П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2025 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бенца К.К., за участі представника особи відносно якої складено протокол ОСОБА_1 Гончаров В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород, матеріали поліцейського взводу 1 роти 1 батальйону УПП в Закарпатській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

23.11.2024 року о 00 год. 39 хв. в м. Ужгород, по вул. Б. Хмельницького, 2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Skoda д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора "Драгер" та в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на камеру працівника поліції.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

ОСОБА_1 в призначене судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник особи відносно якої складено протокол ОСОБА_1 Гончаров В.В., вину ОСОБА_1 у вчиненому заперечив. Зазначив, що останній не відмовився від проходження огляду. Вважає, що адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 оформлені з порушенням встановленого законодавством порядку та містять суперечливі дані, що зумовлює визнання цих матеріалів і протоколу неналежними документами, на підставі яких ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності. Вважає, що з медичного акту слідує, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки алкогольного спяніння у вигляді порушення мови і координації рухів, які вказані поліцейським у протоколі. Зазначив, що матеріали справи не містять доказів, що водій ОСОБА_1 вчинив будь-яке правопорушення, жодної підстави для зупинки не було. Окрім того, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан спяніння, оскільки останній хотів здати кров для визначення стану алкогольного сп`яніння. З посиланням на викладене просив суд закрити провадження відносно ОСОБА_1 за відсутності складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Свідок ОСОБА_2 допитаний у судовому засіданні за клопотанням сторони захисту та попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань в судовому засіданні пояснив, що він є працівником УПП в Закарпатській області ДПП. 23.11.2024 року під час несення служби, транспортний засіб марки Skoda д.н.з. НОМЕР_1 проїхав на великій швидкості, з динамічним режимом керування, після чого склад екіпажу патрульної поліції наздогнав водія даного транспортного засобу. Під час спілкування з водієм ним було встановлено ознаки алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота) та запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного спяніння на місці за допомогою приладу "Драгер", пройти огляд на визначення стану алкогольного спяніння в медичному закладі або відмовитися від проходження такого огляду. Після чого ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на визначення стану алкогольного спяніння на місці за допомогою приладу "Драгер", та погодився пройти огляд на визначення стану алкогольного спяніння в медичному закладі.

Свідок ОСОБА_3 допитаний у судовому засіданні за клопотанням сторони захисту та попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань в судовому засіданні пояснив, що він є працівником УПП в Закарпатській області ДПП. 23.11.2024 року він перебував у складі екіпажу поліції, який наздоганяв транспортний засіб марки Skoda д.н.з. НОМЕР_1 . Зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення складав не він, а його колега поліцейський Митровка Р.Я.

Зокрема зазначив, що вони у складі екіпажу перебували на перехресті вулиць Собранецька-Митна в м. Ужгород. Під час несення служби було встановлено, що транспортний засіб марки Skoda д.н.з. НОМЕР_1 проїхав на великій швидкості та завернув у поворот на вулицю Митну, після чого заїхав на парковку готелю «Ужгород» та зупинився на пішохідному переході. Вказав, що від сторонніх перехожих надійшло повідомлення до них щодо підозрілої їзди транспортного засобу марки Skoda д.н.з. НОМЕР_1 .

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника особи відносно якої складено протокол ОСОБА_1 Гончаров В.В., покази свідків, суд приходить до наступного висновку.

Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.

До набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року (далі - Закон № 2617-VIII), тобто до 01 липня 2020 року, КУпАП передбачав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані наркотичного сп`яніння, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Після набрання чинності Законом № 2617-VIII, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані наркотичного сп`яніння, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, було виключено зі ст. 130 КУпАП та закріплено у ст. 286-1 КК України.

Таким чином, відповідальність за ці дії була криміналізована та передбачена ст. 286-1 КК України, тобто відбулося посилення відповідальності за ці делікти від адміністративної до кримінальної.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Також суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Близькі за змістом положення містяться у ч. 2 ст. 4 КК України, відповідно до якої кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Зазначені положення кореспондуються з положеннями ч. 2 ст. 58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

03 липня 2020 року в газеті "Голос України" (№ 110) було опубліковано Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 720-ІХ від 17 червня 2020 року (далі - Закон № 720-ІХ). Пп. 117 розділу 1 Закону №720-IX у розділі 1 Закону № 2617-VIII у п. 1 виключено пп. 2-4, 7.

