КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 758/14356/24

номер провадження: 33/824/1601/2025

Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 17 січня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою суддіПодільського районного суду міста Києва від 17 січня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 17 січня 2025 рокута закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю і його діях складу адміністративного правопорушення.

Одночасно з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подав заяву про поновлення строку на подання апеляційної скарги, в якій вказує, що він не зміг подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк з поважних причин, оскільки він не отримав судову повістку і не був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, а тому судове засідання, в якому було винесено оскаржуване судове рішення, відбулось без його участі.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що протокол про адміністративне правопорушення оформлений з порушенням ст.256 КУпАП. Зазначає, що відсутні належні докази його вини, оскаржувана постанова судді ґрунтується лише на припущеннях і свідченнях працівників поліції, які не підтвердженні об`єктивними доказами.

Також вказує, що у судовому засіданні він не визнав свою провину та наголошував на необхідності додаткового дослідження доказів, однак його пояснення були проігноровані.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в черговий раз в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлявся судом апеляційної інстанції своєчасно, шляхом направлення судової повістки про виклик на його адресу місця проживання: АДРЕСА_2 , яка вказана ОСОБА_1 у апеляційній скарзі. Іншої адреси місця проживання ОСОБА_1 , матеріали справи не містять.

Так, судова повістка про виклик у судове засідання, призначене на 14 березня 2025 року на 11 год 30 хв., разом з поштовим конвертом, повернулись на адресу Київського апеляційного суду з відміткою пошти: «неправильно зазначена (відсутня) адреса» (а.с.21-22).

Також про судове засідання, яке призначено на 14 березня 2025 року на 11 год 30 хв., ОСОБА_1 було повідомлено судом засобами телефонного зв`язку, що підтверджується відповідною телефонограмою (а.с.19).

У зв`язку з неявкою ОСОБА_1 у судове засідання 14 березня 2025 року, розгляд справи судом апеляційної інстанції було відкладено на 04 квітня 2025 року на 12 год 00 хв., про що ОСОБА_1 було повторно повідомлено шляхом надсилання судової повістки про виклик на його адресу місця проживання: АДРЕСА_2 .

Судова повістка про виклик в судове засідання 04 квітня 2025 року разом з поштовим конвертом повернулись на адресу Київського апеляційного суду з відміткою пошти: «Одержувач відсутній за вказаною адресою» (а.с.26-28).

У зв`язку з неявкою ОСОБА_1 у судове засідання 04 квітня 2025 року, розгляд справи судом апеляційної інстанції було відкладено на 02 травня 2025 року на 11 год 00 хв., про що ОСОБА_1 втретє було повідомлено шляхом надсилання судової повістки про виклик на його адресу місця проживання: АДРЕСА_2 .

Судова повістка про виклик в судове засідання 02 травня 2025 року разом з поштовим конвертом повернулись на адресу Київського апеляційного суду з відміткою пошти: «за закінченням терміну зберігання» (а.с.31-32).

У зв`язку з неявкою ОСОБА_1 у судове засідання 02 травня 2025 року, розгляд справи судом апеляційної інстанції було відкладено на 06 червня 2025 року на 10 год 00 хв., про що ОСОБА_1 вчетверте було повідомлено шляхом надсилання судової повістки про виклик на його адресу місця проживання: АДРЕСА_2 .

Судова повістка про виклик в судове засідання 06 червня 2025 року разом з поштовим конвертом повернулись на адресу Київського апеляційного суду з відміткою пошти: «Одержувач відсутній за вказаною адресою» (а.с.35-36).

Крім того, судом апеляційної інстанції ОСОБА_1 було повідомлено про судові засідання, які призначені на 14 березня 2025 року, 04 квітня 2025 року, 02 травня 2025 року та 06 червня 2025 року, шляхом направлення судової повістки про виклик на його електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку він вказав секретарю судового засідання під час повідомлення його засобами телефонного зв`язку, що підтверджується звітами про направлення вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду (а.с.23, 25, 30, 34).

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи наведене вище та приймаючи до уваги, що судом апеляційної інстанції були вжиті всі можливі заходи для належного і своєчасного повідомлення ОСОБА_1 про судові засідання, які були призначені на 14 березня 2025 року, 04 квітня 2025 року, 02 травня 2025 року та 06 червня 2025 року, а також те, що клопотань про відкладення розгляду справи до апеляційного суду від нього не надходило, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, вважаю, що задоволенню підлягає лише клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Подільського районного суду міста Києва від 17 січня 2025 року у справі щодо ОСОБА_1 , оскільки наведені в ньому обставини дозволяють зробити висновок про те, що цей строк було пропущено з поважних причин.

