Справа № 339/194/25
Провадження № 3/339/98/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

18 червня 2025 року м. Болехів

Суддя Болехівського міського суду Івано-Франківської області Кілик М.П., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з відділення поліції №1 (м.Долина) Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області,

про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , працює вчителем математики у Тисівському ліцеї Болехівської міської ради Івано-Франківської області, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , якому роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України та права, передбачені ст.268 КУпАП,

в с т а н о в и л а :

до суду з відділення поліції №1 (м.Долина) Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області надійшов адміністративний матеріал стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.173 КУпАП.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №207914 від 23 травня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 02 квітня 2025 року о 09 год 45 хв у Тисівському ліцеї за адресою: с.Тисів, вул.Грушевського, 63, чіплявся до учениці 7-А класу Тисівського ліцею, поводив себе агресивно та схопивши своїми руками за плечі учениці ОСОБА_2 спричинив тілесне ушкодження у вигляді синця на правій руці, внаслідок чого порушував громадський порядок і спокій громадян.

Дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковано за ч.1 ст. 173 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 у судовому засіданні 04.06.2025 свою вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав. Зазначив, що у час, вказаний в протоколі, він вів урок. Двоє учениць, серед яких ОСОБА_2 , розмовляли на уроці вголос, заважали йому вести урок, перед ними не було ні зошита, ні ручки. Він запропонував їм вийти з класу та не заважати іншим учням. Оскільки ОСОБА_2 не виходила, то він взяв її під руки, щоб підняти з крісла та вивести з класу, бо через двох учнів міг бути зірваний урок. Після того, як учениці покинули клас, він продовжив вести урок. Під час вказаного уроку потрібно було залучити психолога, соціального педагога. Проте він не погоджується з кваліфікацією його дій у протоколі. Громадський порядок і спокій громадян він жодним чином не порушував, мотиву явної неповаги до суспільства в нього не було.

Законні представники малолітньої потерпілої ОСОБА_2 та потерпіла, які викликалися до суду, зокрема, за клопотанням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у судові засідання 04.06.2025 та 18.06.2025 не прибули, були належно повідомлені про час та місце розгляду справи, клопотань до суду не подавали.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши представлені адміністративні матеріали, оголосивши у судовому засіданні письмові пояснення потерпілої та свідків, які додані до матеріалів справи, суд дійшов такого висновку.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення, серед іншого, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

За положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.9, ст.247 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі, зокрема, відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, іншими доказами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому слід зазначити, що у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Стаття 173 КУпАП встановлює відповідальність за вчинення дрібного хуліганства, тобто нецензурної лайки в громадських місцях, образливого чіпляння до громадян та інших подібних дій, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 204/8036/16-а.

У постанові пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» № 10 від 22 грудня 2006 року зазначено, що при розгляді адміністративних та кримінальних справ про хуліганство необхідно встановлювати всі фактичні обставини справи, в тому числі спрямованість умислу, мотиви, мету, характер дій кожного з учасників хуліганства, з`ясовувати, чи порушив підсудний своїми діями громадський порядок, чи були вони вчинені з мотивів явної неповаги до суспільства, чи супроводжувалися особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, а також з`ясовувати причини й умови, що призвели до вчинення хуліганства.

Об`єктом правопорушення, відповідальність за яке визначена ст. 173 КУпАП, є суспільні відносини у сфері громадського порядку, тобто з об`єктивної сторони хуліганство, незалежно від виду відповідальності (адміністративної чи кримінальної), характеризується порушенням громадського порядку.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях у процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Громадська небезпека дій правопорушників проявляється в тому, що дрібне хуліганство певною мірою дезорганізує весь комплекс суспільних відносин, що склалися, а дії правопорушників спрямовані проти забезпечення нормального життя, суспільно-політичної діяльності громадян. Дрібне хуліганство необхідно відрізняти від таких схожих дій, як самоправство, приниження гідності, нанесення побоїв, або інших проступків, які мають наслідком адміністративну чи кримінальну відповідальність (поява у нетверезому стані у громадських місцях, порушення правил руху, справи приватного обвинувачення, домашнє насильство тощо).

