну відповідальність, зокрема за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, вчинені групою осіб.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № №241892 від 23 січня 2025 року, 22.01.2025 о 20 год. 15 хв. прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на напрямку 111 прикордонного знаку (територія Вилоцької територіальної громади Берегівського району Закарпатської області) на відстані близько 400 метрів від лінії державного кордону України в межах прикордонної смуги був виявлений та затриманий громадянин України ОСОБА_1 , який на неодноразову повторювану законну вимогу ОСОБА_2 зупинитися та надати документи, що посвідчують особу для перевірки, спільно з громадянами України ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , проігнорував та вдався до втечі, в подальшому був затриманий військовослужбовцями ДПС.

Своїми діями громадянин України ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 23 ЗУ « Про Державну прикордонну службу України» від 19.06.2003, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 185-10 КУпАП.

Протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, підписаний уповноваженою особою та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , без зауважень.

Окрім цього, факт вчинення злісної непокори вимогам прикордонного наряду підтверджується даними протоколу про адміністративне затримання від 22.01.2025, відповідно до якого ОСОБА_1 був затриманий на напрямку 111 прикордонного знаку (територія Вилоцької територіальної громади Берегівського району Закарпатської області) на відстані близько 400 метрів від лінії державного кордону України в межах прикордонної смуги за злісну непокору законному розпорядженню прикордонного наряду «Прикордонний патруль», а саме на неодноразову повторювану вимогу прикордонного наряду пред`явити документи, що посвідчують особу вдався до втечі; а також даними Рапорту старшого розвідника водія оперативно-розшукової групи (з місцем дислокації населений пункт Вилок) підрозділу оперативно-розшукового відділу (з місцем дислокації населений пункт АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.01.2025 штаб-сержанта ОСОБА_2 про факт затримання ОСОБА_1 ; схемою виявлення та затримання гр.України ОСОБА_1 та іншими матеріалами справи.

Вищенаведені докази, які є належними та допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки сумнівів у їх достовірності чи порушень під час їх підготовки та збирання у ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 185-10 КУпАП адміністративного правопорушення.

Поряд з тим, жодного доказу, який би ставив під сумніви правомірність складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 останнім не надано.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що старший розвідник водій оперативно-розшукової групи (з місцем дислокації населений пункт АДРЕСА_2 ) підрозділу оперативно-розшукового відділу (з місцем дислокації населений пункт АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.01.2025 штаб-сержант ОСОБА_2 був упередженим при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу за ознаками передбаченого ч. 2 ст. 185-10 КУпАП адміністративного правопорушення, що в нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не посилався ОСОБА_1 .

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що вказаний штаб-сержант ОСОБА_2 , діяв у межах наданих йому повноважень.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 перебував в орендованому будинку та відпочивав, а не поза межами пунктів пропуску, добровільно надав для перевірки документ, що посвідчує його особу, не намагався втекти, виконував всі вимоги та вказівки уповноважених осіб, апеляційний суд відхиляє, оскільки вважає, що такі спростовуються сукупністю вищенаведених доказів і є такими, що спрямовані виключно на ухилення останнього від адміністративної відповідальності.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 здійснив злісну непокору законній вимозі військовослужбовця Держприкордонслужби під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону України, а саме: неодноразово повторювану законну вимогу штаб-сержанта ОСОБА_2 пред`явити документи, що посвідчують особу проігнорував та вдався до втечі.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 185-10 КУпАП, полягає у вчиненні такого діяння: відкритої відмови виконати законне розпорядження чи вимогу військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, а так само іншого умисного їх невиконання зазначених розпоряджень та вимог.

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторюваних законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185-10 КУпАП, оскільки наявними доказами безумовно підтверджується те, що на законні вимоги працівника прикордонної служби надати документи для перевірки з метою контролю за дотриманням прикордонного режиму, ОСОБА_1 не реагував, проігнорував такі вимоги, чим вчинив адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 185-10 КУпАП.

На інші доводи, які могли б слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, під час розгляду справи в апеляційному суді такі не встановлені.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 185 -10 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено згідно зі ст. 33-35 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування постанови судді, при апеляційному перегляді не встановлено.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі сторони захисту не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана апеляційна скарга адвокатом Степановим Б.С. в інтересах ОСОБА_1 без задоволення.

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Степанова Богдана Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 12 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 185-10 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага