КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/2748/2025
Справа № 379/301/25
Головуючий в суді І інстанції Зінкін В.І.
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 червня 2025 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Таращанського районного суду Київської області від 03 квітня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ст. 2.9 «а» ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Таращанського районного суду Київської області від 03 квітня 2025 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , за порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17000) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у сумі 605,60 грн. на користь держави. Відстрочено ОСОБА_1 сплату адміністративного штрафу в розмірі 17000 грн. до 03 жовтня 2025 року включно.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 04 лютого 2025 року о 16:40 у м. Тараща Білоцерківського району по вул. Липнева, 105 керував автомобілем ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Drager Alcotest 6820 ARHK-0514, рівень алкоголю в крові складав 0,66 проміле, тест № 4422, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, 10 квітня 2025 року подав апеляційну скаргу, просив скасувати постанову Таращанського районного суду Київської області від 03 квітня 2025 року та закрити провадження в справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вказував, що судом не перевірені обставини, що мають значення для справи, зокрема, що згідно технічних характеристик приладу Drager, граничні допустимої похибки під час експлуатування приладу можуть складати +/- 0,06 проміле, у діапазоні від 0 до 0,8 проміле.

Наводив зміст ст. 251, 254 КУпАП, вказував, що з протоколу про адміністративне правопорушення незрозумілим є те, які саме ознаки перебування водія в стані алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя) були виявлені працівниками поліції під час зупинки транспортного засобу. Працівник поліції не може свавільно звинувачувати будь-яку особу в тому, що вона перебуває в стані алкогольного сп`яніння, і таким чином надмірно втручатися в її особисте життя, вимагаючи проїхати до найближчого лікувального закладу. Лише за наявності об`єктивних ознак, передбачених Інструкцією, поліцейський спочатку має запропонувати особі пройти медичний огляд на стан сп`яніння за допомогою технічних засобів, і лише потім визначитися щодо необхідності огляду лікарем. За наявності підстав вважати, що особа перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, працівники поліції першочергово мають провести огляд з використанням спеціальних технічних засобів на місці вчинення правопорушення, або ж у разі незгоди особи з його результатом огляд може бути проведений у закладах охорони здоров`я.

Наводив зміст ст. 31, 40 Закону України «Про національну поліцію», наказ Департаменту патрульної поліції НПУ від 03 лютого 2016 року № 100, яким затверджено Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ відеозаписів з них, наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 24 листопада 2015 року № 14/1 «Про порядок зберігання, використання відеозапису та відеореєстраторів патрульних», якими чітко регламентовано, що кожному патрульному поліцейському видається нагрудна відеокамера, за допомогою якої має бути зафіксований увесь процес проведення працівниками поліції огляду на стан сп`яніння.

Вказував, що огляд його на стан сп`яніння проводився за допомогою алкотестеру, який показав 0,64 проміле алкоголю, при цьому його не було направлено для проходження огляду в заклад охорони здоров`я.

Наводив зміст п. 4, 7 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, вказував, що згідно технічних характеристик приладу «Алконт», границі допустимої похибки під час експлуатування приладу можуть складати +/- 0,06 проміле у діапазоні від 0 до 0,8 проміле.

Посилався на ст. 8 п. 5 Віденської Конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, ратифікованої УРСР 25 квітня 1974 року, якою визначено, що в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, які стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень алкоголю в крові, а у відповідних випадках у повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом, у всіх випадках максимальний рівень алкоголю в крові у відповідності до національного законодавства не повинен перевищувати 0,50 грама чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг. на літр повітря, що видихається.

Таким чином, мінімальна межа вмісту алкоголю для визначення стану алкогольного сп`яніння, згідно норм міжнародного права, повинна становити 0,25 мг. на літр повітря, що видихається, і у перерахунку одиниць виміру алкоголю в крові і повітрі, що видихається, становить 0,5 проміле.

Крім того, з переглянутого відеозапису у нього не вбачалося зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння, було відсутнє почервоніння очей та обличчя, не було хиткої ходи та не чіткої мови.

Таким чином, з урахуванням допустимої похибки під час експлуатації технічного сп`яніння, вміст алкоголю у повітрі, що видихав водій ОСОБА_1 , не перевищував гранично допустиму норму, передбачену нормами міжнародного права.

Відтак, коли у водія були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, він заперечував вживання спиртних напоїв, був незгодний з показниками технічного приладу 0,26 проміле, що згідно норм міжнародного законодавства є природною нормою алкоголю в повітрі, що вихидається, винуватість водія у порушенні п. 2.9 а ПДР є недоведеною поза розумним сумнівом.

В судове засідання 09 червня 2025 року ОСОБА_1 повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, направив клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до ч. 4 - 6 ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду. Апеляційний суд повідомляє про дату, час і місце судового засідання особу, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не пізніше ніж за три дня до початку судового розгляду. Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або у суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Дослідивши матеріали справи та апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно п. 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МОН України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби).

Згідно п. 4, 5, 7, 10 розділу ІІ Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (далі - акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Дотримання наведених вимог працівниками поліції під час огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння судом першої інстанції перевірено.