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, безпричинно, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою.

Іншою формою цього правопорушення є образливе ставлення до громадян, під яким необхідно розуміти докучливу поведінку, пов`язану з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чию волю, до того ж у грубій розв`язній манері, а також насильницьке вторгнення в громадські місця всупереч забороні певних осіб, які слідкують за порядком.

Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони вищевказаного правопорушення є місце його скоєння, а саме громадське місце, яке дістало законодавче визначення - частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна чи відкрита для населення вільно або за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, у тому числі під`їзди будівель і споруд, а також підземні переходи, стадіони, паркінги (абз. 6 ч.1 ст.1 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення»). Громадське місце характеризується своєю суспільною значущістю, для задоволення культурних, ідеологічних, політичних, естетичних, економічних, та інших інтересів багатьох людей, що передбачає вільний доступ і їх спільне використання необмеженою кількістю людей. Під такі ознаки окрім іншого підпадають приміщення навчальних закладів.

З суб`єктивної сторони правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього.

Положеннями ст. 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Також суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає в неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Умисний прояв винним явної неповаги до оточуючих - головний момент, що визначає зміст і сенс поведінки такої особи. За відсутності такого мотиву не може бути дрібного хуліганства.

Склад адмінправопорушення, передбачений ст. 173 КУпАП, є формальним, коли діяння становить склад проступку незалежно від настання шкідливих наслідків, характеризується зухвалою поведінкою громадян, неповагою до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Хуліганські спонукання - головна відмінна риса діянь, що кваліфікуються за ст. 173 КУпАП. Дрібне хуліганство вчиняється безпричинно, через неповагу до громадського порядку і спокою громадян. Натомість, вчинення подібних діянь з інших, не хуліганських мотивів, може утворювати інший вид правопорушень, тобто, діяння не може кваліфікуватися за ст. 173 КУпАП, як вчинене з хуліганських мотивів, якщо воно вчинене за інших спонукань (приводів), зокрема, як відповідна реакція на поведінку потерпілих або інших осіб.

З огляду на вищенаведене, для належної оцінки дій ОСОБА_1 має значення мотив його поведінки та направленість його умислу.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №207914 від 23 травня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 02 квітня 2025 року о 09 год 45 хв у Тисівському ліцеї чіплявся до учениці 7-А класу Тисівського ліцею, поводив себе агресивно та схопивши своїми руками за плечі учениці ОСОБА_2 спричинив тілесне ушкодження у вигляді синця на правій руці, внаслідок чого порушував громадський порядок і спокій громадян.

Аналізуючи зміст протоколу про адміністративне правопорушення та викладену в ньому об`єктивну сторону правопорушення, суд зауважує, що в протоколі не зазначено про будь - яку нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян (потерпілої) та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян та охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Згідно з копією протоколу допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_2 від 10.04.2025, проведеного в присутності законного представника ОСОБА_3 та психолога ОСОБА_4 , потерпіла надала т.в.о.дізнавача сектору дізнання відділення поліції №1 (м.Долина) такі показання. 02 квітня 2025 року вона перебувала на уроці математики та сиділа з однокласницею ОСОБА_5 . Вони двоє сиділи з телефонами в руках та переглядали соціальні мережі. До них підійшов вчитель ОСОБА_1 та сказав покинути клас. Він повторив це двічі. Потерпіла запитувала чому вона має покинути клас. На що вчитель схопив її двома руками за плечі, від чого вона відчула біль. Вчитель почав витягувати її з парти, а вона трималася за парту. Після чого вчитель відпустив її і вона направилась до виходу. Після виходу з класу побачила почервоніння та подряпину на правому плечі.

У письмових поясненнях (протоколах допиту малолітніх свідків) від 15.04.2025 малолітні свідки, однокласники потерпілої ОСОБА_2 , а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у присутності законних представників (батьків) та психолога надали т.в.о.дізнавача сектору дізнання відділення поліції №1 (м.Долина) такі показання. На уроці математики однокласниці ОСОБА_9 та ОСОБА_10 сиділи з телефонами в руках. Вчитель ОСОБА_1 побачив, що вони граються мобільними телефонами, та зробив їм зауваження. Вчитель сказав їм покинути клас. Після цього підійшов до ОСОБА_9 , схопив її двома руками за плечі. ОСОБА_9 трималась за парту, сказала, що вийде сама. Після цього ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вийшли з класу, а урок було продовжено.

