Справа № 481/673/25
Провадж.№ 3/481/295/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.06.2025 року суддя суддя Новобузького районного суду Миколаївської області Уманська О.В., з участю секретаря судового засідання Кузьміної Н.П., розглянувши в залі суду м. Новий Буг Миколаївської області справу про адміністративне правопорушення, яка надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проходить службу на посаді начальника служби засобів ураження озброєння логістики військової частини НОМЕР_2 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, що передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

До Новобузького районного суду Миколаївської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-15 КУпАП, в якому зазначено, що в період часу з 23.01.2025 - 08.03.2025 майор ОСОБА_1 , що є службовою особою військової частини НОМЕР_2 та постійно обіймав посаду заступника командира військової частини НОМЕР_2 з озброєння - начальника озброєння на яку, крім іншого, покладено адміністративно-господарські функції, маючи реальну можливість виконувати належним чином службові обов`язки, виконуючи покладені на нього обов`язки військової служби, діючи недбало, протиправно, всупереч інтересам служби, в порушення своїх статутних обов`язків, приписів законів та інструкцій, розуміючи протиправний характер та можливі наслідки своїх дій через особисту недисциплінованість та безвідповідальність, недбале ставлення до покладених на нього обов`язків за посадою заступника командира військової частини НОМЕР_2 з озброєння - начальника озброєння неналежно виконав свої службові обов`язки, визначені статтями 11, 16, 74 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, положень в частині функціональних обов`язків заступника командира батальйону з озброєння - начальника озброєння викладених у Положенні про функціональні обов`язки особового складу управління військової частини НОМЕР_2 , затвердженого наказом командира військової частини НОМЕР_2 07.02.2024 № 29, зокрема у межах своїх повноважень заходів спрямованих на забезпечення належного рівня зберігання боєприпасів не здійснив, відповідний облік і зберігання зброї та боєприпасів на складах, в цьому конкретному випадку у сховищі, що розташоване на території об`єкту ІНФОРМАЦІЯ_3 , не організував, відповідну внутрішню службу на об`єктах відповідальності не організував, управління роботою щодо обладнання спеціальних споруд у підпорядкованих складах, оснащення їх технічними засобами охорони не здійснював, що у причинно-наслідковому зв`язку призвело до викрадення в період з 07.03.2025 по 08.03.2025 (точний час не встановлено) невстановленими особами було викрадено військового майна Збройних Сил України: 9 мм пістолет Beretta Pistols - 10 одиниць (№ 2023161, № 2025108, № 2021932, № 2025113, № 2024429, № 2025114, № 1419927, № 1403146, № 1353856F, № 1343926); 5,56 мм гвинтівка Colt М4 Rifle - 3 одиниці (№ 0000247GB, № 0702042GB, № 0702142); приціли Trijicon Sight, Bore, Optical (RCO) - 3 одиниці; магазини Magazine Cartrige 5,56 мм - 3 одиниці; лазерні цілевказівники Target Location & Observ - 3 одиниці.

Водночас, внаслідок недбалого виконання начальником штабу - заступником командира військової частини НОМЕР_2 капітаном ОСОБА_2 ( як зазначено в протоколі) службових обов`язків державі завдано матеріальну шкоду у розмірі 827 422,50 (вісімсот двадцять сім тисяч чотириста двадцять дві гривні, 50 копійок), що виникла внаслідок викрадення невстановленими особами в період з 07.03.2025 по 08.03.2025 (точний час не встановлено) військового майна Збройних Сил України.

Разом з цим, в ході проведення службового розслідування, 09.03.2025 на місці події, з метою встановлення всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, винних осіб, а також з метою проведення профілактичних заходів та доведення всіх форм відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення представниками ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової контррозвідки Служби безпеки України, оперативно-тактичного угруповання ІНФОРМАЦІЯ_4 проведені відповідні заходи.

За результатами проведення таких заходів 10.03.2025 о 11.20 під час повторного огляду території прилеглої до місця тимчасового розташування підрозділів військової частини НОМЕР_2 в населеному пункті АДРЕСА_2 було виявлено викрадене раніше зі сховища військове майно.

