Справа № 541/1850/25
Номер провадження3/541/641/2025
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 року м. Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Дністрян О.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миргород, приватний підприємець, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП не встановлено,

у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №399239 від 10 травня 2025 року - 26 квітня 2025 року близько 18 год 10 хв, гр. ОСОБА_1 біля магазину «Маркетопт» в АДРЕСА_2 , вчинив відносно сина ОСОБА_2 та колишньої дружини ОСОБА_3 домашнє насильство, а саме, погрози та образи на її адресу, внаслідок чого було завдано шкоду психологічному здоров`ю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що він побачив знайомий автомобіль на стоянці біля магазину «Маркетопт», під`їхав до нього, вийшов з автомобіля та віддав своїм дітям, які сиділи на задньому сидінні, рюкзак, потім сів в свій автомобіль та спілкувався в колишньою дружиною.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Тимохіна Л.С. в судовому засіданні просила провадження по справі закрити з огляду на наступне. В адміністративному протоколі серії ВАД №399239 від 10 травня 2025 року стосовно ОСОБА_1 не зазначено, в чому саме полягало психологічне насильство відносно ОСОБА_3 та неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , і яка шкода заподіяна, хоча це прямо випливає з диспозиції ст. 173-2 КУпАП. Наявні у справі докази містять суттєві суперечності та не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства. Інші докази протиправної поведінки ОСОБА_1 , які б об`єктивно свідчили про вчинення ним домашнього насильства, в справі відсутні.

Потерпіла ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що вона під`їхала до магазину «Маркетопт», з нею в автомобілі були діти: Альбіна, 17 років, ОСОБА_4 , 11 років та ОСОБА_5 , 7 років, донька сиділа поруч з нею, а хлопці на задньому сидінні. Вона побачила колишнього чоловіка, який перекрив їй дорогу, потім підскочив до автомобіля, відкрив задні двері та дав дітям рюкзак. Після цього почав ображати її нецензурною лайкою, погрожував їй, на що вона викликала поліцію. Її син ОСОБА_5 теж є потерпілим, тоді він розплакався. Коли приїхала поліція, ОСОБА_1 втік. Доказів сварки вона не має, оскільки на автомобілі не має відеореєстратора; відео з камер магазину в неї теж не має. Зазначила, що працівники поліції їй відмовити у проханні переглянути камери з магазину та в долученні її відео. ОСОБА_3 зазначила, що вона ходить до психолога, після цієї події також. Заперечувала проти закриття справи відносно ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №399239 від 10.05.2025 дії ОСОБА_1 кваліфіковані старшим дільничним офіцером поліції СДОП Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 173-2 КпАП України.

Частина 2 ст. 173-2 КУпАП в редакції станом на момент складення протоколу передбачає відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пункт 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дає визначення психологічного насильства, яким є форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Суд зазначає, що протокол серії ВАД №399239 складено 10.05.2025 за заявою потерпілої ОСОБА_3 від 26.04.2025 про вчинення відносно неї домашнього насильства, а саме, що колишній чоловік в присутності дітей почав погрожувати їй фізичною розправою, однак в заяві не зазначено, що правопорушення вчинено відносно її неповнолітньої дитини.

Зазначене в протоколі адміністративне правопорушення діяння, яке вчинив ОСОБА_1 , не відповідає диспозиції ч. 2 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи, так як вчинив домашнє насильство «відносно сина ОСОБА_2 та колишньої дружини ОСОБА_3 », «погрози та образи в її адресу», а шкода завдана психічному здоров`ю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Протокол про адміністративне правопорушення ВАД №399239 від 10.05.2025 не містить в описі суті вчиненого адміністративного правопорушення дій ОСОБА_1 саме стосовно неповнолітнього ОСОБА_2 , як про це зазначено у ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, тобто які дії стосовно неповнолітнього були ним вчинені, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю дитини.

Натомість Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок i домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» №3733-IX від 22 травня 2024 року було внесено зміни до статті 269 КУпАП («Потерпілий»), відповідно до якої якщо адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173-2 або 173-6 цього Кодексу, було вчинено у присутності малолітньої чи неповнолітньої особи, така особа також визнається потерпілим, незалежно від того, чи було їй заподіяно шкоду таким правопорушенням, і на неї поширюються права потерпілого, крім права на відшкодування майнової шкоди.

Тобто, якщо правопорушення вчинено не відносно дитини, а тільки у її присутності, то вказана дитина визнається потерпілою і у працівників поліції не має необхідності складати окремий протокол, так як жодних дій по відношенню до дитини вчинено не було.

Як слідує з матеріалів справ неповнолітні діти є свідками вчинення домашнього насильства відносно їх матері, однак заява потерпілої не містить даних, що дії були направлені на неповнолітніх дітей.

Отже, вчинення домашнього психологічного насильства в присутності неповнолітніх дітей не може свідчити про наявність складів ще одного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Статтями 7, 245-246 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження у справах здійснюється на основі суворого додержання законності; завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Згідно статті 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган, який притягує до адміністративної відповідальності правопорушника, зобов`язаний з`ясувати всі обставини по справі, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, вважаю, що провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 173-2КУпАП відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 283, 284, 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.М. Дністрян