Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/371/25 Головуючий у суді І-ї інстанції Бурко Р. В.
Категорія - 124 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2025 року. Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційними скаргами захисника Пільгуя Олексія Миколайовича та ОСОБА_1 на постанову Фортечного районного суду м. Кропивницького від 07 травня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки на запит суду не надано,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік, а також стягнуто з нього на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.,

за участю:

захисника Пільгуя О.М.,

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Фортечного районного суду м. Кропивницького від 07 травня 2025 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 11.03.2025 року о 13 год. 42 хв., в м. Кропивницькому по вул. Роднікова, 86 в напрямку пр. Інженерів, керуючи транспортним засобом «Trabant», державний номер НОМЕР_1 , на горизонтальній ділянці проїзної частини дороги, не вибрав безпечної швидкості руху його транспортного засобу, допустив виїзд його за межі проїзної частини, з подальшим наїздом на нерухому перешкоду, а саме будинок міського типу, що розташований за адресою: м. Кропивницький, вул. Роднікова, 86. Внаслідок чого транспортний засіб та фундамент будинку отримали механічні пошкодження, а водій ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі захисник Пільгуй О.М. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови у зв`язку з тим, що ним була подана апеляційна скарга на вказану постанову в межах строку на апеляційне оскарження, передбаченого ст. 294 КУпАП.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 26.05.2025 апеляційна скарга була повернута у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують його повноваження як захисника на надання правової допомоги Мазуркевичу Олександру Вікторовичу. Крім того, вказано, що матеріали справи також не містять документів на підтвердження його повноважень як адвоката на подання апеляційної скарги.

Разом з тим, зауважує, що 11.05.2025 з Мазуркевичем Олександром Вікторовичем була укладена угода про захист (представництво) та надання правової допомоги у справі № 404/2986/25.

Копія вказаної угоди від 11.05.2025 була подана до Фортечного районного суду м. Кропивницького разом з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи від 12.05.2025, (про що надає скрін шот поштового відправлення).

Таким чином, в матеріалах справи наявні документи на підтвердження його повноважень як захисника Мазуркевича О.В. Крім того, угодою від 11.05.2025 не обмежуються його повноваження на подання апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Фортечного районного суду міста Кропивницького від 07.05.2025 у справі № 404/2986/25.

За наслідком розгляду апеляційної скарги просить скасувати постанову Фортечного районного суду міста Кропивницького від 07.05.2025 відносно ОСОБА_1 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що в матеріалах справи відсутні жодні докази, які підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог п.п. 2.3. б), 12.1 ПДР України та могли стати підставою для встановлення судом першої інстанції вини останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Так, зі змісту пояснень ОСОБА_1 , наданих ним 14.03.2025 слідчому СВ КРУП ГУНП в Кіровоградській області Рудковському А.Г., вбачається, що перед початком руху ОСОБА_1 , на виконання вимог п. 2.3. б) ПДР, перевірив технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, вантаж в той день був відсутній.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , керований ОСОБА_1 автомобіль марки TRABANT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , випущений у 1989 році. Станом на 2025 рік транспортному засобу вже виповнилось 36 років.

Кожен раз перед виїздом на дороги загального користування ОСОБА_1 перевіряє його технічний стан та комплектність. Технічне обслуговування здійснюється своєчасно та власними силами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Тобто, незважаючи на вік автомобіля, ОСОБА_1 всіма можливим засобами підтримує його в належному технічному стані та слідкує за зношенням тих чи інших агрегатів машини.

Під час руху на транспортному засобі ОСОБА_1 , виконуючи п. 2.3. б) ПДР, був уважним, стежив за дорожньою обстановкою, відповідно реагував на її зміну, стежив за технічним станом транспортного засобу і не відволікався від керування цим засобом у дорозі. Вказана обставина не спростовується жодними доказами у справі про адміністративне правопорушення.

Інкриміноване ОСОБА_1 порушення п. 12.1 ПДР також не знаходить свого підтвердження, оскільки врахувавши наявну дорожню обстановку та стан транспортного засобу, він обрав безпечну швидкість руху (40 км/год.), щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Крім того, ОСОБА_1 ставиться в провину також і те, що він не стежив за вантажем та не врахував його особливостей, хоча на момент ДТП вантажу не було.