Саме пп. 4 п. 1 і запроваджував нову редакцію ст. 130 КУпАП, яка вступала в силу з 01 липня 2020 року і не передбачала адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, з 03 липня 2020 року, тобто з часу набрання чинності Законом України № 720-IX, кримінальна відповідальність за ст. 286-1 КК України відсутня, оскільки відбувалась декриміналізація цього суспільно небезпечного діяння.

Натомість існує адміністративна відповідальність з 03 липня 2020 року за ст. 130 КУпАП в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до положення ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно ч. 1 ст. 130 КУпАП диспозиція статті передбачає керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 251 КУпАП визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відео записуючих засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як вбачається з диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність настає в разі як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та так само і за відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно матеріалів справи, відносно ОСОБА_1 запроваджено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП, саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, що є порушенням п. 2.5 ПДР України.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Так, процедура виявлення у водіїв ознак алкогольного, наркотичного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння визначена ст.266 КУпАП, Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення у водіїв стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, згідно п. 6 розділу І інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затверджена спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі "Інструкція"), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п.7 розділу ІІ "Інструкції" проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським.

Суд враховує, що відмова ОСОБА_1 на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння була зафіксована на відеозапис нагрудних відеореєстраторів патрульних поліції від 23.11.2024 року.

Як встановлено судом, шляхом відтворення відеозапису з нагрудних камер працівників поліції в судовому засіданні, ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки Skoda д.н.з. НОМЕР_1 наздогнав екіпаж працівників поліції.

З оглянутого відеозапису з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що працівником поліції було озвучено гр. ОСОБА_1 причину того, чому автомобіль під його керуванням наздогнали працівники поліції, запропоновали надати свої документи та працівником поліції гр. ОСОБА_1 названо ознаки алкогольного спяніння, (зокрема запах алкоголю з порожнини рота) окрім того роз`яснено його права.

З відтвореного відеозапису видно, що ОСОБА_1 на запитання поліцейського «чи вживав алкогольні напої» відповів, що сьогодні він не вживав алкогольних напоїв, пив воду.

На відтвореному в судовому засіданні відеозаписі з нагрудних камер працівників поліції видно, що працівником поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкоголььного спяніння: на місці; у медичному закладі, або право відмовитися від проходження огляду на визначення стану алкогольного спяніння . ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на визначення стану алкогольного спяніння на вимогу поліцейського за допомогою пристрою «Драгер» на місці, натомість виявив бажання пройти огляд в медичному закладі, після чого представники поліції здійснили супровід ОСОБА_1 до КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей» Закарпатської обласної ради для медичного освідчення на стан алкогольного сп 'яніння за участю лікаря.

З оглянутого відеозапису з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 перебуваючи у медичному закладі виявив бажання здати кров для визначення стану алкогольного сп`яніння, однак медичним працівником йому було відмовлено у можливості взяття крові для визначення стану алкогольного сп`яніння та роз`яснено порядок забору крові для визначення стану сп`яніння.

На відтвореному в судовому засіданні відеозаписі з нагрудних камер працівників поліції видно, що ОСОБА_1 розпочав процедуру проходження медичного огляду на визначення стану спяніння у лікаря закладу охорони здоров`я, однак на вимогу лікаря пройти огляд на визначення стану алкогольного спяніння за допомогою пристрою «Драгер», відмовився та висловив прохання здати кров для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Отже слід дійти висновку, що ОСОБА_1 інструкції лікаря щодо проходження медичного огляду на визначення стану спяніння не дотримувався, що перешкоджало встановленню результату огляду.

Суд бере до уваги також дані висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №615 від 23.11.2024 р., згідно якого лікар , який проводив огляд вказав : " ОСОБА_1 відмовився від використання технічного засобу, для встановлення висновку про стан спяніння не достатньо ознак."

Виходячи з аналізу відтвореного в судовому засіданні відеозапису з нагрудних камер працівників поліції в сукупності з даними висновку лікаря , який проводив огляд ОСОБА_1 , щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №615 від 23.11.2024 р., суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 інструкції лікаря не дотримувався, що перешкоджало встановленню результату огляду, відмовився у медичному закладі від використання технічного засобу, для встановлення висновку про стан спяніння.

