ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/2999/24 Головуючий в 1 інст. Ковальова Ю.В.
Провадження №33/807/102/25 Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , її захисника-адвоката Мартинишина П.В., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою захисника останнього адвоката Мартинишина П.В. на постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 13 червня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка працює контролером в ДП «Івченко Прогрес», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 , 22 березня 2024 року о 21 годині 13 хвилин у м. Запоріжжя по пр.Соборному, 8, керувала транспортним засобом - автомобілем Geely JL 7162, державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, розширені зіниці очей, що не реагують на світло. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820, результат 1,72 проміле, однак з результатом ОСОБА_1 не погодилася. Від проходження огляду на стан сп`яніння у лікаря-нарколога відмовилась, чим порушила вимоги п.2.5 ПДР України, за що ч.1 ст.130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Мартинишин П.В. просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає про те, що ОСОБА_1 , у день та час, зазначений у протоколі дійсно знаходилася за вказаною в протоколі про адміністративне правопорушення адресою, але автомобілем вона не керувала.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом.

Окрім того, захисник вказує, що рапорт працівника поліції не може вважатись доказом у справі.

Сторона захисту наголошує, що перед проходженням процедури огляду на стан сп`яніння, працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 , як використовувати технічний пристрій алкотестер «Драгер», в результаті чого отримали позитивний результат 1,72 проміле.

На фрагменті відеозапису під назвою ААД №620775 (1) зафіксованому о 21 годині 20 хвилині 46 секунді та впродовж 3 хвилин працівник поліції, не здійснивши заміну трубки (мундштука), п`ять разів надав прилад для проведення перевірки на стан сп`яніння, в результаті чого отримали значно завищений результат.

Таким чином, перевірка на стан сп`яніння ОСОБА_1 була проведена з грубим порушенням процедури, а саме: трубка, яка є індивідуальною та одноразовою, була використана п`ять разів.

Також, захисник звертає увагу на те, що в медичному закладі ОСОБА_1 не було роз`яснено правових наслідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Зазначає, що сам відеозапис події не є безперервним, наявні лише фрагменти окремих відеозаписів, які є не послідовними та не пов`язані один з одним.

Заслухавши аргументи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , її захисника-адвоката Мартинишина П.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена наявними в справі доказами, зокрема відомостями, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №620775 від 22 березня 2024 року, з якого убачається, що ОСОБА_1 , 22 березня 2024 року о 21 годині 13 хвилин у м.Запоріжжя по пр.Соборному, 8, керувала транспортним засобом - автомобілем Geely JL 7162, державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, розширені зіниці очей, що не реагують на світло. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820, результат 1,72 проміле, однак з результатом ОСОБА_1 не погодилася. Від проходження огляду на стан сп`яніння у лікаря-нарколога відмовилась, чим порушила вимоги п.2.5 ПДР України, за що ч.1 ст.130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність;

- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого убачається, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, розширені зіниці очей, що не реагують на світло. Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою Alcotest Drager 6820. В результатах огляду зазначено, що проба позитивна - 1,72 % проміле. З результатами огляду ОСОБА_1 не погодилась;

- у роздруківці Alcotest Drager 6820 від 22 березня 2024 року №1846;

- у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22 березня 2024 року;

- у висновку №2941 від 22 березня 2024 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з яким, ОСОБА_1 відмовилась від медичного огляду;

- відеозаписом події, який узгоджується із обставинами, вказаними в протоколі та долучених до нього матеріалах.

Вказані докази узгоджуються з відомостями, викладеними в рапорті поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону №1 УПП в Запорізькій області ДПП старшого сержанта Гладишева О., згідно з яким, останній доповідає, що 22 березня 2024 року під час несення служби в Комунарському районі м.Запоріжжя в ході патрулювання було помічено транспортний засіб Geely JL 7162, державний номер НОМЕР_1 , з порушенням правил дорожнього руху, а саме: рух в темну пору доби з вимкненим ближнім світлом фар, чим порушено п.19.1 ПДР України. Зупинивши вищевказаний автомобіль, водієм виявилась ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якої в ході спілкування були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, розширені зіниці очей, що не реагують на світло. Водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу Драгер, на що остання погодилась. Результат позитивний - 1,72 % проміле. З результатами огляду ОСОБА_1 не погодилась. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі у лікаря-нарколога, на що водій відповіла згодою. При цьому, у лікаря-нарколога ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, про що було складено висновок лікаря №2941 від 22 березня 2024 року. Стосовно ОСОБА_1 було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, винесено постанову за порушення ПДР. Вилучено посвідчення водія. Видано тимчасовий дозвіл на права керування транспортним засобом. Подія фіксувалась на відео реєстратор та бодікамеру.

