Справа № 703/2602/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Овсієнко І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює слюсарем з експлуатації та ремонту газового устаткування в Черкаській філії ТОВ «Газорозподільні мережі України», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 28.03.2025 близько 08-12 год по вул. Кармелюка в м. Сміла Черкаського району Черкаської області керував автомобілем «ВАЗ-2101» д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням спеціального технічного приладу «Драгер» з результатом 0,46 проміле, а також в КЗ «Черкаський обласний наркологічний диспансер», зі встановленням результату «Алкогольне сп`яніння», чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснив, що 28.03.2025 спиртного не вживав, востаннє до цього вживав спиртні напої за час більше доби до моменту його зупинення, проте в робочому процесі використовує спирт та флакон зі спиртом імовірно розлився в бардачку його автомобіля, через що в салоні був відчутний характерний запах, що стало приводом для вимоги поліцейського пройти перевірку на стан сп`яніння. Вказував, що транспортний засіб, яким він керував, зупинений працівниками поліції безпідставно. Був незгодний із результатами огляду, тому повторний огляд проведений у КЗ «Черкаський обласний наркологічний диспансер». При цьому алкотестер показав наявність 0,23 проміле алкоголю, контрольний аналіз через 20 хв показав відсутність стану сп`яніння, тому на вимогу працівників поліції та за рекомендацією лікаря здав аналіз сечі, за яким в подальшому було підтверджено стан алкогольного сп`яніння та щодо нього складений протокол про адміністративне правопорушення. Також вказував на те, що при оформленні матеріалів працівниками поліції допущено помилки у написанні його прізвища.

Суддя, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Як встановлено ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена Наказом МВС, МОЗ 09.11.2015 №1452/735, визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння) та оформлення результатів такого огляду.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Таким чином, з огляду на вказане, законними вимогами працівника поліції про необхідність проходження медичного огляду до особи, що керує транспортним засобом, є підтверджені доказами ознаки наявності алкогольного сп`яніння.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Стаття 251 КУпАП визначає доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 252 КУпАП зобов`язує орган (посадову особу) оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Незважаючи на невизнання своєї провини, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, поза розумним сумнівом доводиться наявними в справі доказами, зокрема:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №314080 від 28.04.2025, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та з якого вбачається, що ОСОБА_1 28.03.2025 близько 08-12 год в м. Сміла керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням спеціального технічного приладу «Драгер» з результатом 0,46% проміле;

- роздруківкою тесту №4147 алкотестера «Драгер 6810», відповідно до якого 28.03.2025 у видихуваному ОСОБА_1 повітрі виявлено 0,46% проміле алкоголю;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння №122 від 28.03.2025 щодо ОСОБА_1 , згідно з яким останній 28.03.2025 о 09-12 год перебуває в стані алкогольного сп`яніння;

- поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з яких вбачається, що були присутні 28.03.2025 під час тестування ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, показник алкотестера становив 0,46 проміле, з яким водій не був згодний;

- відеозаписом, виконаним 28.03.2025 працівниками поліції, з якого вбачається, що водій транспортного засобу «ВАЗ-2101», якого в подальшому встановлено за посвідченням водія як ОСОБА_1 , зупинений працівниками поліції по вул. Кармелюка в м. Сміла. При оформленні матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності працівник поліції висловив вимогу пройти перевірку на стан алкогольного сп`яніння, оскільки від водія було чути запах спиртного. На вимогу водія, в присутності двох свідків було проведено тестування з допомогою алкотестера, показник 0,46 проміле, з яким водій не погодився, в зв`язку із чим за його добровільною згодою огляд проведений в лікувальному закладі КЗ «Черкаський обласний наркологічний диспансер». З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 в період із 09-20 до 09-46 год двічі виконано тестування з допомогою алкотестера, а також проведена перевірка моторики та координації рухів, при цьому перший тест із показником 0,23 проміле вказував на наявність алкогольного сп`яніння, другий, виконаний через приблизно 20 хв після першого, показав відсутність алкогольного сп`яніння, з метою усунення розбіжностей ОСОБА_1 запропоновано здати аналіз сечі.

Надалі, як вбачається із матеріалів справи, сформовано лікарський висновок про стан алкогольного сп`яніння №122 від 28.03.2025, яким встановлений діагноз «Алкогольне сп`яніння», а щодо ОСОБА_1 28.04.2025 складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначені вище докази сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Щодо доводів ОСОБА_1 про відсутність правових підстав для зупинки поліцією транспортного засобу суд зазначає наступне.

Серед превентивних заходів ст. 31 Закону України «Про національну поліцію» визначено, зокрема такий захід, як зупинення транспортного засобу. Під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.

Так, зокрема, ч. ч. 1, 2 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» наведений вичерпний перелік випадків, коли поліцейський має право зупинити транспортний засіб, а ч. 3 ст. 35 цього ж Закону закріплює обов`язок поліцейського поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстав зупинки, визначених цією статтею. Право водія дізнатись про причини зупинки транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом та прізвище і посаду цієї особи, також гарантоване ст. 16 Закону України «Про дорожній рух».

Пунктами 1 - 9 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» визначений вичерпний перелік випадків, які надають право працівнику поліції зупинити транспортний засіб, а саме: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Згідно ч. 2 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені митними органами відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 2) якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні, не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки чи перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Суд звертає увагу, що обставини зупинки транспортного засобу не зафіксовані на відео, однак правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу перебувати за кермом в тверезому вигляді, не виключає його відповідальності у разі керування транспортним засобом у стані сп`яніння.

При цьому пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності щодо заперечення вживання спиртних напоїв та перебування у стані сп`яніння суд вважає такими, що направлені на уникнення ним адміністративної відповідальності. Хоча ОСОБА_1 після зупинки керованого ним транспортного засобу вказував на те, що в автомобілі є технічний спирт, а в судовому засіданні пояснював, що в автомобілі міг розлитися спирт, використовуваний ним у робочому процесі, такі обставини не підтверджуються матеріалами справи. Водій не посилався на вказані обставини 28.03.2025 після його зупинки, вони не були встановлені працівниками поліції та не можуть бути перевірені на час розгляду справи судом.

Крім того, повідомлені ОСОБА_1 обставини щодо помилок у написанні його прізвища в матеріалах справи, зокрема в медичному висновку від 28.03.2025, не спростовують встановлених даним документом обставин, не можуть з необхідністю тягти за собою його протиправність чи спричиняти відсутність доказового значення.

Таким чином, судом встановлено, що своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, відповідно до яких водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП,

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно довідок відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, ОСОБА_1 отримував посвідчення водія, протягом календарного року до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не притягувався.

Оскільки санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є конкретною і не містить альтернативного адміністративного стягнення, суддя вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» та в порядку ст. 40-1 КУпАП, з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір, ставка якого складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Доказів, які звільняють ОСОБА_1 від сплати судового збору за розгляд справи про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять та останнім не надано.

Керуючись ст. 9, 23, 40-1, 130, 252, 283-285, 294 КУпАП, ст.5 Закону України «Про судовий збір», суддя

п о с т а н о в и в :

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн (отримувач коштів: ГУК у Черк. обл. 21081300, код отримувача , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача:UA0023001 код класифікації: 21081300) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , в дохід держави 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп судового збору (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

У разі несплати правопорушником штрафу у п`ятнадцятиденний термін з дня вручення йому постанови, постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягувати подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником, протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення.

В разі оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя І.В.Овсієнко