Висновки суду першої інстанції про доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 238459 від 04 лютого 2025 року в частині часу і місця вчинення адміністративного правопорушення, даних про особу, яка його вчинила, ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким особа керувала,

роздрукованим чеком Drager Alcotest 6820 ARHK-0514, тест № 4422, від 04 лютого 2025 року, 16:54, згідно якого у видихнутому ОСОБА_1 повітрі виявлено 0,66 проміле алкоголю, підписаним ОСОБА_1 ;

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 04 лютого 2025 року за допомогою Drager Alcotest 6820 ARHK-0514, згідно якого ОСОБА_1 згоден з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння 0,66 проміле;

відеозаписом з бодікамери поліцейського, на якому відображено факт керування транспортним засобом; о 16:42 працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, зафіксований факт надання ОСОБА_1 згоди на проведення огляду, 16:54 - факт самого огляду, 16:55 - запитання поліцейського про згоду з результатами огляду та пропозиція поліцейського пройти огляд у медичному закладі, на що ОСОБА_1 погоджується з результатами огляду, до медичного закладу їхати відмовляється.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дослідивши вказані докази та надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, наявності підстав для притягнення його до відповідальності та на законних підставах наклав на нього стягнення, належним чином мотивувавши своє рішення.

Особа, яка проходить огляд на стан сп`яніння, на власний розсуд самостійно вирішує, чи згідна вона з результатом, який отримано при проведенні огляду поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, чи не погоджується з ним.

Незгода водія транспортного засобу із позитивним результатом проведеного поліцейським огляду на стан алкогольного сп`яніння повинна бути здійснена безпосередньо після проведення такого огляду шляхом активних дій та висловлена в категоричній чіткій формі.

Із відеозапису, відзнятого на нагрудну камеру поліцейського, який є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, суд встановив, що зафіксовано замір контрольний замір повітря поліцейським (файл clip-1 час 16:54). ОСОБА_1 погодився з результатами проведеного огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820» № ARHK-0514 (файл clip-1 час 16:55).

Також в графі «з результатами згоден» Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 підтвердив свою згоду з результатами огляду особистим підписом. Роздрукований чек Drager Alcotest 6820 ARHK-0514, теж підписаний ОСОБА_1 .

За таких обставин суд першої інстанції правильно встановив, що водій ОСОБА_1 погодився з результатами огляду.

Доводи апеляційної скарги, що з протоколу про адміністративне правопорушення не є зрозумілим, які саме ознаки перебування водія в стані алкогольного сп`яніння були виявлені працівниками поліції під час зупинки транспортного засобу, відхиляються апеляційним судом як помилкові, з огляду на те, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченим ч. 1 ст. 130 КУпАП, при якому ознаки сп`яніння в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначаються.

Разом із тим, виявлені працівником поліції у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці) були озвучені працівником поліції о 16:42 відеозапису та зафіксовані в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 04 лютого 2025 року.

Доводи апеляційної скарги, що у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння були відсутні, оскільки у нього було відсутнє почервоніння очей та обличчя, не було хиткої ходи та не чіткої мови, не спростовують виявлення у нього поліцейським інших вищезазначених ознак сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці), які передбачені п. 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, а також не спростовують встановленої судом вини ОСОБА_1 у порушенні ним п. 2.9 «а» ПДР, що підтверджується результатами проведеного у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820» № ARHK-0514.

Апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані доводи апеляційної скарги про ймовірні похибки в результатах огляду за допомогою приладу Drager, оскільки ОСОБА_1 , у разі незгоди з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу, мав право на медичний огляд у лікаря-нарколога згідно вимог ст. 266 КУпАП, п. 7 розділу І Інструкції № 1452/735, п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103, однак цим правом на свій розсуд не скористався і з результатами огляду погодився.

Апеляційний суд зауважує, що процитована ОСОБА_1 у апеляційній скарзі норма Віденської Конвенції про дорожній рух не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень, за яким настає алкогольне сп`яніння. Однак, Конвенція про дорожній рух не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0.25 мг у видихуваному повітрі, що й має місце в Україні, де законодавчо встановлено мінімальний показник рівня алкоголю 0.2‰

Не ґрунтуються на вимогах ст. 266 КУпАП та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги, що працівники поліції в порушення ч. 3 ст. 266 КУпАП не направили ОСОБА_1 на проходження огляд у медичному закладі, оскільки таке направлення здійснюється лише у випадку відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у випадку незгоди з результатами огляду, чого в даному випадку не відбулося.

Крім того, як вбачається з відеозапису та встановлено судом першої інстанції, працівники поліції о 16:54 запропонували ОСОБА_1 пройти такий огляд, на що він згоди не надав.

Є безпідставними та відхиляються апеляційним судом посилання ОСОБА_1 у апеляційній скарзі на наказ Департаменту патрульної поліції НПУ від 03 лютого 2016 року № 100, яким затверджено Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ відеозаписів з них, наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 24 листопада 2015 року № 14/1 «Про порядок зберігання, використання відеозапису та відеореєстраторів патрульних», якими чітко регламентовано, що кожному патрульному поліцейському видається нагрудна відеокамера, за допомогою якої має бути зафіксований увесь процес проведення працівниками поліції огляду на стан сп`яніння, з огляду на те, що відеозапис з бодікамери, долучений до матеріалів справи, є хронологічно повним і відеозйомка ведеться безперервно до її завершення.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, будь-яких доказів щодо відсутності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з матеріалів справи не вбачається і вони не знайшли свого підтвердження.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щоб особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають.

При цьому апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені вимоги закону районним судом, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі.

Апеляційний суд приймає до уваги, що апеляційна скарга не містить доводів щодо міри відповідальності, призначеної судом першої інстанції, та щодо обставин, які могли бути не враховані судом при накладенні стягнення.

Наведене вказує на необґрунтованість поданої апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Постанова Таращанського районного суду Київської області від 03 квітня 2025 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Таращанського районного суду Київської області від 03 квітня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ст. 2.9 «а» ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кашперська Т.Ц.