Дослідивши всі наявні докази у їх сукупності, суд дійшов до правильного висновку про те, що ці докази підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними та допустимими.

Як зазначено в оскаржуваній постанові суду, при розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 підтримала клопотання свого захисника про закриття провадження у справі.

Її захисник-адвокат Мартинишин П.В. на адресу суду першої інстанції надіслав заперечення проти притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, в яких щодо обставин справи зазначив, що 22 березня 2024 року приблизно о 21 годині 00 хвилин ОСОБА_1 перебувала в салоні транспортного засобу «Geely» у якості пасажира, коли водієм був її чоловік. Того ж дня, між чоловіком та дружиною ОСОБА_1 почалась сімейна сварка, в ході якої чоловік зупинив транспортний засіб на узбіччі, вийшов із місця водія та направився у невідомому напрямку. Після чого, ОСОБА_1 вийшла з пасажирського місця та пересіла на водійське місце з метою включити сирену аварійної зупинки, заглушити мотор автомобіля та додзвонитися чоловіку, щоб той хоча б переставив транспортний засіб у більш безпечне місце паркування без порушень ПДР. Через 5 хвилин після зупинки до транспортного засобу під`їхав екіпаж працівників патрульної поліції, які звинуватили ОСОБА_1 у тому, що вона порушила правила дорожнього руху. У свою чергу, ОСОБА_1 не сперечалась, але розгубилася, думала, що поліцейський її підозрює, що вона начебто мас намір рухатися вищезазначеним транспортом у стані алкогольного сп`яніння. У подальшому поліцейські запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу алкотестер Drager, на що остання погодилась. Однак, перед проходженням обов`язкової процедури огляду на стан сп`яніння працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 , як правильно користуватись технічним пристроєм алкотестер «Драгер» в результаті чого отримали позитивний результат 1,72 проміле. На фрагменті відеозапису о 21 годині 20 хвилині 46 секунді поліцейський, не здійснивши заміну трубки (мундштук), повторно надав ОСОБА_1 прилад для проведення перевірки на стан сп`яніння. Таким чином, перевірка на стан сп`яніння ОСОБА_1 була проведена з грубим порушенням процедури, а саме: трубка, яка є індивідуальною та одноразовою, була використана п`ять разів. Незважаючи на відсутність ознак алкогольного сп`яніння та правових підстав для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 погодилася. Перебуваючи у закладі охорони здоров`я, лікар запропонував ОСОБА_1 провести огляд на стан алкогольного сп`яніння та повідомив останній, що вона може відмовитись від проходження такого огляду, але ні лікарем, ні поліцейським не було роз`яснено їй наслідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Тому, ОСОБА_1 відмовилась від огляду, не розуміючи наслідків. Зазначив, що матеріали провадження не містять та до суду не було надано належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 саме керувала транспортним засобом 22 березня 2024 року за обставинах, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №620775. Тим більше наданий диск з файлом відеозапису не підтверджує факт керування ОСОБА_1 будь-яким транспортним засобом, а лише на відеозаписі зафіксовано ряд суттєвих порушень, встановлених у діючому КУпАП. Вбачаються порушення Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції, відеозаписи не є безперервними, наявні лише фрагменти окремих відеозаписів, які є не послідовними та не пов`язані один з одним. При цьому, слід зазначити, що працівниками патрульної поліції не додано будь якого доказу керування транспортним засобом, як - то відео з реєстратора поліцейського автомобіля або з нагрудної «боді» камери, на якому було б зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем. З наведених підстав, захисник просив закрити провадження у справі.

