ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 рокуСправа № 495/1151/25
Номер провадження 3/495/551/2025

Cуддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Братків І. І., розглянувши матеріали, які надійшли з Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130, ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИЛА :

21 лютого 2025 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №250214 від 18.02.2025 з доданими до нього матеріалами відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення 18.02.2025 о 12:00 в с. Старокозаче по вул. Лікарняна керував мопедом Хонда д/з б/н в стані алкогольного сп?яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри, від проходження тесту на стан сп`яніня водій відмовився, чим порушив п.2.9.а. ПДР - керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного, чи іншого сп?яніння що знижують їх увагу та швидкість реакції, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

18 березня 2025 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшли два протоколи про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №272558 від 15.03.2025 та протокол серії ЕПР1 №272547 від 15.03.2025 з доданими до нього матеріалами відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №272558 від 15.03.2025 13.03.2025 о 21:25 в с. Старокозаче по вул. Лікарняна 1 керував мопедом без посвідчення водія відповідної категорії, порушив повторно протягом року, чим порушив п.2.1.а. ПДР - керування транспортним засобом особою, яка не має права керування такими транспортними засобами,чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №272547 від 15.03.2025 15.03.2025 о 21:25 в с. Старокозаче по вул. Лікарняна 1 керував мопедом в стані алкогольного сп?яніння, на місці зупинки відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, що зафіксовано на бодікамеру 39, вчинено повторно протягом року, чим порушив п.2.5. ПДР - відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного, чи іншого сп?яніння що знижують їх увагу та швидкість реакції, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 з`явився, з пам`яткою про права та обов`язки ознайомився, свою вину визнав.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали, оцінивши в сукупності всі докази, суд доходить такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Верховний Суд України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, розглядаючи справу №524/5741/16-а зауважив, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожньогоруху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 2.9.а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, передбачає адміністративну відповідальність за ч.2 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 2.1.а Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

За змістом диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожньогоруху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, передбачає адміністративну відповідальність за ч.2 ст.130 КУпАП.

Разом з тим, згідно довідки, виданої старшим інспектором САП Білгород-Днеістровського РВП ГУНП в Одеській області капітаном поліції Ліною Петреченко від 17.03.2025 про те, що відносно гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з відомостями ІПНП «Цунамі», протягом поточного календарного року поліцейськими Білгород-Дністровського РВП складався протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП серії ЕПР N? 250214 від 18.02.2025, який направлено для прийняття рішення згідно чинного законодавства до Білгород-Дністровського міськрайонного суду.

Згідно з відомостями «ГСЦ посвідчення водія» ІПНП «Цунамі» посвідчення водія гр. ОСОБА_1 не отримував.

На момент складання протоколу про адміністративне правопорушення співробітниками Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, в ІПНП «Цунамі» відсутня інформація про прийняте рішення за попереднім протоколом, тобто аналогічне правопорушення вчинено 15.03.2025 року, про що складено протокол ЕПР1 N?272547за ч.2 ст.130 КУпАП (відповідальність особи за вказане правопорушення настає через повторність вчинення).

Відповідно до п.1 розділу VII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі - Інструкція) повторним відповідно до статті 35 Кодексу визнається вчинене особою протягом року однорідне правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню.

Поліцейський, який подає матеріали до розгляду, готує довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, отримання (неотримання) особою за місцем її проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а за матеріалами про адміністративні правопорушення, передбачені ч. ч. 2, 3 ст. 130 КУпАП, - довідку про належність транспортного засобу. Отже, у разі встановлення повторності правопорушення до протоколу долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте у справі рішення.

Оскільки долучена до матеріалів довідка не містить інформації про прийняту у справі рішення (номер справи, дата судового рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП, відсутнє твердження про піддіння особи адміністративному стягненню), суддя не може розцінювати ОСОБА_1 як особу, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У КУпАП, відсутня норма, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі OZTURKv.GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997, та набрала чинності для України 11.09.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП. Перекваліфікація дій не порушує прав ОСОБА_1 та не змінює обставин правопорушення, зафіксованих в протоколі.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушеннь, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, доведена матеріалами справи, дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні, які відповідно до ст. 251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №250214 від 18.02.2025, протоколом серії ЕПР1 №272558 від 15.03.2025 та протоколом серії ЕПР1 №272547 від 15.03.2025;

- рапортом складеного поліцейським Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшим сержантом Смертенюк Т.В. від 18.02.2025;

- рапортом складеного поліцейським ВРПП Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшим сержантом Скіц О.В. від 15.03.2025;

- направленням на огляд до КНП «Білгород-Дністровська МП» водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18.02.2025, яким порушник не скористався, оскільки з направлення вбачається, що від проведення огляду відмовився;

- направленням на огляд до КНП «Білгород-Дністровська МП» водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.03.2025, яким порушник не скористався, оскільки з направлення вбачається, що від проведення огляду відмовився;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, про проходження якого ОСОБА_1 відмовився;

- довідка складена начальником сектору АП майором поліції Наталією Зарембою, про те що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно із відомостями бази ІПНП «Цунамі» протягом поточного року вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП про що 18.02.2025 складено протокол про адміністративне правопорушення ЕПР1 N? 250214. Посвідчення водія не вилучалось, відмітка про отримання відсутня.

- довідка видана старшим інспектором САП Білгород-Днеістровського РВП ГУНП в Одеській області капітаном поліції Ліною Петреченко від 17.03.2025 про те, що відносно гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з відомостями ІПНП «Цунамі», протягом поточного календарного року поліцейськими Білгород-Дністровського РВП складався протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП серії ЕПР N? 250214 від 18.02.2025, який направлено для прийняття рішення згідно чинного законодавства до Білгород-Дністровського міськрайонного суду. Згідно з відомостями «ГСЦ посвідчення водія» ІПНП «Цунамі» посвідчення водія гр. ОСОБА_1 не отримував.

- відео з нагрудної камери, а також іншими матеріалами справи.

Жодних доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності та допустимості вищевказаних матеріалів правопорушником суду не надано.

Згідно ч.ч. 2, 3ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є зокрема відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Виконання даного пункту Правил дорожнього руху є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність, незалежно від того водій перебував у стані сп`яніння чи ні.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі Порядок).

Аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що у разі непроходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічних засобів або відмови в його проходженні, водію має бути запропоновано пройти такий огляд в закладах охорони здоров`я. Лише після відмови від проходження огляду у закладах охорони здоров`я можна констатувати наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з порушенням вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху, а саме відмови в проходженні огляду на стан сп`яніння.

Об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, є зокрема керування транспортним засобом особою, яка не має права керування такими транспортними засобами.

Частина 4 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Частина 5 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення.

Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.

Суб`єктивна сторона правопорушення це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є провина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин судом не встановлено.

За таких обставин, зважаючи на вищевикладене, суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин судом не встановлено.

Відтак, на підставі ч. 2 ст.36 КУпАП слід визначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у межах санкції ч. 5ст. 126 КУпАП та накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі дві тисячі чотириста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн. 00 коп., без позбавлення права керування транспортними засобами.

Як вбачається із довідки, виданої начальником Сектору АП Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області відмітка про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія відсутня.

Керуючись роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", згідно з якими позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати як додаткове покарання незалежно від того, що особу вже було позбавлено такого права в адміністративному порядку. Однак призначення цього покарання особі, яка взагалі не мала права керувати транспортними засобами, є неможливим.

Вказаний вид покарання суд вважає справедливим, пропорційним, достатнім і співрозмірним характеру вчиненого адміністративного правопорушення.

Положеннями ст.40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п.5 ч.2ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з особи на яку накладено адміністративне стягнення, стягується судовий збір в розмірі 605,80 гривень.

Керуючись ст.ст.33,34,36,40-1,126,130,283-285 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Об`єднати в одне провадження адміністративні справи відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, ч. 2 ст. 130 КУпАП, ч. 5 ст. 126 КУпАП а саме: справа №495/1151/25 провадження 3/495/551/2025, справа №495/1807/25 провадження 3/495/777/2025, справа №495/1809/25 провадження 3/495/778/2025 та присвоїти провадженням єдиний номер справи №495/1151/25 провадження 3/495/551/2025.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, ч. 12 ст. 130 КУпАП, ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Притягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення за сукупністю правопорушень у вигляді штрафу в розмірі дві тисячі чотириста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн. 00 коп., без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

Згідно з ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

Згідно з ст. 308 КУпАП - у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання становить три місяці.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ірина БРАТКІВ