Як встановлено з показань у судовому засіданні ОСОБА_1 та письмових показань потерпілої ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 : вчитель ОСОБА_1 під час уроку побачив як учениця ОСОБА_9 користувалася мобільним телефоном, зокрема, переглядала соціальні мережі, що підтвердила сама потерпіла у письмових поясненнях, та сказав їй вийти з класу, вона прохання проігнорувала. Вчитель зробив зауваження вдруге, яке вона також проігнорувала, після чого вчитель взяв її за плечі руками щоб вивести з класу.

Аналізуючи зміст наданих пояснень, співсталяючи їх з доказами, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що між ОСОБА_1 та малолітньою ученицею ОСОБА_2 , як учасниками освітнього процесу, відбувся особистий конфлікт, без будь-яких дій, які б порушували громадський порядок і спокій громадян. До протоколу не додано жодного доказу на підтвердження факту образливого чіпляння особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не підтвержують це і долучені письмові пояснення свідків учнів 7-А класу, які були присутні під час конфлікту.

Матеріали не містять даних на підтвердження ознак дрібного хуліганства, вчиненого з метою порушення громадського порядку та спокою громадян, оскільки інкриміновані події мали місце у зв`язку із проведенням навчального процесу в закладі освіти та поведінкою учнів та вчителя, а не на ґрунті мотиву явної неповаги до суспільства. Не встановлено обставин порушення громадського порядку і спокою громадян і в судовому засіданні.

Суд установив, що події, вказані в протоколі, відбулися між учасниками освітнього процесу та у зв`язку з проведенням такого навчального процесу в закладі освіти, дії вчителя (щодо виведення з класу) вчинені на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, чому передувала певна поведінка учня (перегляд соціальних мереж у мобільному телефоні та ігнорування прохання вчителя покинути через це клас).

Матеріали справи не містять доказів, які б вказували, що дії ОСОБА_1 вчинені з мотивів явної неповаги до суспільства та порушують громадський порядок. У діях ОСОБА_1 не вбачається умислу на порушення громадського порядку, як це визначено ст. 173 КУпАП. Не доведено, що його дії обумовлені саме хуліганськими мотивами та прагненням порушити громадський порядок, самоствердитись шляхом ігнорування гідності інших осіб, що є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП - дрібного хуліганства.

Будь-яких інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, за обставин викладених у протоколі, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

За таких обставин, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

При цьому твердження ОСОБА_1 про те, що він не хапав ОСОБА_2 за плечі, а тому не міг утворитися синець на руці у тому місці, що вказано у висновку експерта від 04.04.2025, не є слушними, оскільки з письмових пояснень свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 чітко вбачається, що вони бачили, як вчитель взяв ОСОБА_2 за плечі руками, щоб вивести з класу. Дані письмові пояснення свідків узгоджуються з обставини, на які вказувала потерпіла у письмових поясненнях.

Разом з тим, суд бере до уваги, що будь-яких фактичних даних, на основі яких можна було б дійти висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, яке посягає на громадський порядок і спокій громадян, тобто дрібне хуліганство, об`єктивна сторона якого передбачає посягання на суспільні відносини у громадських місцях, і як наслідок порушення спокою громадян, тобто невизначеного кола осіб, судом не встановлено. Наявні обставини у своїй сукупності свідчать про факт конфлікту із завданням потерпілій фізичного болю та синця на правому плечі на ґрунті особистих неприязних відносин, тобто про відсутність умислу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на порушення громадського порядку чи спокою громадян.

Згідно ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Частинами 1 та 2 ст. 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких належить забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, дослідивши матеріали справи в їх сукупності та взаємозв`язку, керуючись вимогами ст.252 КУпАП, згідно з якими суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 247, 251, 252, 283, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП. Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд Івано-Франківської області.

Суддя: М.П.Кілик