Єдиний унікальний номер 341/967/25
Номер провадження 3/341/208/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року місто Галич

Суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області Островська Н. І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 163-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого директором/головою ліквідаційної комісії ТОВ «РОМАНІ»,

в с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 1208 від 28.05.2025 ОСОБА_1 , який є директором/головою ліквідаційної комісії ТОВ «РОМАНІ» вчинив правопорушення встановленого законом порядку ведення податкового обліку, а саме: занижено єдиний податок в сумі 238,80 грн за 2024 рік, в результаті чого порушено п. 44.1 ст. 44, п. 292.1, п. 292.3 ст. 292 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ (із змінами та доповненнями), за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, заяви про відкладення розгляду справи не надіслав. Поштове повідомлення повернулось із відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою.

У Постанові від 01.12.2023у справі № 591/4832/22,провадження № 61-10261св23 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутністю за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

За змістом ст. 268 КУпАП під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, справу може бути розглянуто лише у випадках коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи в якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене та з урахуванням того, що під час розгляду справи про адміністративні правопорушення за ст. 163-1 КУпАП не передбачається обов`язкова присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Ст. 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ст. 10 КУпАП встановлено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Крім того, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Ст. 280 КУпАП, передбачено що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями потерпілих, свідків, тощо.

Зокрема, такими доказами, згідно вищевказаної статті, можуть бути пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, що використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ч. 1 ст. 163-1 КУпАП передбачена відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Обставини вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення підтверджуються матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення № 1208 від 28.05.2025, який є документом, що офіційно засвідчує факт вчинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, актом документальної позапланової виїзної перевірки № 9055/09-19-07-05/40291427 від 21.04.2025.

Отже, повно та всебічно дослідивши адміністративний матеріал, суддя дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.163-1 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справа про адміністративне правопорушення підвідомча суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня скоєння правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніше як через три місяці з моменту його виявлення.

Триваюче правопорушення виражається у триваючому, довгостроковому і безперервному невиконанні обов`язків, за недотримання яких встановлена адміністративна відповідальність, тобто триваюче правопорушення, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюється потім безперервно шляхом невиконання обов`язку.

Адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 163-1 КУпАП за своєю правовою природою не є триваючими, оскільки вважаються вчиненими у дату несвоєчасного подання податкової звітності.

Як вбачається з висновку акту документальної позапланової виїзної перевірки № 9055/09-19-07-05/40291427 від 21.04.2025 (а. с. 3-9), проведеною перевіркою ТОВ «РОМАНІ» встановлено порушення, зокрема занижено єдиний податок в сумі 238,80 грн, в тому числі за травень-червень 2024 в сумі 223,15 грн, за ІІІ квартал 2024 в сумі 9,50 грн, за ІV квартал 2024 в сумі 6,16 грн.

Отже, адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, у даному випадку, вважається вчиненим ІV кварталі 2024 року, а також таке порушення не є триваючим.

За умовами п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Дана норма є імперативною і по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.

Незважаючи на те, що строки для притягнення ОСОБА_1 закінчились, зазначене не позбавляє суд можливості для встановлення фактичних обставин справи в тому числі і винуватість особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Беручи до уваги, що зібрані докази у справі надають можливість суду повно встановити обставини справи, а зібрані докази не викликають будь-яких суперечностей, суд дійшов висновку про доведеність вини в діях ОСОБА_1 , та разом з цим вважає за необхідне провадження у справі стосовно нього закрити у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, оскільки таке правопорушення не є триваючим.

Керуючись ст. ст. 38, 163-1, ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 163-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

СуддяНаталя ОСТРОВСЬКА