При апеляційному розгляді ОСОБА_1 підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, та додатково зазначила, що в зазначений у протоколі день, вона затрималась після роботі, до неї приїхала подруга, вони випили по бокалу, їй потрібно було їхати до батька, її чекав чоловік, через те, що вона затрималась, виник з конфлікт з чоловіком, розпочалась сварка в автомобілі, чоловік різко зупинив автомобіль, не вимкнувши двигун автомобіля, залишив їй ключі від авто та зник у невідомому напрямку. Вона була засмучена, вирішила заглушити двигун, для цього пересіла на водійське сидіння, через 2-3 хв. під`їхали працівники поліції, повідомили, що вона порушила ПДР, попросили надати документи, вона надала свої документи. Далі, працівники поліції запропонували пройти їй огляд на стан сп`яніння за допомогою Драгеру, на що вона погодилась. Вона дула в Драгер 5-6 разів, запитувала у поліцейських чи потрібно міняти мундштук, вони повідомили їй, що не потрібно міняти мундштук, оскільки вона неправильно дула в Драгер. Після цього, працівники поліції запропонували їй проїхати в медичний заклад, вона погодилась, в медичному закладі лікар запропонував пройти огляд, вона відмовилась, оскільки думала, що потрібно робити якісь уколи. Наслідки відмови від проходження огляду їй не роз`яснювали. Після чого, працівники поліції склали на неї протокол.

Її захисник-адвокат Мартинишин П.В. при апеляційному розгляді справи навів доводи, що є аналогічними тим, які містяться в апеляційній скарзі.

На думку апеляційного суду, доводи, викладені в апеляційній скарзі, та заявлені стороною захисту в т.ч. самою ОСОБА_1 при апеляційному розгляді, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Оцінюючи доводи сторони захисту щодо відсутності доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, то суд апеляційної інстанції вважає ці доводи безпідставними та такими, що суперечать фактичним обставинам справи та спростовуються наявними у справі доказами.

З вказаного відеозапису цілком зрозуміло, що водієм автомобіля на час його зупинки працівниками поліції була саме ОСОБА_1 , яка знаходилась за кермом транспортного засобу.

Також, відеозаписом події зафіксовано, що працівниками поліції було повідомлено ОСОБА_1 про те, що транспортний засіб під її керуванням було зупинено за порушення Правил дорожнього руху, а саме: ОСОБА_1 рухалась без увімкненого ближнього світла фар в темну пору доби, що не заперечувалось самою ОСОБА_1 .

При цьому, жодного разу ОСОБА_1 не вказувала працівникам поліції про те, що вона не була водієм цього транспортного засобу, та про те, що її автомобіль не рухався та перебував у нерухомому стані.

Навпаки, матеріали справи свідчать про протилежне.

Зокрема, факт керування транспортним засобом не заперечувався самою ОСОБА_1 як під час спілкування останньої з працівниками поліції так і під час складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення.

Відеозаписом події, окрім іншого, зафіксовано, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 після її зупинки працівниками поліції знаходився на проїзній частині з увімкненими сигналами аварійної зупинки.

Отже, сумнівів в тому, що саме ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Geely JL 7162, державний номер НОМЕР_1 , у суду апеляційної інстанції не виникає, оскільки вказані обставини в повній мірі доведено належними та допустимими доказами, які долучені до матеріалів справи.

Об`єктивних даних про те, що транспортним засобом керувала інша особа, в матеріалах справи немає.

До версії сторони захисту в т.ч. ОСОБА_1 щодо обставин справи, суд апеляційної інстанції ставиться критично, оскільки така версія спростовується наявними доказами, вказаними вище.

Перевіряючи доводи, викладені в апеляційній скарзі сторони захисту, про те, що рапорт працівника поліції не може вважатись доказом у справі, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Вина ОСОБА_1 підтверджується перш за все вищевказаними відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, актом огляду, роздруківкою спеціального технічного приладу, направленням водія на огляд, висновком лікаря та відеозаписом події.

В свою чергу, відомості з вищевказаного рапорту поліцейського повністю узгоджуються з іншими доказами.

З приводу доводів апелянта про те, що відеозапис події не є безперервним, наявні лише фрагменти окремих відеозаписів, які є не послідовними та не пов`язані один з одним, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Право поліцейського на фото та відео фіксування за допомогою технічних приладів і технічних засобів закріплено у Законі України «Про Національну поліцію» (ст.31) та Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026 і зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за №28/32999.

