Провадження № 33/824/228/2025 Суддя в II-й інстанції Ігнатюк О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

30 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 24 червня 2024 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 24 червня 2024 року на

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він, 12.11.2023 року, о 03 год. 03 хв., в м. Києві, на проспекті Академіка Глушкова, 40, в порушення вимог п.2.9 (а) ПДР України, керував транспортним засобом, а саме автомобілем «Audi A6 Allroad», номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного засобу. В результаті огляду у ОСОБА_1 виявлений алкоголь у концентрації 1,72‰, що указує на наявність у нього алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вказано на незаконність постанови судді, через неповне та необ`єктивне дослідження всіх обставин справи. Свою вину апелянт не визнає, оскільки транспортним засобом у стані сп`яніння не керував, він був припаркований на узбіччі дороги через поломку вихлопної труби, про що він неодноразово повторював на відеозапис, однак його пояснення ніхто не взяв до уваги, окрім цього відеозаписом підтверджено, що його автомобіль ніхто не зупиняв, він був у нерухомому стані. Саме керування транспортним засобом у стані сп`яніння і є складом адміністративного правопорушення, а у даному випадку такий склад відсутній, бо відсутнє керування транспортним засобом. На думку апелянта, усі дії поліцейських були незаконними та провокаційними, всі зібрані докази сфальсифіковані, а відповідно й не можуть вважатися допустимими. Тому, просив постанову скасувати, а провадження по справі закрити.

Будучи повідомленим про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 до суду не прибув, причини неявки не повідомив, клопотань про перенесення справи не подав у зв`язку із чим суд визнав за можливе розглянути справу у його відсутність.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Висновки місцевого суду про доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння стверджуються наступними доказами, зокрема:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 529241 від 12.11.2023 року в частині часу та місця вчинення адміністративного правопорушення, ознак транспортного засобу та даних особи, яка притягується до адміністративної відповідальності;

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздруківкою результатів проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу, відповідно до яких, за результатами цього огляду у ОСОБА_1 виявлений алкоголь в концентрації 1,72 0/00;

відеозаписом процедури проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння та фіксації результатів цього огляду, що зроблений з допомогою нагрудної камери поліцейського;

іншими доказами.

Дослідивши указані докази та надавши їм належну юридичну оцінку суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП, наявності підстав для накладення на нього стягнення та із дотриманням вимог закону наклав на нього стягнення у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, належним чином мотивувавши своє рішення.

Апеляційна скарга не містить доводів, які би указували на незаконність ухваленого судом першої інстанції рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом спростовуються відеозаписом, що зроблений нагрудною камерою поліцейського, відповідно до якого, ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом. На ствердження поліцейського про керування ОСОБА_1 транспортним засобом під час комендантської години останній не висловив будь-яких заперечень, як не висловлював їх в подальшому. Ця обставина у поєднанні із обстановкою під час якої був виявлений факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а саме: нічний час доби, перебування автомобіля у громадському місці, відсутність на вулиці людей, відсутність будь-кого у автомобілі ОСОБА_1 та підтвердження ним факту вживання спиртних напоїв та бажання проїхати невелику відстань, припаркувати автомобіль та спати дають підстави для висновку про доведеність факту керування ОСОБА_1 автомобілем перед виявленням у нього поліцейським стану алкогольного сп`яніння. Тобто, аналіз зібраних у справі доказів дає підстави стверджувати про те, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, безпосередньо перед зупинкою керованого ним транспортного засобу поліцейськими, повністю доведений.

На думку суду, процедура огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та фіксації результатів цього огляду була проведена у відповідності до вимог нормативних документів, які регламентують цю процедуру, а саме: ст. 266 КУпАП, «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду», затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. Аналіз зібраних у справі доказів не викликають у суду сумніву як у правильності проведеної процедури огляду ОСОБА_1 , на стан алкогольного сп`яніння, так і достовірності її результатів.

Наданий суду відеозапис процедури виявлення у ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння містить достатню кількість фактичних даних якими підтверджується правильність та законність проведення процедури виявлення стану алкогольного сп`яніння та які указують на доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Суд повторно констатує те, що матеріали справи містять достатню кількість доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Підстав для закриття провадження у цій справі, у тому числі і у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення не встановлено, оскільки стягнення на ОСОБА_1 було накладене протягом строку, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 24.06.2024 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не знаходить у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а у задоволенні апеляційної скарги відмовляє.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 відмовити.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24 червня 2024 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ігнатюк О.В.