Справа № 342/345/25
Провадження № 3/342/117/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 року м. Городенка

Суддя Городенківського районного суду Івано-Франківської області Гайдич Р.М., за участі адвоката Візінського В.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділення поліції №2 (м.Городенка) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, військовослужбовця,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

В матеріалах справи є інформація, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем.

Згідно вимог ч.1 ст.15 КУпАП військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

З приводу чого суд зазначає, що справи за ч.1 ст.130 КУпАП відносно осіб які є військовослужбовцями підлягають розгляду судом на загальних підставах.

Правопорушення були вчинені за наступних обставин.

31.03.2025 біля 12-18 год. по на вул.Височана в м.Городенка Коломийського району Івано-Франківської області ОСОБА_1 керував ТЗ Ауді А-6 р.н. (іноземний) НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Результат огляду позитивний 0,73 проміле. Своїми діями він порушив п.п. 2.9 а, ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Розгляд справи призначався на 16.04.2025, 01.05.2025, 15.05.2025, 23.05.2025 та на 13.06.2025. В судові засідання ОСОБА_1 жодного разу не прибув. Про час і місце розгляду справи повідомлявся в передбачений законодавством спосіб.

В судовому засіданні 13.05.2025 адвокат Візінський В.В., за клопотанням якого неодноразово переносились судові засідання, ствердив, що його клієнт вину не визнає. Зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази керування Федуником ТЗ 31.03.2025. Також він не визнавав результатів огляду який було проведено поліцейськими та йому не було роз`яснено, що в разі не визнання огляд може бути проведено в медичному закладі. Також під час огляду поліцейськими не враховано, що він є військовослужбовцем і відносно нього має бути застосовано інший порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Ще адвокат звернув увагу, що в результаті приладу Драгер номер протоколу записано не точно, а саме, що протокол закінчується на цифру 5, а в результаті тесту записано рукою цифру 6. Звернув увагу і на те, що Федуник підписував направлення та акт огляду які були тільки частково заповнені поліцейським, тощо. Просив закрити провадження по справі.

Вислухавши адвоката Візінського В.В., дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозаписи надані працівниками поліції, приходжу до наступного висновку.

Згідно з п. 1.1 ПДР, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.2.9а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 2 статті 58 Конституції України визначено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №286685 Федуник керував 31.03.2025 в м.Городенка ТЗ перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою на те особою - працівником поліції, після встановлення особи правопорушника, відповідно до вимог ст.254 КУпАП, а саме не пізніше 24-годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлений ст. 256 КУпАП. Протокол підписаний уповноваженою особою та Федуником без будь-яких зауважень.

Матеріали справи не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час зупинки Федуника та під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.

Відповідно до змісту ст.266 КУпАП та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доводиться наявними доказами, а саме:

- даними рапорту поліцейського від 31.03.2025 де відображено інформацію про факти вчинення правопорушення водієм Федуником який керував ТЗ з ознаками алкогольного сп`яніння і пройшов тест на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ під його керуванням;

- даними акту та направлення для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі в котрих зазначено про результат огляду 0,73 проміле.;

- роздруківкою приладу Драгер із результатом 0,73 проміле, в котрому є підпис Федуника без будь-яких зауважень;

Даними DVD-R диску із відеозаписами події правопорушень, вчиненого 31.03.2025 водієм ОСОБА_1 , а саме де відображено:

- рух автомобіля Ауді сірого кольору із номерним знаком іноземної реєстрації;

- факт спілкування працівника поліції із водієм автомобіля, після його зупинки поліцейським із повідомленням причини зупинки, а саме порушення водієм ПДР, що підтвердив сам водій стверджуючи, що поспішає тому і порушив;

- за кермом заведеного ТЗ, під час повідомлення поліцейським причини зупинки, знаходився водій, який вказав свої анкетні дані, надавши паспорт громадянина України, як ОСОБА_1 та вказав, що він є військовослужбовцем;

- ОСОБА_2 також повідомив поліцейським, що його вже раніше зупиняли під час керування ТЗ в стані алкогольного сп`яніння, однак справа ще не розглянута судом;

- повідомлення водію поліцейськими ознаки алкогольного сп`яніння;

- роз`яснення поліцейським водію процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі;

- на пропозицію поліцейських пройти огляд, водій погодився та не заперечував результат тесту;

- під час спілкування водій не висловлював свого зауваження з приводу незрозумілості своїх прав і не виявляв бажання скористатись правовою допомогою;

- протягом тривалого спілкування із поліцейськими ОСОБА_2 стверджував декілька разів про свою винуватість та не заперечував факту керування ТЗ із порушенням ПДР після вживання алкогольних напоїв;

- повідомлення поліцейським водію Федунику про його відсторонення від керування ТЗ через виявлення в нього стану алкогольного сп`яніння;

- ознайомлення водія із змістом протоколів, що засвідчено також його особистим підписом.

