Єдиний унікальний номер 333/3479/25
Номер провадження 3/333/1563/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 червня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Піх Ю.Р., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

за правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 121, ч.2 ст. 130, ч.5 ст. 126, ч. 5 ст. 126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 17.06.2025 об`єднано справи №333/3492/25 (3/333/1566/25) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.121 ч.5 КУпАП, №333/3487/25 (3/333/1565/25) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.130 ч.2 КУпАП, №333/3484/25 (3/333/1564/25) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.126 ч.5 КУпАП, та №333/3479/25 (3/333/1563/25) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.126 ч.5 КУпАП, присвоївши об`єднаній справі №333/3479/25 (пр.№3/333/1563/25).

Розглянувши матеріали, судом встановлено наступне.

17.04.2025 о 22 год. 57 хв. по проспекту Соборному 6Г в м. Запоріжжя неповнолітній ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ 1102 днз НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортними засобами відповідної категорії. Правопорушення вчинене повторно протягом року постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя № 331/4014/24 від 05.09.2024 за ч.2 ст. 126 КУпАП), чим порушив п.2.1.а. ПДР.

17.04.2025 о 22 год. 57 хв. по проспекту Соборному 6Г в м. Запоріжжя неповнолітній ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ 1102 днз НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами вчинене повторно протягом року постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя № 335/2052/25 від 02.04.2025, чим порушив п.2.1.а. ПДР.

17.04.2025 о 22 год. 57 хв. по проспекту Соборному 6Г в м. Запоріжжя неповнолітній ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ 1102 днз НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, поведінка яка не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою Alcotest dragger 6820 та в спеціальному медичному закладі відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом залишення транспортного засобу на місці зупинки без порушень ПДР України. Про повторність попереджений, чим порушив п. 2.5 ПДР.

17.04.2025 о 22 год. 57 хв. по проспекту Соборному 6Г в м. Запоріжжя неповнолітній ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ 1102 днз НОМЕР_1 обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3.в. ПДР порушення правил користування ременями безпеки, вчинивши тим самим адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст.121 КУпАП.

В судове засідання, ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки на адресу, зазначену в протоколі.

Будь-яких заяв або клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд справи без його участі до суду не надходило.

З огляду на положення ст. 268 КУпАП, за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 2 ст. 268 КУпАП визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП не є обов`язковою.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання про можливість розгляду даної справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на підставі доказів, долучених до матеріалів справи, оскільки судом використанні всі процесуальні можливості щодо повідомлення ОСОБА_1 , проте останній з невідомих суду причин в судове засідання не з`явився, рівно як і особисто не доклав зусиль для дізнання про дату судового розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 2.1а ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частина 5 ст.121 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Частина 4 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Частина 5 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Частина 2 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 221 КУпАП, судді районних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, вчинені особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років.

Як слідує з матеріалів справи, на момент вчинення даного адміністративного правопорушення, ОСОБА_1 виповнилося лише 17 років, тобто правопорушник є неповнолітньою особою.

Відповідно до ст. 13 КУпАП, у разі вчинення особою віком від 16 до 18 років адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 КУпАП, вона підлягає адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника, до зазначеної особи можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені ст. 24-1 КУпАП.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень підтверджена дослідженими судом доказами, а саме:

- протоколами про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №303733 від 17.04.2025; серії ЕПР1 №303743 від 17.04.2025; серії ЕПР1 №303772 від 17.04.2025, серії ЕПР1 № 303746 від 17.04.2025.

- рапортами співробітників поліції;

- довідками бази даних підсистеми «Адмінпрактики»;

- реєстраційною карткою транспортного засобу;

- відеозаписами подій;

- постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя № 331/4014/24 від 05.09.2024;

- постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя № 335/2052/25 від 02.04.2025;

- постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя № 331/4033/24 від 08.08.2024;

Згідно постанови КМУ «Про правила дорожнього руху» від 10.10.2001 №1306 учасник дорожнього руху - це особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в матеріалах адміністративної справи наявні належні та допустимі докази, які підтверджують факт вчинення неповнолітнім ОСОБА_1 вказаних адміністративних правопорушень, а тому кваліфікує його дії за ч.4,5 ст.126 КУпАП- керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, повторно протягом року, ч.2 ст. 130 КУпАП повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, а саме керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ч.5 ст. 121 КУпАП - порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Аналізуючи вищенаведені факти, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, у їх сукупності та взаємозв`язку, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень передбачених ч.4,5 ст. 126, ч.2 ст. 130 та ч.5 ст. 121 КУпАП повністю доведена і сумніву не викликає.