Захисник вважає, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 11.03.2025 за участі ОСОБА_1 , сталась не з його вини та не внаслідок порушення ним п.п. 2.3. б) та 12.1 ПДР України. Втрата керування автомобілем відбулась внаслідок розриву (відриву) переднього важелю (елемент передньої підвіски автомобіля) внаслідок потрапляння у вибоїну.

Вказана обставина є об`єктивним чинником, який не міг бути передбачений ОСОБА_1 наперед перед виїздом на дорогу чи виявлений безпосередньо під час руху на автомобілі, що свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Саме у зв`язку з викладеними обставинами, ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав та заперечував проти інкримінованого йому правопорушення за обставин, викладених у протоколі.

Звертає увагу також і на те, що суд першої інстанції вийшов за межі протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 276699, яким ОСОБА_1 інкриміновано порушення вимог п.п. 2.3. б) та 12.1 ПДР України і визнав останнього винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, нібито через порушення п. 2.3. а) ПДР України, порушення якого взагалі не інкримінувалось йому.

На переконання захисника в даному випадку оскаржуваною постановою вина ОСОБА_1 не доведена поза розумним сумнівом. Крім того, Суд першої інстанції зайняв непритаманну судочинству сторону обвинувачення, що призвело до прийняття незаконного та необґрунтованого рішення у справі про адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову районного суду змінити в частині накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма транспортними засобами на один рік та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції статті 124 КУпАП.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що постанова в частині призначеного йому стягнення є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Оскаржуваною постановою на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів на 1 (один) рік.

Вважає, що таке стягнення є занадто суворим та не відповідає меті й принципам призначення покарання.

Так, з матеріалів справи відомо, що він є пенсіонером і водночас працює комірником на ПП «Укрпідшипник-Кіровоград». Згідно характеристики з місця роботи, він обіймає вказану посаду в компанії з 01.07.2010 року. За цей час роботи зарекомендував себе позитивно, як гарний фахівець, а також творча і креативна людина. Серед особистих якостей відзначають постійне прагнення до розвитку та самовдосконалення. Має наполегливість в роботі та працездатність. Дуже тактичний і доброзичливий. З працівниками підприємства та з контрагентами завжди тактовний і доброзичливий. У разі виникнення непорозумінь та складних ситуацій завжди знаходить компроміси Всі поставлені задачі виконуються вчасно та старанно. Зауважень від керівництва підприємства та колег по роботі він ніколи не мав.

Також зазначає, що у його робочі обов`язки входить доставка (розвозка) замовлень клієнтам підприємства та на відділення Нової пошти. Таку розвозку він здійснює власним транспортним засобом, оскільки в Приватного підприємства «Укрпідшипник-Кіровоград» відсутні автомобілі та водії, які можуть виконувати доставку продукції клієнтам.

Незважаючи на те, що вік його автомобіля дуже поважний, він намагається підтримувати його в належному технічному стані та слідкує за справністю усіх агрегатів.

Право керування транспортними засобами наявне у нього з 1982 року, тобто вже більше 43 років, що підтверджується копією водійського посвідчення, яка додається.

Водійський стаж є бездоганний та безаварійний, оскільки за всі ці 43 роки він жодного разу не був учасником ДТП і ніколи не притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Наявність у нього права керування транспортними засобами фактично є його «хлібом», завдяки чому він заробляє собі на життя. Виконання його трудових обов`язків на Приватному підприємстві «Укрпідшипник-Кіровоград» напряму залежить від наявності дозволу на керування транспортними засобами.

Потреба в подальшому збереженні роботи та можливості керувати транспортними засобами зумовлено низьким рівнем його фінансового забезпечення.

Таким чином, накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма транспортними засобами на 1 рік є явно неспівмірним із вчиненим ним правопорушенням та позбавляє його можливості забезпечувати собі достатній життєвий рівень.

Крім вказаного, просить врахувати, що внаслідок ДТП тілесні ушкодження отримав тільки він сам та був пошкоджений тільки його автомобіль. Будинок, який розташований за адресою: м. Кропивницький, вул. Роднікова, 86, окрім подряпини на фундаменті, жодних інших ушкоджень не отримав. Відтак жодних наслідків ДТП, які б могли бути підставою для призначення йому максимально суворого стягнення - не настало.

Враховуючи наведене, обставинами, які пом`якшують його відповідальність за адміністративне правопорушення, є бездоганний стаж водіння протягом 43 років, відсутність адміністративних стягнень за порушення правил безпеки дорожнього руху за весь час наявного у нього права керування транспортними засобами, перша дорожньо-транспортна пригода і порушення ПДР України в його житті та позитивна характеристика з місця роботи.

У зв`язку з викладеним, ОСОБА_1 просить змінити оскаржувану постанову в частині накладення на нього адміністративного стягнення, призначивши штраф в межах санкції ст. 124 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника вважаю, що строк захиснику слід поновити, апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, змінивши постанову в частині накладеного стягнення.

Так, статтею 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст. 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Пропущений особою строк на апеляційне оскарження поновляється судом лише за наявності належним чином мотивованого клопотання, у якому повинні бути викладені обставини, що слугували поважними причинами пропуску такого строку, а також обґрунтування того, в чому саме полягає поважність причин пропуску цього строку та яким саме чином такі обставини могли завадити особі оскаржити постанову суду в передбачений законом строк.

Враховуючи доводи захисника, апеляційний суд вважає їх поважними, а тому клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

У відповідності до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п. 2.3. б, 12.1 Правил дорожнього руху України. Тому, розглядаючи дану категорію справ, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення зазначених вимог ПДР України, які зазначені в протоколі працівником поліції.

За правилами п. 2.3 «б», ПДР України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з вимогами п.12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Висновки суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є правильними, та такими, що ґрунтуються на сукупності належних, допустимих та взаємоузгоджених між собою доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 276699 від 20.03.2025 року, довідкою про результати проведеної перевірки матеріалів за фактом повідомлення про ДТП від 11.03.2025 р., рапортами, протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та доданою до нього схемою та копією паспорту ОСОБА_1 .

Виходячи з наведеного, об`єктивно вбачається, що ОСОБА_1 рухаючись у м. Кропивницькому по вул. Роднікова, 86 в напрямку пр. Інженерів, керуючи транспортним засобом «Trabant», державний номер НОМЕР_1 , на горизонтальній ділянці проїзної частини дороги, не вибрав безпечної швидкості руху керованого ним транспортного засобу, допустив виїзд його за межі проїзної частини, з подальшим наїздом на нерухому перешкоду, в наслідок чого транспортний засіб та фундамент будинку отримали механічні пошкодження.

Таким чином, дана дорожньо-транспортна пригода відбулась в результаті протиправних дій ОСОБА_1 , між цим діями ( не виконання вимог п.п. 2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху України ) і наслідками у виді механічного пошкодження транспортного засобу та фундаменту будівлі є прямий причинний зв`язок.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ДТП відбулося не з вини ОСОБА_1 та не внаслідок порушення ним п.п. 2.3. б) та 12.1 ПДР України, оскільки втрата керування автомобілем відбулась внаслідок розриву (відриву) переднього важелю (елемент передньої підвіски автомобіля) внаслідок потрапляння у вибоїну є безпідставними і такими, що не спростовують не дотримання ним зазначених вимог ПДР України.

Таким чином, суд першої інстанції, належним чином встановив всі обставини, що відповідно до вимог ст. 280 КУпАП підлягають застосуванню під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Разом із тим, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про призначення йому стягнення, яке не відповідає вчиненому діянню та його особі внаслідок надмірної суворості, заслуговують на увагу.

Так, у відповідності до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Як вбачається з оскаржуваного рішення та наявних матеріалів провадження, при накладенні адміністративного стягнення ОСОБА_1 суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про необхідність застосування до останнього найбільш суворого стягнення з числа передбачених санкцією ст. 124 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, яке у даному випадку належить вважати надмірно суворим.

У межах апеляційного розгляду встановлено, що порушення ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху було неумисним, не мало грубого та/або зухвалого характеру, і було пов`язане головною мірою із недостатнім врахуванням ним стану транспортного засобу. Внаслідок ДТП невідворотних наслідків не настало, іншим транспортним засобам не було спричинено пошкоджень, а отже вказана подія не потягла істотних негативних наслідків. Крім того враховується, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, а також те, що із наявністю у нього права керування транспортними засобами пов`язана його професійна діяльність, а позбавлення такого права створить перешкоди у виконанні ним свої трудових обов`язків, що буде становити для нього надмірний та невиправданий тягар.

З огляду на викладене вважаю за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а постанову суду першої інстанції змінити в частині призначеного адміністративного стягнення, пом`якшивши його.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника Пільгуя Олексія Миколайовича залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Фортечного районного суду м. Кропивницького від 07 травня 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Вважати накладеним на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.Я. Ткаченко