Згідно з положеннями ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що 17 січня 2025 року розгляд справи проведено за відсутності ОСОБА_1 , дані щодо його належного повідомлення про дату, час і місце розгляду справи відсутні, оскільки матеріали справи не містять даних про вручення судової повістки про виклик ОСОБА_1 у судове засідання, а наявна у справі довідка про доставку повідомлення у додаток «Viber» не узгоджується з вимогами ст.277-2 КУпАП.

Таким чином висновки судді першої інстанції про те, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, не ґрунтуються на матеріалах справи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Матеріали справи не містять доказів того, що копія постанови судді Подільського районного суду міста Києва від 17 січня 2025 року була направлена суддею першої інстанції на адресу ОСОБА_1 відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП.

30 січня 2025 року ОСОБА_1 безпосередньо до суду першої інстанції подав апеляційну скаргу на постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 17 січня 2025 року, до якої долучив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження (а.с.14-16).

Згідно з приписами ст.289 КУпАП, в разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи клопотання ОСОБА_1 про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді Подільського районного суду міста Києва від 17 січня 2025 року є обґрунтованими, а тому пропущений строк підлягає поновленню.

Щодо доводів апеляційної скарги про скасування постанови судді Подільського районного суду міста Києва від 17 січня 2025 року та закриття провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, то вони не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.

Згідно з положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції при розгляді справи вказані вимоги закону виконав.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність не лише особи, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, а й тієї особи, яка керує транспортним засобом, але відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР) встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже відмова особи від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є самостійною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок судді першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з його відмовою від проходження в установленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів та є правильним.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується даними, які містять:

протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №149721 від 13 жовтня 2024 року, згідно з яким встановлено, що 13 жовтня 2024 року о 14 год 40 хв. в місті Києві по вул. Кирилівська (Фрунзе), 127, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Peugeot 301», державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, не природна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, що зафіксовано на боді - камери 70646, 474374, чим порушив пункт 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.3);

письмове направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з якого слідує, що за результатом огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 виявлено ознаки сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, не природна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці (а.с.4);

відеозаписи з нагрудних камер (відеореєстраторів) поліцейських (а.с.6).

У рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, ЄСПЛ неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №149721 від 13 жовтня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 були роз`яснені права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Вказаний протокол підписаний ОСОБА_1 та працівником поліції, який його склав.

Виявлені працівником поліції 13 жовтня 2024 року у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння у розумінні пункту 4 Розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС і МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція №1452/735), є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення.

Апеляційний суд враховує, що обставини фабули адміністративного правопорушення, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та норма інкримінованого ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписом, на якому відображені події, які відбувалися 13 жовтня 2024 року за участю ОСОБА_1 .

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформленням поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року №1376, Інструкції №1452/735.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення оформлений з порушенням ст.256 КУпАП є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про те, що у справі відсутні належні докази вини ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає не спроможними, виходячи з такого.

З переглянутого судом апеляційної інстанції відеозапису вбачається, що працівник поліції, виявивши у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння запитав, чи згоден він проїхати до лікаря - нарколога, на що ОСОБА_1 відповів «ні, я не поїду більше», а на запитання «чому?», він відповів «тому що навіщо» (14 год 55 хв. відеозапису). Надалі працівник поліції уточнив, чи відмовляється він від проведення огляду, на що ОСОБА_1 відповів «так».

Вказаний вище відеозапис є передбаченим ст.251 КУпАП належним засобом доказування, який був оцінений судом у сукупності й логічному взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами та є достатнім для висновку у поза розумний сумнів, що 13 жовтня 2024 року о 14 год 40 хв. в місті Києві по вул. Кирилівська (Фрунзе), 127, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Peugeot 301», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, не природна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився.

Відомості, які містяться на відеозаписі, свідчать про дотримання працівником поліції вимог Інструкції № 1452/735 та вимог ст.266 КУпАП.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що у судовому засіданні ОСОБА_1 не визнав свою провину та наголошував на необхідності додаткового дослідження доказів, однак його пояснення суддею першої інстанції були проігноровані, то апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не був присутній у судовому засіданні та будь-яких клопотань не заявляв.

При цьому апеляційний суд враховує, що у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 вказав, що він не зміг подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк з поважних причин, оскільки судове засідання, в якому було винесено оскаржуване судове рішення, відбулось без його участі, так як він не отримав повістку і не був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи.

Інших доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в оскаржуваній постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що суддею першої інстанції прийняте законне і обґрунтоване судове рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обраний суддею першої інстанції ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп., з позбавленням його права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи та вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП. Крім того, санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді Подільського районного суду міста Києва від 17 січня 2025 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Подільського районного суду міста Києва від 17 січня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 17 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.М.Верланов