Провадження № 33/824/1049/2025 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2025 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.,

секретар: Сіваєва Ю.В.,

за участю:

особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Максиміхіна А.П.,

потерпілого ОСОБА_2 ,

представника потерпілого Лушкіна М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката Лушкіна Миколи Юрійовича на постанову Подільського районного суду м. Києва від 27 грудня 2024 року, якою відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , працюючої перекладачем іноземних мов «Компанія «НЮ «Консепт»,-

закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 1732 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 15.11.2024 о 18 год. 15 хв. за адресою: АДРЕСА_3 , під час конфлікту стосовно спільної дитини ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство фізичного характеру відносно колишнього співмешканця ОСОБА_2 , а саме образливо чіплялась та штовхала, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 1732 КУпАП.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 27 грудня 2024 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 1732 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАПЮ, у зв`язку з відсутністю в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції представник потерпілого ОСОБА_2 - адвокат Лушкін М.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Подільського районного суду м. Києва від 27 грудня 2024 року та прийняти нову, якою ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст. 1732 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги представник потерпілого зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною та необгрунтованою внаслідок однобічного та неповного з`ясування фактичних обставин справи, не надання їм належної оцінки.

Звертає увагу суду на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП, повного мірою підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення ВАВ №272217 від 27.11.2024; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 .

Вказує, що із письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 чітко вбачається, що ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного або наркотичного сп`яніння чіплялался до потерпілого ОСОБА_2 , нападала на нього. Він у свою чергу був спокійним, просив ОСОБА_1 не підходити до нього. При цьому сторона захисту вважає необгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що з матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що ОСОБА_1 , маючи значну перевагу в своїх можливостях, діяла умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

Окрім цього, діями ОСОБА_1 потерпілому ОСОБА_2 завдано шкоди психічному здоров`ю, а саме: після події у ОСОБА_2 присутня постійна тривожність (така тривожність, окрім того, підтримується подальшими діями ОСОБА_1 , яка пише потерпілому повідомлення образливого характеру), розлади сну, переживання за малолітнього сина, адже матір може знову у стані алкогольного сп`яніння з`явитися поруч із сином.

Також, суд першої інстанції неповно дослідив докази, наявні у матеріалах справи, дійшов необгрунтованого та поверхневого висновку про те, що з пояснень потерпілого ОСОБА_2 та матеріалів, долучених до протоколу, вбачається, що між колишніми співмешканцями виник конфлікт на побутовому ґрунті щодо спільної дитини, який виразився у взаємних образах. Апелянт наголошує, що це не були взаємні образи між сторонами, адже ОСОБА_2 вів себе спокійно та стримано, намагаючись заспокоїти п`яну ОСОБА_1 , яка прийшла в такому стані забрати дитину з садочка.

На думку апелянта, місцевий суд також необгрунтовано взяв до уваги й те, що до протоколу про адміністративне правопорушення долучено як заяву ОСОБА_2 про вчинення адміністративного правопорушення від 15.11.2024, так і заяву ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення. Сторона захисту зазначає, що заява ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення була написана нею на прохання поліцейського надати письмові пояснення щодо події 15 листопада 2024 року та, окрім того, на підставі такої заяви не було відкрито жодного кримінального провадження чи справи про адміністративне правопорушення.

Відтак, на думку представника потерпілого, як випливає зі змісту оскаржуваної постанови та письмових документів, що містяться в матеріалах справи, суд першої інстанції не дотримався вимог закону, оскільки обставини у справі, які впливають на об`єктивність та правильність розгляду справи, належним чином не встановлені, всебічно і повно судом не досліджувались.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення представника потерпілого Лушкіна М.Ю., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,

пояснення потерпілого ОСОБА_2 , який також підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,

пояснення захисника Максиміхіна А.П., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги,

пояснення ОСОБА_1 , яка також заперечувала проти задоволення апеляційної скарги,

перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, окрім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Суд, розглядаючи справу, повинен, дослідивши докази у справі, переконатися шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться конкретній особі у вину, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, та з диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, і прийти до висновку чи містять її дії ознаки саме такого правопорушення.

Аналіз матеріалів провадження дає підстави для висновку, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону та прийняв законне, обґрунтоване та належним чином мотивоване рішення.

Так, виходячи зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 272217 від 27.11.2024 вбачається, що 15.11.2024 о 18 год. 15 хв. за адресою: АДРЕСА_3 , під час конфлікту стосовно спільної дитини ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство фізичного характеру відносно колишнього співмешканця ОСОБА_2 , а саме образливо чіплялась та штовхала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1732 КУпАП вчинення домашнього насильства - це умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктивна сторона вчинення домашнього насильства полягає в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Тобто, виходячи зі змісту диспозиції даної норми КУпАП, орган поліції зобов`язаний при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зазначати конкретно, в чому саме полягало фізичне насильство, а також вказати яка шкода заподіяна або могла бути заподіяна фізичному чи психологічному здоров`ю, що прямо витікає з диспозиції статті (погрози, образи, чи переслідування, позбавлення житла, їжі, тощо) і це є обов`язковим.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що вчинила домашнє насильство фізичного характеру стосовно свого колишнього співмешканця потерпілого ОСОБА_2 , яке полягало в тому, що вона образливо чіплялась і штовхала останнього.

Апеляційний суд звертає увагу, що за своїм змістом домашнє насильство, як адміністративне правопорушення, полягає в тому, що особа, яка чинить домашнє насильство, маючи значну перевагу у своїх можливостях, діє умисно, з наміром заподіяти шкоду потерпілому, порушивши його права й свободи. Тоді як ситуація, в якій кожна із сторін намагається зайняти позицію, несумісну з інтересами іншої сторони, зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій - це конфлікт.

Проте, на противагу доводам апеляційного скарги, в матеріалах провадження відсутні належні та допустимі докази на підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Зокрема, не містять матеріали провадження відомостей про те, що ОСОБА_1 , маючи значну перевагу в своїх можливостях, діяла умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

Крім того, як вірно встановлено судом першої інстанції, у протоколі про адміністративне правопорушення не відображено те, що потерпілому ОСОБА_2 було заподіяно шкоду фізичному або психологічному здоров`ю.

Таким чином, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання під час сварки, не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 1732 КУпАП, лише у тому випадку, коли такі спрямовані на обмеження волевиявлення особи і якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдати шкоди психічному здоров`ю особи.

В даному випадку докази таких дій зі сторони особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні і в апеляційній скарзі не наведено.

Крім того, суд звертає увагу на те. що як встановлено під час судового розгляду, між колишніми співмешканцями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виник конфлікт на побутовому гнуті щодо спільної дитини, який виразився у взаємних образах. Також між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 тривалий час існує спір про місце проживання дитини.

Тому, як вірно встановлено судом першої інстанції, лише факт наявності між колишніми співмешканцями та батьками спільної дитини конфліктної ситуації не може свідчити про домашнє насильство фізичного характеру у розумінні вимог статті 173-2 КУпАП та Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

З урахуванням зазначеного, приходжу до висновку, що в матеріалах справи відсутні і апелянтом не наведено доказів, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.1732 КУпАП, а сукупністю матеріалів, досліджених у даній справі, не доведено поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства.

За таких обставин, підстав для задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_2 - адвоката Лушкіна М.Ю. та скасування постанови Подільського районного суду м. Києва від 27 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1 , про що ставить питання апелянт, не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката Лушкіна Миколи Юрійовича - залишити без задоволення.

Постанову Подільського районного суду м. Києва від 27 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Рудніченко