Незважаючи на те, що ОСОБА_1 є неповнолітньою особою, оскільки керування транспортним засобом особою, яка немає права керування таким транспортним засобом, вчинене повторно протягом року, є тяжким правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Так, водій є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Приймаючи дане рішення, суд керується принципом "поза розумним сумнівом", зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України". Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Так, зокрема, винуватість водія поза розумним сумнівом доводиться обставинами викладеними у протоколі про адміністративні правопорушення.

При розгляді справи суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 13 КУпАП, до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу. У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених, зокрема, статтями 121-127, 130 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах.

Відповідно до ст. 13 ч. 2 КУпАП, підстав для застосування до неповнолітнього ОСОБА_2 заходів впливу, передбачених ст. 24-1 цього Кодексу, з огляду на характер правопорушень, не вбачається, тому він підлягає відповідальності на загальних підставах.

При накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчинених правопорушень, особу порушника, зокрема той факт, що ОСОБА_1 є неповнолітньою особою, ступінь його вини, майновий стан.

Обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 відповідно до ст. 34 КУПАП, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 відповідно до ст. 35 КУпАП, не встановлено.

Відповідно до ст. 17 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

Згідно ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституціїі законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 62 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не доведено згідно з законом.

Відповідно до ст.36 ч.2 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовоюособою),стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Відповідно до ч.5 ст. 121 КУпАП, порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно санкції ч.4 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.5 ст. 126 КУпАП, керування транспортнимзасобом особою,яка немає правакерування такимтранспортним засобом, повторно протягом року, тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого

Згідно санкції ч.2 ст. 130 КУпАП повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Позбавлення права керувати транспортними засобами має відповідати загальній меті будь-якого покарання. Особливої уваги набуває досягнення мети покарання щодо запобігання вчиненню нових правопорушень, з дотриманням засади справедливості та принципу рівності всіх перед законом.

Так, внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.

Подібна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.09.2023 у справі №702/301/20.

У рішення ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).

Отже, беручи до уваги, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка вчинила правопорушення за ч.4, 5 ст. 126, ч.2 ст. 130, ч.5 ст. 121 КУпАП, що створює потенційну загрозу для забезпечення безпеки дорожнього руху й експлуатації транспорту, захисту життя та здоров`я людей, майнових прав фізичних і юридичних осіб, суд вважає що виправлення неповнолітнього ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень можливо шляхом призначення покарання у вигляді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами, без оплатного вилучення транспортного засобу в межах санкції, передбаченої ч.5 ст. 126 КУпАП, яке є необхідним і достатнім, та, згідно ст. 23 КУпАП, відповідає меті адміністративного стягнення.

Частиною 2 ст.307 КУпАП передбачено, що у разі відсутності самостійного заробітку в осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративне правопорушення, штраф стягується з батьків або осіб, які їх замінюють.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється Законом.

Керуючись ст.ст. 130, 276-284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 126, ч. 5 ст. 126, ч.2 ст. 130, ч. 5 ст.121 КУпАП.

На підставі ст. 36 КУпАП накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 адміністративне стягнення передбачене ч.5 ст.126 КУпАП, у виді штрафу в дохід держави в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень (Отримувач: ГУК у Зап.обл/Запорізька обл/21081300, код отримувача (ЄДРПОУ): 37941997, Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), Номер рахунку (IBAN): UA0008001, код класифікації доходів бюджету: 21081300, Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на сім років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. (Отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (тел. адм. подат.), Номер рахунку (IBAN): UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106) .

Відповідно до вимог ст. ст. 307, 308 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк пред`явлення постанови до виконання до 17.09.2025.

Суддя: Ю.Р. Піх