Відтак, суд розцінює дії ОСОБА_1 як відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Як вбачається з оглянутого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського ОСОБА_1 ухиляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей» Закарпатської обласної ради за допомогою приладу «Драгер», не дає можливості провести огляд в необхідному обсязі, не виконує дій для проходження ним огляду, не дотримується інструкції лікаря. В зв`язку з такими діями ОСОБА_1 результатів огляду не було встановлено.

На відтвореному в судовому засіданні відеозаписі з нагрудних камер працівників поліції видно, що в медичному закладі лікарем проведено зовнішній огляд ОСОБА_1 за результатами якого виготовлено висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №615 від 23.11.2024 року.

Відтак, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 повинен був на вимогу лікаря та працівника поліції пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння. За таких підстав, суд розцінює дії ОСОБА_1 як відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Невизнання своєї вини особою, що притягається до адміністративної відповідальності, та позицію представника в судовому засіданні з приводу того, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та виконував всі вказівки лікаря для проходження такого огляду, мав бажання здати кров для дослідження , суд розцінює як спробу уникнути передбаченої законом відповідальності.

Таким чином в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Щодо аргументів представника ОСОБА_1 Гончарова В. про не правомірність зупинки транспортного засобу інспектором, суд виходить з наступного.

Як встановлено судом, шляхом відтворення відеозапису з нагрудних камер працівників поліції в судовому засіданні, ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки Skoda д.н.з. НОМЕР_1 наздогнав екіпаж поліції, поліцейський зазначив, що здійснили переслідування його транспортного засобу у зв`язку з тим, що транспортний засіб вчиияв аварійну ситуацію на проїзджій частині, тобто у зв`язку з порушенням ОСОБА_1 ПДР України.

Працівник поліції пред`явив вимогу водію надати документи та запропонував пройти огляд на стан алкогольного спяніння на місці, в медичному закладі або право відмовитися від проходження огляду на визначення стану алкогольного спяніння у звязку з наявними ознаками алкогольного спяніння, зокрема запах алкоголю з порожнини рота водія.

З оглянутого відеозапису з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що на пропозицію поліцейського пройти огляд на визначення стану спяніння на місці за допомогою приладу «Драгер» ОСОБА_1 , відмовився та погодився пройти огляд у медичному закладі.

Відповідно до ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», 1. Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені митними органами відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 2) якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні, не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки чи перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Таким чином, аналіз наведених вище положень нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що поліцейський має право зупинити транспортний засіб за наявності підстав, передбаченихст. 35 Закону України «Про національну поліцію».

Твердження представника про безпідставність зупинки його транспортного засобу, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, з яких вбачається, що внаслідок порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, поліцейські наздогнали транспортний засіб під його керуванням та запропонували пред`явити посвідчення на право керування транспортним засобом.

Згідно зі статтею 31 Закону України "Про національну поліцію"поліція може застосовувати такі превентивні заходи: 1) перевірка документів особи; 4) зупинення транспортного засобу.

Доводи представника щодо незаконної зупинки транспортного засобу працівниками поліції не беруться судом до уваги також й у зв`язку з тим, що з огляду на правовий аналіз норм ПДР України, не згода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, такий обов`язок прямо передбачений п.2.5 ПДР та не пов`язаний з причиною зупинки транспортного засобу. За не виконання такого обов`язку, тобто відмову водія від проходження огляду на виявлення стану сп`яніння, має наслідком настання відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, суд зазначає, що у випадку не згоди особи з причинами зупинки працівниками поліції - вона має можливість, відповідно до п.п.д п.2.14 ПДР України оскаржити дії поліцейського у встановленому законом порядку.

Також, слід зазначити, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не містить такого елементу, як «причина зупинки транспортного засобу». Об`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення не містить у собі елементи іншого правопорушення, а тому кваліфікація діянь особи здійснюється самостійно від інших видів адміністративної відповідальності.

Під час розгляду справи №990SCGC/1/24 у своїй постанові від 18 квітня 2024 року Велика Палата Верховного Суду виснувала, що " водій зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені Законом України «Про дорожній рух» і Правилами дорожнього руху, зокрема передбачений указаним Законом обов`язок виконувати розпорядження поліцейського, яке він дає на підставі цих Правил чи інших нормативних актів. Одним із таких розпоряджень поліцейського є вимога пройти саме медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння" .

