ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1712/25 Справа № 203/6626/24 Суддя у 1-й інстанції - Вусик Є. О. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 на постанову Центрального районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2025 року щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якою справу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрито, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 646961 від 13.11.2024 року ОСОБА_2 13.11.2024 року близько 13.00 години за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство щодо своєї дружини ОСОБА_1 психологічного характеру, а саме: виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, що спричинило занепокоєність за життя постраждалої особи, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Центрального районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2025 року справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.173-2 КУпАП провадженням закрито, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, потерпіла ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просить постанову скасувати, постановити нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В обґрунтування посилається на такі обставини:

- висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи;

- невизнання своєї вини ОСОБА_2 є спосіб захисту, так як обставини вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП підтверджується матеріалами справи;

- ОСОБА_2 систематично погрожує потерпілій, приїздить на місцем її проживання, забирає продукти харчування, при цьому вже тривалий час вони не проживають разом;

- судом першої інстанції не були взяті до уваги пояснення свідка ОСОБА_3 , яка викликала поліцію;

- наслідками для потерпілої домашнього насильства є емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та занепокоєння за життя та здоров`я.

Будучи увідомленим про місце та час розгляду справи, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції не з`явився, про причини неявки суд не увідомив, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проведено у його відсутність.

Потерпіла ОСОБА_1 надала заяву, в якій просила проводити розгляд справи в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів, однак не забезпечила свою участь в режимі відеоконференції, тому розгляд справи проведено у відсутність ОСОБА_1 , участь якої не є обов`язковою.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 у зв`язку із відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки не з`ясував всіх обставини справи на не надав їм належної правової оцінки.

Допущені порушення є підставою для скасування постанови суду та прийняття нової постанови.

В ході апеляційного перегляду знайшло підтвердження доказами обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме, що ОСОБА_2 13.11.2024 року близько о 13.00 години за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство щодо своєї дружини ОСОБА_1 психологічного характеру, а саме: виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, що спричинило занепокоєність за життя постраждалої особи, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Посилання суду першої інстанції на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення суть адміністративного правопорушення викладена не повно, без зазначення наслідків від адміністративного правопорушення, тобто не встановлено чи могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої, що свідчить про відсутність у діях ОСОБА_2 однієї з складових об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, та те, що не зрозуміло, в кого саме, дії ОСОБА_2 викликали занепокоєність за життя постраждалої особи не є слушним з огляду на таке.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища,адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Так, відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена за вчинення вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року за № 2229-VIII психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Тобто, диспозиція ст. 173-2 КУпАП не містить вичерпний перелік діянь, що полягають у вчиненні домашнього насильства, оскільки законодавець посилається на вчинення будь-яких діянь і вживає термін тощо, тому в протоколі викладені обставини щодо вчинення домашнього насильства, яке мало психологічний характер,що полягало у висловлюванні нецензурною лайкою та погрозою фізичною розправою.

Висловлювання ОСОБА_2 нецензурною лайкою та погрозою фізичною розправою щодо ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, а саме: заявою потерпілої ОСОБА_1 її письмовими поясненнями та наданими в суді першої інстанції.

Разом з цим, суд першої інстанції необґрунтовано не взяв до уваги відомості з інформаційно-телекомунікаційної системи Інформаційний портал Національної поліції України ( журнал єдиного обліку) ( а.с. 5) та письмові пояснення свідка ОСОБА_3 , яка відповідно до рапорту викликала працівників поліції, вказавши на те, що ОСОБА_2 погрожує матері, б`є її, крім того, вказаний свідок також зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.1). Пояснення свідка ОСОБА_3 , підтверджуються поясненнями потерпілої особи та не викликають сумніву у суду апеляційної інстанції.

Також в протоколі (в графі потерпіла) зазначена ОСОБА_1 , тому висновки суду про те, що не зрозуміло, в кого саме, дії ОСОБА_2 викликали занепокоєність за життя постраждалої особи, - спростовуються самим протоколом.

Відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення у місці вчинення назви міста ( м. Дніпро) не свідчить про істотні порушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складений в м. Дніпрі та містить посилання на АДРЕСА_2 .

Місце вчинення адміністративного правопорушення, а саме: АДРЕСА_2 , підтверджується матеріалами, доданими до протоколу, зокрема: - заявою, поясненнями ОСОБА_1 , поясненнями ОСОБА_2 , рапортом, зареєстрованим в інформаційно-телекомунікаційній системі, письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 .

Протокол містить посилання на вчинення домашнього насильства психологічного характеру, що виявилось в образах потерпілої, якою відповідно до ст. 269 КУпАП є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду, що відображає ознаки правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, що встановлено під час апеляційного перегляду .

Протокол про адміністративне правопорушення містить посилання на потерпілу особу - ОСОБА_2 , якою є особа, якій спричинено моральну шкоду, та на наслідок у вигляді завдання шкоди, а саме: спричинення занепокоєння за життя постраждалої особи , що відповідає п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 172-3 КУпАП.

При цьому суд апеляційної інстанції виходить із того, що в протоколі розкрито зміст завданої шкоди психічному здоров`ю потерпілої через зазначення відповідної ознаки виникнення занепокоєння за життя, а тому відсутність дослівного формулювання не свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.

Отже, в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2КУпАП, а тому ОСОБА_2 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2КУпАП, але враховуючи, що до суду апеляційної інстанції справа надійшла після спливу тримісячного терміну, встановленого для притягнення особи до адміністративної відповідальності, тому наявні підстави для закриття провадження, передбачені п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки правопорушення вчинено 13.11.2024 року.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу скаргу потерпілої ОСОБА_1 на постанову Центрального районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2025 року задовольнити.

Постанову Центрального районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2025 року, якою справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрито, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення скасувати.

Прийняти нову постанову.

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.173-2 КУпАП, та на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі щодо ОСОБА_2 у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Є. Джерелейко