Захисник соби, що притягується до відповідальності ОСОБА_1 адвокат Когін А.В. подав до суду заперечення на протокол, в яких заперечував винуватість ОСОБА_1 у вчинені інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Кім того зазначив, що даний протокол не відповідає вимогам ч. 2 ст. 254 КУпАП, оскільки його було складено уповноваженою посадовою особою пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила таке правопорушення. Зокрема, як було зазначено вище, інкриміноване за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП ОСОБА_1 діяння було виявлено та підтверджено відповідним доказом 08.03.2025 року, коли проведено відповідну перевірку, а Акт службового розслідування взагалі складено 06.04.2025 року, при цьому протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 складено значно пізніше 07.04.2025 року (через 30 днів), що в свою чергу тягне за собою його недопустимість, оскільки він був оформлений з порушення порядку, встановленого цим Кодексом.

До того ж у протоколі про адміністративне правопорушення 07.05.2025 року, який було надано особі, яка притягується до відповідальності (другий примірник) не зазначено: місце народження, сімейний стан, місце проживання, зареєстроване місце проживання, місце роботи посада, данні про попередні притягнення до адміністративної відповідальності, не заповненні розділи про свідків та потерпілих, а також щодо наявності відомостей про відшкодування шкоди, підписи особи що притягується до адміністративної відповідальності, що унеможливлює його сповіщення про участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду всупереч вимогам ст.ст. 277-2, 278 КУпАП. При цьому, самостійно встановити вказані відомості про особу, яка притягається адміністративної відповідальності суд позбавлений можливості, оскільки, по-перше, суд не може переклади на себе повноваження посадової особи уповноваженої на складання відповідного протоколу, що в противному випадку призведе до порушення принципу рівності сторін процесу, по друге, в матеріалах цієї справи немає відповідних даних, які б дозволили це зробити. При цьому, протокол, який міститься в матеріалах справи, вже є заповнений повністю.

У випадку виявлених розбіжностей між протоколом, наданим до суду, та протоколом, наданим особою, що притягується до адміністративної відповідальності, такий протокол не може вважатись належним та допустимим доказом у справі, оскільки при його складанні не були дотриманні вимоги ст.254 КУпАП та порушені законні права особи на захист. всі дописані відомості в протоколі після його підписання та наданні особі для ознайомлення записані в незаконний спосіб. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей покладається на особу, яка його складає (ч.1 ст.254 КУпАП, ч.2 ст.251 КУпАП) та не може бути перекладено на суд. Наведене дає підстави стверджувати, що протокол про адміністративне правопорушення серії 07.05.2025 року щодо ОСОБА_1 , який відповідно до ст.251 КУпАП є доказом, складений у поза процесуальний спосіб, а відтак не може бути допустимим доказом у справі. Як наслідок, інші докази, що є додатками до протоколу, є похідними, а відтак, на переконання суду, недопустимими за принципом плодів отруйного дерева (Рішення ЄСПЛ у справі «Яременко проти України»). Крім того, ОСОБА_1 наголошує, що протокол про адміністративне правопорушення є головним документом у справі і його важливість співмірна з обвинувальним актом у кримінальному провадженні. Неправильність складання протоколу унеможливлює постановлення судом законного й обґрунтованого рішення. У своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду. Зокрема, в рішенні у справі «Ващенко проти України» Європейський суд вказав, що «обвинувачення» для цілей п.1 ст.6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру». З викладеного слідує, що підставою притягнення до адміністративної відповідальності є саме протокол про адміністративне правопорушення.

Просили провадження в справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , притягнутого за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП закрити за відсутністю складу правопорушення.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 172-15 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Об`єктивною стороною недбалості, тобто недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них. При цьому, якщо особа не мала реальної можливості взагалі проявити ставлення до своїх службових обов`язків, то не можна говорити про те, що воно було недбалим чи несумлінним (хвороба, відсутність досвіду, нетривалість служби). Недбале ставлення військової службової особи до своїх службових обов`язків характеризує, перш за все, об`єктивну сторону вчиненого і виявляється в тому, що за наявності в особи реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, не виконує службові обов`язки, або хоча і діє, але виконує ці обов`язки неналежним чином, не відповідно до закону або відповідно до нього, проте неякісно, неточно, неповно, несвоєчасно, поверхово, у протиріччя з установленим порядком і тією обстановкою, що склалася, тощо.

Верховний Суд України у своїй постанові від 21.05.2021 року справі № 185/12161/15-к вказав, що , при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається.

ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За приписами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд зауважує, що матеріали справи на підтвердження обставин викладених в протоколі взагалі не містять Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та інші нормативно-правові документи про які йде згадка у протоколі про адміністративне правопорушення. У протоколі згадуються такі нормативні документ, як: Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах, затверджене 04.08.2000 року постановою Кабінету Міністрів України № 1225; Інструкція з обліку військового майна у Збройних Силах України, затверджена27.09.2017 наказом МОУ № 440, однак у суду відсутня можливість ознайомитися із їх змістом.