З самого відеозапису є очевидним, що цей запис здійснювався працівниками поліції, які оформлювали адміністративний матеріал.

Ніким не заперечується того факту, що події за участю ОСОБА_1 , що зафіксовані вищевказаним відеозаписом, мали місце, та відносяться саме до цієї справи.

Більш того, вказаний відеозапис не є єдиним доказом у справі, цей запис узгоджується з іншими доказами, на які послався суд в своїй постанові.

Відомостей про те, що відеофіксація здійснювалась за допомогою недозволенного технічного засобу чи з порушенням вимог закону, в матеріалах справи немає.

Що стосується доводів сторони захисту, викладених в апеляційній скарзі, щодо порушення працівниками поліції процедури проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із використанням спеціального технічного приладу Драгеру, оскільки, як стверджує захисник та сама ОСОБА_1 , останній не було належним чином роз`яснено процедури проведення огляду за допомогою спеціального технічного приладу та одноразовий мундштук, який є індивідуальним та одноразовим, був використаний п`ять разів, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

З наявних матеріалів справи, зокрема з відеозапису події, убачається, що під час спілкування з водієм ОСОБА_1 у працівників поліції виникла підозра про перебування водія в стані алкогольного сп`яніння. У зв`язку із цим працівники поліції запропонували водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820, на що остання погодився. Відеозаписом події зафіксовано, що під час проведення процедури огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із використанням спеціального технічного приладу Драгеру, ОСОБА_1 не дотримувалась правил користування вказаним технічним приладом, фактично імітуючи проходження огляду, у зв`язку з чим технічний прилад не показував жодних результатів, та після того, як працівники поліції неодноразово роз`яснили ОСОБА_1 правила використання спеціального технічного приладу, остання дотрималась цих правил та результат огляду виявився позитивним - 1,72 % проміле. З результатами огляду ОСОБА_1 не погодився. Після цього працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у лікаря-нарколога, на що остання відповіла згодою. Після доставки працівниками поліції ОСОБА_1 до медичного закладу лікар-нарколог запитав ОСОБА_1 , чи буде вона проходити огляду на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 запитала, чи можна не проходити такий огляд. Після роз`яснення працівниками поліції наслідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, зокрема про складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП за порушення вимог п.2.5 ПДР України, ОСОБА_1 відмовилась у встановленому законодавством порядку від проходження такого огляду, що є окремим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735 (в подальшому Інструкція), згідно з якими, водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Наведене дає підстави стверджувати, що у ході провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, яке полягає у відмові водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність у такої особи ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.

В цьому випадку ОСОБА_1 керувала транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, за результатами проведеного на місці зупинки транспортного засобу огляду було встановлено, що вона перебувала в стані алкогольного сп`яніння (1,72 % проміле), проте, з результатами проведення такого огляду вона не погодилась та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі у лікаря-нарколога відмовилась, що, як зазначалось вище, є окремим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Будь-яких клопотань щодо виклику працівників поліції, лікаря-нарколога або витребування будь-якої додаткової інформації на підтвердження доводів апеляційної скарги стороною захисту в т.ч. самою ОСОБА_1 не було заявлено.

В свою чергу, суд не вправі за власною ініціативою збирати докази.

Отже, наявними в справі доказами поза розумним сумнівом підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення - а саме у відмові, як водія, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за № 1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року № 1395.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не убачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.

У зазначеному протоколі міститься підпис самої ОСОБА_1 без жодних зауважень.

Даних про те, що ОСОБА_1 оспорювала відомості, зазначені у протоколі, в матеріалах справи відсутні.

Всі докази, додані до протоколу, узгоджуються між собою та істотних суперечностей не мають.

Достовірність цих доказів стороною захисту в т.ч. ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не спростовано.

Отже, вина ОСОБА_1 підтверджується як відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, так і доданими до протоколу доказами, які дослідив суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, та є належним чином вмотивованою.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити захиснику-адвокату Мартинишину П.В. строк на апеляційне оскарження постанови Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 13 червня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Мартинишина П.В. залишити без задоволення.

Постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 13 червня 2024 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 333/2999/24