Долучені до матеріалів справи відеозаписи повністю відображають події, які відбулися за участі водія ОСОБА_1 31.03.2025 в м.Городенка із моменту його зупинки до ознайомлення із змістом протоколу. Та підтверджують факт керування Федуником ТЗ із порушенням ПДР, що ним підтверджувалось неодноразово під час спілкування з поліцейськими.

Досліджені судом відеозаписи досить інформативні, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, є послідовними.

Вище зазначені докази в цілому жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.

Судом критично оцінюються покликання адвоката Візінського В.В на відсутність доказів керування ТЗ водієм Федуником 31.03.2025 в м.Городенка, про проведення працівниками поліції огляду водія на стан алкогольного сп`яніння з порушенням вимог чинного законодавства, про невідповідність записано номеру протоколу в результаті (роздруківці) приладу Драгер, тощо. Оскільки це все спростовується наявними в сукупності матеріалами справи.

Зокрема на відеозаписі протягом тривалого спілкування водій ОСОБА_2 неодноразово стверджував, що він дійсно керував 31.03.2025 ТЗ з порушенням ПДР, також водій ОСОБА_2 не заперечував результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Щодо порушеного поліцейськими порядку проведення огляду Федуника як військовослужбовця на стан алкогольного сп`яніння, то як зазначено судом вище відповідно до вимог ч.1 ст.15 КУпАП військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. Відповідно справи за ч.1 ст.130 КУпАП відносно осіб які є військовослужбовцями та керують не службовими ТЗ від моменту їх зупинки ТЗ поліцейськими на дорозі загального користування до моменту розгляду матеріалів справи судом здійснюється на загальних підставах.

А з приводу написання однієї цифри 6 кульковою ручкою на результаті приладу Драгер, що не співпадає із номером протоколу, суд зазначає наступне. В роздруківці записано номер протоколу в якому є декілька цифр 6 і остання цифра в номері хоч і не записана чітко як цифра 5, на яку покликається захисник, однак вона візуально відрізняється від інших цифр 6. Будь-яких експертиз з цього приводу не проводилось, а сама не чіткість написання однієї із цифр не спростовує факту керування водієм Федуником ТЗ в стані алкогольного сп`яніння.

Також не надано захисником того, що він чи водій Федуник оскаржували дії працівників поліції з приводу фальсифікації матеріалів даної справи чи з приводу вчинення неправомірних дій поліцейськими під час оформлення матеріалів даної справи починаючи від 31.03.2025 до червня місяця 2025 року. Зокрема не надано доказів того, що працівники поліції примушували Федуника будь-яким чином розписуватись в протоколі, роздруківці приладу Драгер, направленні на огляд чи в акті огляду, перешкоджали йому здійснювати свій захист, зокрема скористатись послугами захисника, надати пояснення під час спілкування на місці зупинки ТЗ чи після того. Як і не надано ними результатів такого оскарження.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (п.65).

За таких обставин, встановлюючи наявність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами.

Вважаю, що в діях ОСОБА_1 є склад адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і його дії кваліфіковано правильно.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У рішення ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» та «Шабельник проти України» неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів має відповідати передбаченим національним правом вимогам основним правам гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Тобто, якщо уповноваженим органом не доведено підставність притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи, самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді.

Керуючись ст. 33 КУпАП, враховуючи особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, характер вчиненого ним адміністративного правопорушення, відсутність пом`якшуючих чи обтяжуючих обставин, тому вважаю за необхідне накласти на останнього адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців з дня набрання законної сили.

Адміністративне стягнення відповідно до ст. 23 КУпАП є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП особа, на яку накладено адміністративне стягнення, сплачує судовий збір у розмірі, визначеному п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, 33-35, 40-1,130, 221, 251, 266, 283-285, 294, 299, 307, 308 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмір 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 до державного бюджету судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

На підставі ч.2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу у строк, встановлений ч.1 ст. 307 КУпАП, при примусовому виконанні цієї постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Городенківський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: Гайдич Р. М.