При цьому, орган, що розглядає справу, не наділений повноваженнями на збирання доказів та розглядає справу в межах тих доказів, що зібрані та надані на розгляд суду разом із протоколом про адміністративне правопорушення, а тому, предмет судового розгляду обмежений даними, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення та які визначають його суть.

В той же час, тягар доказування події адміністративного правопорушення покладено на посадову особу яка складає протокол про адміністративне правопорушення, що слідує з положень ст. 251 КУпАП, та суд не вправі самостійно віднаходити докази та здійснювати інші дії на встановлення винуватості особи, оскільки в такому разі суд візьме на себе обов`язки сторони обвинувачення, що є неприпустимим.

Як видно із матеріалів справи, 18 квітня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_5 звертався до ТУ ДБР у місті Миколаєві із заявою та матеріалами щодо недбалого ставлення до військової служби посадовою особою військової частини НОМЕР_2 , а саме, відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .. Однак, 29.04.2025 року за вих. № 04/248/25дск ТУДБР у м. Миколаєві відмовило у внесені відомостей до Єдиного реєстру досудового розслідування за ст..425 КК України «Недбале ставлення до військової служби», оскільки з матеріалів наданих ІНФОРМАЦІЯ_5 не встановлено викладу обставин будь-яких об`єктивних даних, що можуть свідчити про заподіяння певною військовою службовою особою військової частини істотної шкоди у зв`язку із недбалим ставленням до служби, у відповідності до матеріалів службового розслідування зброя військової частини викрадена не військовослужбовцями, при цьому зброя виявлена та вилучена.

Суд звертає увагу, що до Протоколу про адміністративне правопорушення № 180 від 07.05.2025 року не долучено будь-яких інших доказів, крім тих, які подавались до ДБР у м. Миколаєві. Тобто суд досліджує та оцінює ті ж самі докази.

Разом з цим, норма ч. 2 ст. 172-15 КУпАП носить бланкетний характер, оскільки у наведеній диспозиції відсилає до закону або нормативно-правового акту, що регулює певні види відносин і передбачає відповідальність за вчинення ряду окремих протиправних діянь, які врегульовані законом.

Частиною 2 статті 172-15 КУпАП передбачена відповідальність за недбале ставлення до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Суб`єктом даного правопорушення є військова службова особа. Під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування (примітка до ст.172-13 КУпАП).

З об`єктивної сторони вказане правопорушення характеризується суспільно-небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби та суспільно-небезпечними наслідками, які можуть настати в результаті цього.

Службова недбалість може проявлятись у формі: 1) невиконання службових обов`язків через несумлінне ставлення до них або 2) неналежного виконання службових обов`язків через несумлінне ставлення до них.

Невиконання службових обов`язків означає невиконання службовою особою дій, передбачених як безумовних для виконання нею по службі.

Неналежне виконання службових обов`язків - це такі дії службової особи в межах службових обов`язків, які виконані не так, як того вимагають інтереси служби.

Суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується самовпевненістю або недбалістю.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення складеному відносно ОСОБА_1 , не зазначено, які дії він мав вчинити, але не вчинив чи неналежним чином вчинив через недбале ставлення до служби. Немає таких відомостей і в доданих до протоколу документах.

В свою чергу, суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі - презумпції невинуватості. При цьому усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Тягар доведення в діях особи складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган.

На думку суду, зібрані в справі докази не відповідають критерію «поза розумним сумнівом».

В судовому засіданні не встановлено доказів, які поза розумним сумнівом підтверджують вину особи, що притягається до адміністративної відповідальності, а саме що ОСОБА_1 допустив недбале ставлення до військової служби, та в чому саме воно проявилось, які конкретні дії він не вчинив, чи вчинив неналежним чином, при цьому маючи можливість вчинити належним чином.

Таким чином, оскільки в судовому засіданні не встановлено необхідних і достатніх доказів, які поза розумним сумнівом підтверджують вину особи, що притягається до адміністративної відповідальності, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, відповідно до вимог ст.62Конституції України та ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини суддя тлумачить сумніви щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на її користь.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням вищевикладеного суддя дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, і справа у відношенні нього за ч.2 ст.172-15 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного та керуючись п. 7 ч.1 ст. 247, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, закрити за відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя