П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.06.2025 Справа №607/10854/25 Провадження №3/607/4428/2025

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Стельмащук П.Я., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла із Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

14.05.2025 о 22 год. 48 хв. в м. Тернополі по вул. Руська, 24, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Peugeot Partner», н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із з застосуванням технічного приладу газоаналізатора Алкотест 7510, результат тесту 1,86‰. З результатом огляду ОСОБА_1 не згідний, проте від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Про ці обставини поліцейським УПП ДПП в Тернопільській області Гнідим Д.А. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №330745 від 15.05.2025.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Кметик В.С. в судовому засіданні пояснив, що наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не заперечується, проте на нього не може бути накладено адміністративне стягнення, оскільки правопорушення було вчинено в стані крайньої необхідності. Керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння змусила ОСОБА_1 ситуація, яка склалась з його товаришем ОСОБА_2 . Останній просив ОСОБА_1 доставити його в травматологічне відділення медичного закладу, у зв`язку з отриманим переломом правої ліктьової кістки. Тому з метою відвернення більшої шкоди життю та здоров`ю престарілого ОСОБА_3 , ніж суспільна небезпека від порушення ПДР, ОСОБА_1 сів за кермо в стані алкогольного сп`яніння та мав намір доставити товариша до медичного закладу. Враховуючи викладене, просить звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст.ст. 17,18 КУпАП, у зв`язку з перебуванням його в стані крайньої необхідності, а провадження у справі закрити, з підстав передбачених п.4 ч.1 ст.247 КУпАП.

Також, захисник Боровського А.П. просив допитати в якості свідка ОСОБА_3 , який під час зупинки автомобіля знаходився в салоні з переламаною рукою та був очевидцем подій, які відбувались 14.05.2025.

Суддя відхилив клопотання про виклик свідка, так як обставини, які за твердженням захисника він мав намір довести за допомогою показань цього свідка, підтверджені іншими належними та допустимими доказами, а саме відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, консультаційним висновком спеціаліста №3898 від 14.05.2025, консультаційним висновком ортопеда-травматолога від 19.05.2025.

Суддя вважає встановленим та не піддає сумніву, що 14.05.2025 ОСОБА_3 поламав праву руку та після цього їхав разом із ОСОБА_1 у транспортному засобі «Peugeot Partner», н.з. НОМЕР_2 , на правому пасажирському сидінні.

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши наявні у справі докази, суддя дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, керуючись такими міркуваннями.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає, зокрема, за керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, на вимогу поліцейського пройти огляд в установленому законом порядку на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Також, вимогами ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ч. 1 ст.251 КУпАП).

Згідно ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена наступними доказами, а саме: даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №330745 від 15.05.2025; результатом тестування на алкоголь від 14.05.2025, який показав результат 1,86‰; свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатор Alcotest 7510 №ARLM-0300, чинним до 04.06.2025; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, на якому зафіксовано результати огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , результат проба позитивна 1,86‰, з результатом не згідний; розпискою ОСОБА_4 від 15.05.2025 про зобов`язання доставити транспортний засіб до місця стоянки; копією постанови серії ЕНА № 4733091 від 14.05.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП; рапортом від 15.05.2025; відеозаписом.

Щодо тверджень захисника стосовно перебування ОСОБА_1 в стані крайньої необхідності.

Відповідно до статті 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно із статтею 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Суд зауважує, що інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства. Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Однією з умов правомірності акту крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Сторона захисту вказує, що керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння було зумовлено крайньою необхідністю, а саме необхідністю доставлення товариша до медичного закладу для надання медичної допомоги, у зв`язку із переломом правої ліктьової кістки.

Згідно з консультаційним висновком спеціаліста №3898 від 14.05.2025 у ОСОБА_3 констатовано закритий перелом відростка правої ліктьової кістки.

Однак, доказів того, що учасники події вживали інші (правомірні) заходи, для надання медичної допомоги ОСОБА_3 (виклик швидкої медичної допомоги, інших екстрених служб, таксі, прохання інших (тверезих) сусідів завезти до лікарні тощо), і ці заходи не дали жодного результату, в матеріалах справи немає.

Крім цього, відвернена шкода (закритий перелом правої ліктьової кістки), на думку суду, є значно меншою від завданої шкоди суспільним інтересам, а саме керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння (1,86‰!).

Небезпека заподіяння ОСОБА_1 у такому стані шкоди життю та здоров`ю як своєму, так і ОСОБА_5 та інших учасників дорожнього руху, є неспівмірно більшою, ніж якби ОСОБА_1 відмовив ОСОБА_3 у транспортуванні до лікарні, мотивувавши це тим, що він вживав алкоголь.

Таким чином, суддя вважає, що ОСОБА_1 не перебував у стані крайньої необхідності.

За таких обставин, в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення.

При накладенні адміністративного стягнення, беру до уваги характер вчиненого правопорушення, обставини справи, ступінь вини, особу порушника, його майновий стан, вважаю, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно ст. 401 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення, тому, у відповідності до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму, що становить 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 40-1, ч. 1 ст. 130, ст.ст. 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн. в дохід держави.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

СуддяП. Я. Стельмащук