Справа № 143/1091/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

19.06.2025 року м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області у складі головуючого судді Гуцола М.П., за участю секретаря судового засідання Москаленко С.П., особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , захисника - адвоката Чубенко С.В., потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням захисником власних технічних засобів, матеріали, які надійшли від Відділу №4 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, жительки АДРЕСА_1 , непрацюючої,

за ст.124 КУпАП,

встановив:

В провадженні Погребищенського районного суду Вінницької області перебуває справа про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП стосовно ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 09.12.2024 серії ААД №325876, складеного відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, вбачається, що 09.12.2024 о 12 год. 50 хв. в м. Погребище вінницького району Вінницької області по вул. Київській водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «VOLKSWAGEN CADDY», д.н.з. НОМЕР_1 при зміні напряму руху не переконалась у безпеці та скоїла зіткнення з автомобілем HYUNDAI SANTA FE, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку.

Постановою суду від 22.01.2025 призначено по справі судову автотехнічну транспортно-трасологічну експертизу, проведення якої доручено експертам Вінницького відділення Київського НДІСЕ Україниу Вінницькій області.

17.06.2025 на адресу суду з Вінницького відділення Київського НДІСЕ України у Вінницькій області надійшов висновок експерта від 11.06.2025 №226/227/25-21 за результатами проведення інженерно-транспортної, транспортно-трасологічної експертизи, в якому зазначено: «так як з наданих матеріалів, експертним шляхом не видається за можливе визначити розташування автомобілів на проїзній частині дороги на початок розвитку події даної ДТП, експертом розглядались варіанти розвитку подій даної пригоди:

1 варіант- знаходження HYUNDAI SANTA FE, д.н.з. НОМЕР_2 на час початку розвитку події ДТП на смузі зустрічного напрямку руху, лівіше смуги руху «VOLKSWAGEN CADDY», д.н.з. НОМЕР_1 .

2 варіант- знаходження HYUNDAI SANTA FE, д.н.з. НОМЕР_2 на час початку розвитку події ДТП на смузі руху позаду автомобіля «VOLKSWAGEN CADDY», д.н.з. НОМЕР_1 .

1.Варіант 1: водій ОСОБА_1 повинен був керуватись технічними нормами вимог п.10.1 ПДР України, а водій ОСОБА_2 повинен був керуватись технічними нормами вимог п.12.3 ПДР України.

Варіант 2: в діях водія ОСОБА_1 невідповідності технічним нормам вимог ПДР України не вбачається, а водій ОСОБА_2 повинен був керуватись технічними нормами вимог п.13.1 ПДР України.

2.Трасологічні дослідження відомостей з наданих матеріалів адмінсправи свідчать про технічну спроможність пояснень водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про обставини та механізми ДТП.

3.Так як з наданих матеріалів справи експертним шляхом не видається за можливе встановити певні параметри механізму розвитку події даної пригоди, дати відповідь на питання чи відповідали дії водія автомобіля під керуванням ОСОБА_1 вимогам ПДР України, якщо ні, то яким пунктам не відповідали не видається за можливе.

4.Так як з наданих матеріалів справи експертним шляхом не видається за можливе встановити певні параметри механізму розвитку події даної пригоди, дати відповідь на питання чи відповідали дії водія автомобіля під керуванням ОСОБА_2 вимогам ПДР України, якщо ні, то яким пунктам не відповідали не видається за можливе.

5.Варіант 1. Технічна можливість попередити подію даної пригоди від дій водія ОСОБА_2 не залежала, так як на час контактування автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 був поза полем зору водія, а технічна можливість попередити подію даної ДТП у водія ОСОБА_1 забезпечувалась виконанням нею технічних норм вимог п.10.1ПДР України.

Варіант 2: Технічна можливість попередити зіткнення у водія ОСОБА_2 визначалась шляхом виконання норм п.13.1 ПДР України, для чого у нього не було перешкод технічного характеру, а технічна можливість у водія ОСОБА_1 попередити події даної ДТП від її дій не залежала.

6.Дати відповідь на питання не видається за можливе по причинам, вказаним у дослідницькій частині.

7.В наданих матеріалах справи відсутні відомості технічного характеру, які б свідчили про невідповідність дій водія ОСОБА_1 вимогам п.10.1 ПДР України, про що зазначено у протоколі серії ААД №325876 від 09.12.2024».

Таким чином, з висновку експерта неможливо встановити хто з учасників ДТП міг запобігти зіткненню з моменту виявлення небезпеки для його руху та дії кого з водіїв перебувають у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

В судовому засідання захисник ОСОБА_1 адвокат Чубенко С.В. просила суд закрити провадження у справі за відсутністю складу правопорушення та закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував проти закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали, заслухавши пояснення учасників процесу, приходжу до наступного висновку.

Згідно із ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Як встановлено, зазначена у протоколі серії ААД №325876 подія мала місце 09.12.2024, а відтак на момент розгляду справи судом строк накладення стягнення минув.

Статтею 247 КУпАП передбачені обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчились строки, передбачені статтею 38 КУпАП.

Отже, КУпАП чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії. Тобто, приписи статті 247 КУпАП є імперативними, і чітко вказують, що суд повинен лише закрити провадження, і не вирішувати при цьому жодних інших питань. Після закінчення строків, визначених ст. 38 КУпАП, унеможливлюється здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави вважати про відсутність у суду прав з`ясувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття провадження у справі.

Відповідно до частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Так, Верховний Суд у постанові від 11липня 2018 року у справі №308/8763/15-а зробив правовий висновок, що визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

Стаття 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини або невинуватості особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Отже, оскільки з дня вчинення даного адміністративного правопорушення минули строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч. 2 ст. 38 КУпАП, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП провадження по справі підлягає закриттю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 38, 124, 247 КУпАП, ч. 15 ст. 615 КПК України, суддя,

постановив:

закрити справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з часу її винесення через Погребищенський районний суд Вінницької області.

Суддя