Провадження № 3/686/4603/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Дем`янов Ю.М., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого слюсарем НЕК «Укренерго»,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він 09.05.2025 о 17:00, перебуваючи за адресою: м. Хмельницький, вул. Старокостянтинівське шосе, 1 (біля ТЦ «Агора»), вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме висловлювався на її адресу нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Такими діями ОСОБА_1 , на думку уповноваженого працівника поліції, скоїв правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив що дійсно наразі триває процес розірвання шлюбу між ним та ОСОБА_2 . В шлюбі подружжя прожило понад 3 роки та має спільну дитину. В грудні 2024 року шлюбні відносини між подружжям фактично припинились та ОСОБА_2 почала створювати перешкоди у спілкуванні батька із сином. До моменту припинення шлюбних відносин подружжя разом із дитиною проживали разом із матір`ю ОСОБА_2 ОСОБА_3 . Як зазначає ОСОБА_1 жодного факту домашнього насильства відносно дружини він не вчиняв та не вчиняє, однак в них виникають побутові сварки з приводу виховання дитини, порядку спілкування із сином, а також щодо належного виконання батьківських обов`язків батьками. 09.05.2025 він випадково зустрів дружину неподалік торгового центру «Агора» та з нею почав спілкуватися щодо її поведінки, під час чого остання почала вести себе неадекватно, викликала поліцію. Після приїзду патрульної поліції повідомила що жодних претензій до нього немає, та протокол про адміністративне правопорушення не складався, однак на наступний день ініціативно написала заяву про вчинення домашнього насильства.

Допитана в судовому засіданні, за клопотанням ОСОБА_1 , мати ОСОБА_2 ОСОБА_3 (теща), повідомила, що за весь період проживання сім`єю і на даний час жодного разу ОСОБА_1 не вчиняв домашнього насильства ні відносно її доньки, ні відносно їх сина. Ситуація, яка виникла 09.05.2025 була пов`язана виключно із забороною доньки на спілкування батька із сином.

Суддя, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приходить до висновку, що провадження у справі, що розглядається, підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення у зв`язку із наступним.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному Законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Належних, допустимих та достовірних доказів, які з достатністю вказували б на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП в матеріалах справи немає, не встановлені такі і судом в ході судового розгляду.

Так, до матеріалів справи на доведення вини ОСОБА_1 у скоєному правопорушенні долучено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 417265 від 26.05.2025 із формулюванням обставин адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, довідку про наявність інформації щодо притягнення до відповідальності ОСОБА_1 (не притягувався), протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від ОСОБА_2 від 10.05.2025, пояснення ОСОБА_2 від 10.05.2025.

Разом з тим, суддя зауважує, що досліджені докази не дають можливість зробити висновок про те, що ОСОБА_1 скоєно домашнє насильство відносно своєї дружини, у зв`язку із чим відсутні достатні підстави притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Навпаки викладені у заяві та протоколі про адміністративне правопорушення відомості спростовуються показами, допитаної в суді в якості свідка матері ОСОБА_2 ОСОБА_4 .

Протокол про адміністративне правопорушення, згідно зі ст. 251 КУпАП, - є лише доказом у справі, що, у сукупності із іншими доказами, відповідно до ст. 252 КУпАП, підлягає оцінці, яка ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, як то регламентують положення ст. 245 КУпАП.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

Водночас, самі лише пояснення ймовірної потерпілої ОСОБА_2 не можуть слугувати підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння відносно неї домашнього насильства. На переконання суду, такі пояснення носять виключно суб`єктивний характер та не дозволяють встановити вину ОСОБА_1 поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З огляду на положення ст.62 Конституції України, ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини, який притримується у своїх рішеннях правової позиції, за якою суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення у справі «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), приходжу до висновку, що направлені до суду матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а почате підлягає закриттю в тому разі якщо, відсутня подія або склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, після аналізу всіх доказів по справі, суд тлумачить усі сумніви на користь особи, яка притягається до відповідальності, та приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки прямих, безспірних і безсумнівних доказів його вини в ході судового засідання не здобуто та суду не надано, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 247 п. 1, 283, 284, 294 КУпАП України, суддя,

постановив:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

Суддя Хмельницького

міськрайонного суду Юрій ДЕМ`ЯНОВ