Суд наголошує, що з огляду на правовий аналіз норм ПДР України, не згода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку не вживати спиртні напої сідаючи за кермо автомобіля, та на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки такий обов`язок прямо передбачений ПДР та не пов`язаний з причиною зупинки транспортного засобу. За не виконання такого обов`язку, тобто відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, є наслідком настання відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП.

Доданий до матеріалів справи відеозапис дає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій, які мали місце 23.11.2024 року та поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема, те що працівники поліції у встановленому законом порядку запропонували ОСОБА_1 , пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, в медичному закладі, або право відмовитися від проходження огляду на визначення стану алкогольного спяніння, а особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відмовився від проходження такого огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу "Драгер", але погодився пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, проте під час проходження такого огляду, на вимогу лікаря пройти огляд за допомогою приладу "Драгер" відмовився від такого огляду.

Відтак, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , повинен був на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння. За таких підстав, суд розцінює дії ОСОБА_1 , як відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Щодо аргументів захисника Гончарова В. про те, що ОСОБА_1 мав намір здати кров на дослідження, проте йому відмовили, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 9 розділу ІІ Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Розділом ІІІ Інструкції, зокрема, встановлено наступне.

Метою огляду на стан сп`яніння водіїв є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук (п. 12).

Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Якщо водій - учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропнихречовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений.

Отже, аналізуючи зміст вказаної Інструкції, можна прийти до наступних висновків.

Проведення лабораторних досліджень визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обов`язковим. Кров, як предмет біологічного дослідження, використовується лише у разі об`єктивної неможливості одержати зразки іншого біологічного середовища (зокрема, у разі перебування водія у несвідомому стані внаслідок ДТП або з тяжкими травмами чи з інших поважних причин).

Відповідно до п.8 розділу Інструкції у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

За викладених обставин суд приходить до висновку, що у даному випадку, у зв`язку з відсутністю факту ДТП, відсутній обов`язок здійснення медичного огляду з застосуванням забору крові ОСОБА_1 .

Відтак, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , повинен був на вимогу працівника поліції пройти огляд на місці зупинки, а у разі відмови проїхати до медичного закладу до лікаря нарколога, щоб пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. За таких підстав, суд розцінює дії ОСОБА_1 у медичному закладі, який попередньо погодився пройти огляд на стан спяніння у медичному закладі, як відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вина ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП стверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №564139 від 23.11.2024 р., відеозаписом з нагрудного відеореєстратора патрульного поліції від 23.11.2024 р., який засвідчив факт відмови ОСОБА_1 , від проходження огляду у встановленому порядку на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки, та у медичному закладі, даними висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №615 від 23.11.2024 р., згідно якого ОСОБА_1 , відмовився від використання технічного засобу для встановлення стану спяніння.

Оцінюючи докази, у їх сукупності, суд приходить до висновку, що такі є належними, допустимими та такими, що повністю підтверджують вину ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а за таких обставин, враховуючи вище викладене, суд у відповідності до положень статей 251 та 252 КУпАП, вважає, що у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 , за ознаками ч.1 ст. 130 КУпАП України кваліфіковані вірно.

При цьому, слід зазначити, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів.

Суд вважає, що таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляду відповідності до п. 2.5ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Так, відповідно до вимогп. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Пункт 1.3 ПДРУкраїни зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно зп. 2.9 "а" ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння.

Матеріали справи не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції, в тому числі і при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.

На відеозаписі зафіксовані дії працівників поліції та особи, що притягається до відповідальності, що у даному випадку є необхідним та достатнім для прийняття рішення по суті.

Суд вважає, що дані відеозаписи є належними та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення. У відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення вказано, що до протоколу додаються, в тому числі, диск з відеофіксацією.

У рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, враховуючи, що по справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

У відповідності до вимог ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, яке має підвищену суспільну небезпеку, а також характер правопорушення, який є умисним, відноситься до грубих порушень ПДР України як таке, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників, обставини справи, особу порушника та ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, у відповідності до вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП, вважаю, що на гр-на ОСОБА_1 , слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції ст. 130 ч. 1 КУпАП, яка є безальтернативною, у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами, що буде достатньою мірою відповідальності для досягнення мети адміністративного стягнення, яке застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

З урахуванням положень п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 , підлягає стягненню судовий збір в сумі 605 гривень 60 копійок.

Керуючись ст.ст. 130 ч. 1, 283-285 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца