Справа № 177/1328/25
Провадження № 3/177/448/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 червня 2025 року

Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Березюк М. В.

розглянувши матеріали, які надійшли від Криворізького районного управління поліції Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

офіційно не працевлаштованого, зі слів працює таксистом

зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1

РНОКПП НОМЕР_1

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 18.05.2025 о 09 год. 55 хв., по трасі Н-23, в с. Радушне зі сторони Кривого Рогу, керував транспортним засобом марки MAZDA 6, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення координації рухів, почервоніння очей, порушення мови, та в порушення вимог п. 2.5 ПДР України від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився. Правопорушення зафіксовано на службові нагрудні відеореєстратори.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав. Суду пояснив, що підробляє таксистом та у вказаний у протоколі день та час здійснював перевезення пасажира, керуючи автомобілем MAZDA 6, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Був зупинений працівниками поліції, які повідомили як причину зупинку те, що він не був пристебнутий паском безпеки, що він на місці події визнав. Пояснив, що жодних наркотичних речовин не вживає, в стані наркотичного сп`яніння не перебував, на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння спочатку погодився, але згодом передумав. На запитання суду про причини відмови виконати законну вимогу працівника поліції щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в порядку визначеному законом, будучи доставленим до медичного закладу працівниками поліції, безпосередньо після зупинки транспортного засобу, вказував про те, що поспішав, працівникам поліції не довіряє.

Пояснив, що в зручний для нього час пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння, та згідно наданого висновку, він у стані сп`яніння не перебував, у зв`язку з чим вважав відсутніми підстави для притягнення його до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши відеозаписи на DVD-диску з відеофіксацією правопорушення та письмові матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

У розумінні ст. 280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено, серед іншого, адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, частина 1 ст. 130 КУпАП містить різні, самостійні склади правопорушень, серед яких самостійний склад правопорушення - відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Саме це порушення ставиться у вину ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 334063 від 18.05.2025 слідує, що о 09 год. 55 хв., по трасі Н-23, в с. Радушне зі сторони Кривого Рогу, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки MAZDA 6, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення координації рухів, почервоніння очей, порушення мови, та в порушення вимог п. 2.5 ПДР України від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку, в спеціалізованому медичному закладі, він відмовився.

Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 зафіксовано на відеозаписі диску DVD-R, та не заперечувався ним.

Доводи ОСОБА_1 в частині того, що протокол містить помилку в перших двох літерах державного номеру автомобілю, яким він керував, а саме «АЕ» замість «АМ», суд приймає до уваги. Однак, суд не вважає це суттєвим недоліком, що може вплинути на суть протоколу та зафіксованого в ньому правопорушення. Більш того, протокол містить й вірне зазначення державного номеру транспортного засобу « НОМЕР_2 », що знайшов відображення на відеозаписі з місця події.

Доводи ОСОБА_1 про нібито відсутність причин зупинки керованого ним транспортного засобу, відсутності руху транспортного засобу (про що він заявляв вже після відтворення відеозапису у судовому засіданні), суд розцінює критично, адже відеозапис з відеореєстратора патрульного авто зафіксував рух транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , з місця водія якого вийшов ОСОБА_1 , який визнав той факт, що дійсно був не пристебнутий ременем безпеки під час керування транспортним засобом. Саме вказане порушення ПДР України було повідомлено працівниками поліції як підстава для зупинки транспортного засобу, а отже доводи ОСОБА_1 про відсутність причин зупинки, її не повідомлення водію безпідставні та спростовані змістом відеозаписів долучених до протоколу.

Відповідно до п.п. 8, 12 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває в стані алкогольного або іншого сп`яніння чи перебуває під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції згідно з ознаками, визначеними в п. 3, 4 розділу І Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я із видачею направлення за формою, наведеною в додатку № 1 до Інструкції.

Так, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп`яніння порушення координації рухів, порушення мови, виявлені працівниками поліції у ОСОБА_1 18.05.2025, у розумінні п. 4 розділу І, п. 1 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан сп`яніння, а у випадку відмови в проходженні огляду визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Дослідженням відеозапису з бодікамер поліцейського слідує, що при патрулюванні на службовому автомобілі, працівники поліції виявили рух транспортного засобу, що рухався назустріч, водій якого не був пристебнутим паском безпеки, у зв`язку з чим працівники поліції прослідували за вказаним транспортним засобом, вжили заході для зупинки та розпочали розмову з водієм ОСОБА_1 , повідомивши йому про необхідність застосовувати паски безпеки. ОСОБА_1 визнав факт порушення ПДР України, не заперечував відсутність підстав для зупинки його автомобілю (09:55). При спілкуванні з водієм інспектор поліції виявив у нього ознаки наркотичного сп`яніння, озвучив їх водію, який пояснив їх недостатнім сном, тяжкою працею та проблемами зі здоров`ям, після чого працівник поліції висловив водію законну вимоги пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі (09:56 09:57). ОСОБА_1 заперечив факт вживання наркотичних речовин, спочатку погодився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, але в подальшому, вільно реалізуючи свої права, будучи дієздатною, дорослою людиною, свідомо відмовився проїхати з працівниками поліції до медичному закладу (09:59, 10:00 10:05:58). При цьому, слід звернути уваги, що з боку працівників поліції не було жодних провокаційних дій з метою схилити ОСОБА_1 до не проходження огляду на стан сп`яніння, вони декілька разів пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, проїхати з ними до медичного закладу, пояснювали порядок проведення огляду при якому водій має бути доставлений до медичного закладу в супроводі працівника поліції, роз`яснювали наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у виді складення протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП, але ОСОБА_1 своєї позиції не змінив, не погодився пройти огляд на стан сп`яніння, продовжуючи вимагати вчергове назвати йому причину зупинки. При цьому він мотивував свою відмову від проходження огляду витрачанням свого часу, нібито не повідомленням про причину зупинку керованого ним транспортного засобу, що не заслуговує на увагу.

На відеозаписі зафіксовано факт роз`яснення прав ОСОБА_1 , його відсторонення від подальшого керування транспортним засобом.

Доводи ОСОБА_1 про нібито провокативні дії з боку працівників поліції, агресію з їх боку, спростовані змістом відеозапису з місця події. На відеозаписі зафіксовано, що саме пасажир ОСОБА_1 поводив себе некоректно по відношенню до працівників поліції.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він відмовився пройти огляд у порядку визначеному законом, проїхавши до медичного закладу з працівниками поліції, через те, що він їм не довіряє, суд розцінює критично, адже працівники поліції є представниками правоохоронних органів держави, здійснювали свої функції на службовому автомобілі та в форменому одязі, виконували свої професійні обов`язки по виявленню та припиненню правопорушень на транспорті, а тому доводи ОСОБА_1 в цій частині неспроможні, суд їх розцінює як намагання виправдати свою неправомірну поведінку.

Водій ОСОБА_1 , будучи особою, яка отримувала посвідчення водія, особою яка вивчала ПДР України та відповідно є обізнаною з положеннями п. 2.5 ПДР України, після законної вимоги поліцейського щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, мав вибір пройти огляд у встановленому законом порядку, якщо він вважав, що не має ознак сп`яніння, або відмовитися від проходження такого огляду. При цьому, волевиявлення водія ОСОБА_1 на відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в передбаченому законом порядку було добровільним та усвідомленим. Мотиви відмови водія від виконання вимоги поліцейських на дотримання положень п. 2.5 ПДР України, правового значення не мають. Наслідком такої відмови є складання щодо водія протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо посилання ОСОБА_1 на наявний у матеріалах справи акт медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння від 18.05.2025, складений щодо останнього на підтвердження того, що він не перебував у стані сп`яніння, суд не бере його до уваги, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що він складений не за перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння (п. 2.9 ПДР України), а саме за його відмову від проходження медичного огляду на встановлення такого стану (п. 2.5 ПДР України), що є окремим складом правопорушення, встановленим диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В протоколі, що є предметом судового розгляду, ОСОБА_1 не ставиться у вину керування транспортним засобом у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, тобто не ставиться у вину порушення п. 2.9 «а» ПДР України. Йому ставиться у вину саме порушення п. 2.5 ПДР України відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, на законну вимогу працівника поліції, що є самостійним складом правопорушення.

Правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, за ознаками відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, є закінченим (вчиненим) з моменту відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння (така відмова може бути словесна, або про таку відмову може свідчити поведінка водія на місці події). В даному випадку ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду словесно та в подальшому продовжив проявляти поведінку, що явно свідчила про ухилення від проходження огляду на стан сп`яніння у порядку визначеному законом.

Таким чином, висновок складений за результатами огляду ОСОБА_1 проведений 18.05.2025 КП «ДБКППД», не може бути належним доказом та жодним чином не спростовує факту відмови останнього від проходження огляду в установленому законом порядку. Окрім того, необхідності проходити такий огляд у порядку самозвернення в ОСОБА_1 не було, оскільки в даному випадку протокол складено за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, а не за керування транспортним засобом в такому стані, що є окремим складом правопорушення. Ніщо не позбавляло водія виконати вимоги закону та на закону вимогу працівника поліції пройти огляд у порядку визначеному законом, шляхом доставлення водія до медичного закладу в присутності працівника поліції.

Більш того, висновок наданий ОСОБА_1 складений після спливу двох годин з моменту зупинки керованого ОСОБА_1 транспортного засобу, шляхом самозвернення, що суперечить вимогам п. 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008.

Крім цього, наданий висновок не зареєстрований у медичному закладі, не містить вихідного номера.

Суд зауважує, що невизнання ОСОБА_1 вини у вчиненому правопорушенні необхідно розцінювати як обраний спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є його безумовним правом.

Тиску на ОСОБА_1 або провокації з боку працівників поліції щодо обставин його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, виходячи з наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери працівників поліції, судом не встановлено.

Водночас, суд враховує, що водій ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно з встановленими правовими нормами.

Отже, жодних грубих порушень норм КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, які б виправдовували дії ОСОБА_1 щодо відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, з огляду на виявлення в останнього ознак сп`яніння, у судовому засіданні не встановлено.

Враховуючи вище наведене, суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

З урахуванням викладеного, а також характеру скоєного правопорушення, особи правопорушника ОСОБА_1 , його явне зневажливе ставлення до встановленого порядку керування транспортними засобами, суспільну небезпечність адміністративного правопорушення, суд вважає за необхідне піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у виді штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, із позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки санкція статті є безальтернативною.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні в справі про адміністративне правопорушення в разі ухвалення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 25, 27, 30, 40-1, ч.1 ст. 130, 283, 284, 289 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього стягнення за цим законом у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів з моменту її винесення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Відповідно до ст. 305 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Згідно ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП (не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу), постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Повний текст постанови складено 13.06.2025.

Суддя М.В. Березюк