Справа № 299/800/25
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.06.2025 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Бровді Івана Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 19 березня 2025 року, про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 19 березня 2025 року,визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП у вигляді адміністративного штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17.000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , судовий збір в розмірі 605,60 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до постанови суди, - громадянин ОСОБА_1 02.02.2025, близько 23.20 години, по вул. Персиковій в м. Виноградів, керував автомобілем марки «Мерседес Бенц Спрінтер», р.н. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, побажав пройти обстеження у Виноградівській ЦРЛ, що було підтверджено відповідно до акту №21 обстеження від 03.02.2025, чим порушив вимоги п.2.9 а ПДР України, а відтак його дії були кваліфіковані працівниками поліції за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою, адвокат Бровді І.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначає, що у ході судового розгляду справи порушено право на захист особи, що притягається до адміністративної відповідальності, оскільки згідно письмових пояснень ОСОБА_1 він повідомив суд, що бажає мати захисника та просив судовий розгляд справи відкласти на інший час та дату, однак суд першої інстанції не забезпечив право ОСОБА_1 на його захист. Звертає увагу, що матеріали справи не містять жодних даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, та розглянув справу без його участі. Зазначає, що також відсутні у справі докази, які б вказували на те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, та що останнього було зупинено під час керування ТЗ в стані алкогольного сп`яніння. Звертає увагу, що матеріали справи не містять рапорту поліцейського Яреми Ю.Ф., а до матеріалів справи долучено рапорт зовсім іншого поліцейського, а сам помічника чергового. Зазначає, що не перевірено пояснення водія з приводу даних наявних на відеофайлі із камер відеоспостереження де встановлено, що 02.02.2025 о 23 год. 12 хв. ОСОБА_1 зупинився і вийшов із автомобіля біля магазину «Зіна», однак поліцейські та суд зазначають, що останній керував ТЗ у стані алкогольного сп`яніння 02.02.2025 о 23 год. 20 хв., тобто ОСОБА_1 в цей час не міг керувати ТЗ.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник - адвокат Бровді І.А. не з`явилися, однак адвокат направив клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із станом здоров`я ОСОБА_1 , тому прибути на призначений час і дату він не зможе.

Судом відхилене заявлене клопотання, оскільки судовий розгляд справи за клопотаннями захисника уже відкладався. Крім того, враховуючи тривалий час перебування справи в провадженні суду апеляційної інстанції, з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку про можливість перегляду постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги сторони захисту, у відповідності до вимог ст. 294 КУпАП, за відсутності учасників судового провадження.

У цьому контексті, суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» (справа №3236/03 від 03.04.2008), у якому зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження. Отже, будь-яких підстав, що унеможливлюють проведення судового розгляду за відсутності правопорушника чи його представника, апеляційний суд не вбачає.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно положень ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при розгляді даної справи дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення.

Незважаючи на доводи апеляційної скарги, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів, зібраних та поданих до суду працівниками поліції відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП.

Згідно п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. Порушення цієї заборони тягне за собою адміністративну відповідальність за ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №237029 від 03.02.2025 року, зміст якого відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Так, з вказаного протоколу про адміністративне правопорушеннясерії ЕПР1 №237029 від 03.02.2025 року слідує, що 02.02.2025 о 23.20 год., у м. Виноградів, вул. Персикова громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Мерседес Бенц Спрінтер», р.н. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, побажав пройти обстеження у Виноградівській ЦРЛ, акт №21 обстеження від 03.02.2025, чим порушив вимоги п.2.9 а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи. Від підпису у протоколі та надання пояснень, ОСОБА_1 відмовився.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП стверджується: вказаним протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №237029 від 03.02.2025, у якому викладені обставини вчиненого правопорушення; даними Рапорту Відділення поліції №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області від 02.02.2025, з якого сліду, що 02.02.2025 о 23.20 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що водій автомобіля білого кольору (бус), д.з. НОМЕР_1 за адресою м. Виноградів, вул. Персикова, буд.1А, керував у стані алкогольного сп`яніння та ледь не вчинив ДТП. Заявник ОСОБА_2 ; направленням на огляд водія ОСОБА_1 від 03.02.2025; актом огляду на стан сп`яніння з використанням технічних засобів, який проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з ротової порожнини, не чітка мова, тремтіння рук; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння №21 від 03.02.2025, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння 1,5 проміле; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №3993283 від 03.02.2025, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП; даними письмових пояснень громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які повністю підтверджені даними запису з нагрудного відеореєстратора поліцейського, які були досліджені в судовому засіданні, згідно якого після отримання інформації про скоєння порушення ПДР, прибувши на місце ДТП, поліцейськими СРПП Відділення поліції №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області 03.02.2025 було встановлено громадянина ОСОБА_1 , який 02.02.2025, близько 23.20 години, по вул.Персиковій в м.Виноградів, керував автомобілем марки «Мерседес Бенц Спрінтер», р.н. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, побажав пройти обстеження у Виноградівській ЦРЛ, стан сп`яніння було підтверджено актом №21 обстеження від 03.02.2025; довідками старшого інспектора САП Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області від 03.02.2025 про отримання посвідчення водія та про видачу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу; СD-R-диском з відеозаписом правопорушення.

