Справа № 466/2367/25 Головуючий у 1 інстанції: Кітов О. В.
Провадження № 33/811/829/25 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., з участю прокурора Павленка Р.І., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Куцого Сергія Олександровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Куцого Сергія Олександровича на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 21 травня 2025 року,

встановив:

цієї постановою, об`єднано в одне провадження справи № 466/2367/25 (провадження № 3/461/1270/25), № 466/2367/25 (провадження № 3/461/1271/25) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Присвоєно об`єднаній справі № 466/2367/25 (провадження № 3/461/1270/25).

ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 605 гривень 60 копійок судового збору.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 , будучи спеціалістом Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, являючись суб`єктом відповідальності, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», та примітки до статті 172-6 КУпАП, за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім цього, ОСОБА_1 , будучи спеціалістом Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, являючись суб`єктом відповідальності, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», та примітки до статті 172-6 КУпАП, за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2022 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Адміністративні матеріали складені у відношенні однієї особи та знаходяться у провадженні одного органу, уповноваженого на їх розгляд, у зв`язку чим підлягають об`єднанню в одне провадження з присвоєнням єдиного унікального номера справи 466/2367/25 (провадження 3/461/1270/25).

На вказану постанову захисник адвокат Куций С.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КупАП на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку з його малозначністю, обмежитись усним зауваженням та закрити провадження у справі на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП.

В обгрунтування вказує про те, що оскаржувана постанова є незаконною та необгрунтованою, такою, що прийнята з порушеннями норм матеріального та процесуального права, яке базується на однобічному інтерпретуванні судом обставин справи, помилковому та вибірковому застосуванні норм закону України.

Зауважує, що при винесенні оскаржуваної постанови суд не врахував особу правопорушника, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, відсутність негативних відомостей про особу, відсутність умислу, щире каяття, збіг тяжких життєвих обставин, що безумовно являється пом`якшувальними обставинами та те, що її дії через малозначність не становлять суспільної небезпеки, тобто не заподіяли істотної шкоди інтересам окремих громадян та суспільним інтересам.

Стверджує, що матеріали не містять доказів, які б вказували, що вона мала умисел, направлений на порушення вимог фінансового контролю чи переслідувала будь-який корупційний інтерес.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , виступ адвоката Куцого С.О. на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора Павленка Р.І., який заперечив вимоги апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП особа притягається до адміністративної відповідальності за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

З примітки до статті 172-6 КУпАП вбачається, що суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Таким чином, зі змісту статті слідує, що диспозиція вказаної норми є бланкетною, оскільки вказує склад правопорушення, але для визначення його ознак відсилає до норм іншої галузі права або нормативних (підзаконних) актів, правил, положень, інструкцій.

Згідно ст. 2 Закону України "Про запобігання корупції відносини, що виникають у сфері запобігання корупції, регулюються Конституцією України, міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, цим та іншими законами, а також прийнятими на їх виконання іншими нормативно-правовими актами, що визначено як законодавство у сфері запобігання корупції.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

За п. 9 ст. 1 ЗУ Про запобігання корупції, правопорушенням, пов`язаним з корупцією є діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч.1 ст. 3 цього Закону, за яке встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

За роз`ясненнями Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією від 22 травня 2017 року, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Так, як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі повно, всебічно та об`єктивно досліджених наявними в матеріалах справи доказами, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку, дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, з чим погоджується і апеляційний суд.

Поряд з цим, при накладенні стягнення за дане адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги, передбачені ст. ст. 22, 23 та 33 КУпАП, а саме: характер вчиненого правопорушення, особу винного, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують відповідальність.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 6 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності.

При цьому, в кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення апеляційний суд враховує те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Так, у судовому засіданні апеляційного суду встановлено, що від дій ОСОБА_1 суттєвої шкоди суспільним інтересам не заподіяно та тяжких наслідків не настало, а також враховуючи сукупність даних про особу ОСОБА_1 , яка визнала свою провину, характеризується позитивно, вперше притягується до адміністративної відповідальності, умислу на несвоєчасне подання декларацій не мала, щиро розкаялася у вчиненому та усвідомила протиправність своїх дій, а також збіг тяжких життєвих обставин, має на утриманні малолітню дитину, подала декларації з пропуском незначного строку 9 днів, апеляційний суд приходить до висновку, що вчинене ОСОБА_1 , правопорушення є малозначним, та вважає за можливе, у даному конкретному випадку, у відповідності до ст. 22 КУпАП звільнити останню від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

При цьому, апеляційний суд вважає, що це буде достатнім для її виправлення та недопущення скоєння ОСОБА_1 , правопорушень в майбутньому.

На переконання судді апеляційного суду, застосування такого заходу, як усне зауваження, буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 21 травня 2025 року слід скасувати, а ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі закрити.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Куцого Сергія Олександровича задоволити.

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 21 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасувати.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення та обмежитись усним зауваженням.

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я. Гончарук