Проаналізувавши досліджені докази, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження апелянта в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи - є необґрунтованими. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що поліцейські були упереджені при направленні водія ОСОБА_5 на огляд з метою визначення стану алкогольного сп`яніння, при проведенні тестування та складанні щодо ОСОБА_5 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та оформленні інших матеріалів справи.

Тому, апеляційний суд доходить висновку, що поліцейські при виконанні своїх функціональних обов`язків діяли у межах наданих їм повноважень.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена наявними у справі письмовими доказами, яким суд дав правильну об`єктивну оцінку.

Доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, та що останнього було зупинено під час керування ТЗ в стані алкогольного сп`яніння, апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені будь-якими доказами й спростовані доказами, які наявні в матеріалах справи. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує, що згідно норм діючого законодавства огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться виключно щодо водіїв транспортних засобів, факт проходження такого огляду ОСОБА_1 поза всяким розумним сумнівом свідчить про те, що саме він був водієм автомобіля та керував ним у стані алкогольного сп`яніння.

Окрім цього, апеляційний суд зауважує, що працівники поліції приїхали на місце виклику на підставі виклику ОСОБА_2 , а також згідно пояснень ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , які наявні в матеріалах справи, та які були очевидцями того, що водій ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які можуть свідчити про зацікавленість свідків події, - громадян ОСОБА_6 та ОСОБА_3 у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні належні докази, їх також не додано і до апеляційної скарги.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що нормами КУпАП взагалі не передбачено обов`язку працівників поліції фіксувати факт керування, а відповідно і долучати такий відеозапис до протоколу про адміністративне правопорушення за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних даних щодо протиправності дій працівників поліції, й оскарження таких дій та його результатів ОСОБА_1 та його захисником адвокатом Бровді І.А., а незгода з діями працівників поліції була висловлена ними лише під час розгляду справи в суді, що можна розцінювати, як спосіб захисту останнього.

Не надано стороною захисту й доказів, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість працівників поліції, та не надано жодних відомостей щодо звернення із заявою до відповідних органів з метою ініціювання проведення службової перевірки чи порушення кримінального провадження з приводу незаконності дій працівників поліції, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційний суд відхиляє.

Доводи захисника Бровді І.А. про те, що у ході судового розгляду справи порушено право на захист особи, що притягається до адміністративної відповідальності, оскільки згідно письмових пояснень ОСОБА_1 він повідомив суд, що бажає мати захисника та просив судовий розгляд справи відкласти на інший час та дату, однак суд першої інстанції не забезпечив право Поповича І.В. на його захист, та розглянув справу без його участі, апеляційний суд визнає такими, що не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не дають підстав для скасування оскаржуваної постанови. Відхиляючи ці доводи, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 268 КУпАП участь особи під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, не є обов`язковою, і при цьому ОСОБА_1 та його захисник не були позбавлені можливості реалізувати свої права, передбачені ч. 1 ст. 268 КУпАП під час апеляційного розгляду справи, чим не скористалися та не з`явилися до суду апеляційної інстанції.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином рішення суду першої інстанції про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 прийнято відповідно до вимог ст. 268 КУпАП.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги захисника-адвоката Бровді І.А. зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Так, керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням. Водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Застосовуючи такий вид адміністративного стягнення, передбачений санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, як штраф суд першої інстанції враховував характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, те, що його дії характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпечність, становлять небезпеку дорожньому руху та несуть загрозу для життя і здоров`я його учасників.

Застосований судом першої інстанції до ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та його винуватості, а тому посилання сторони захисту на незаконність та необґрунтованість постанови суду є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Бровді Івана Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 19 березня 2025 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага