Справа № 199/6850/25
ПОСТАНОВА

іменем України

18.06.2025 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра Воробйов В.Л. за участю:

- захисника особи, відносно якої було складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 адвоката Ігнатова Є.Є.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, місце роботи невідомо, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №316735 від 01.05.2025 року слідує, що «27.03.2025 року приблизно о 00-20 годині, за адресою: м. Дніпро, Старий міст, ОСОБА_1 керував транспортним засобом PEUGEOT 3008 державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, згідно висновку КП ДБКЛПД ДОР лікаря-нарколога №1075 від 28.03.2025 року. Особу ОСОБА_1 було своєчасно повідомлено про необхідність прибуття до підрозділу поліції, але останній не з`явився. Протокол складено без його присутності, чим порушив п.2.9.а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП».

ОСОБА_1 у судове засіданні не з`явився. Був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судових засіданнях на: 29.05.2025, 04.06.2025, 11.06.2025, 18.06.2025 року, судовою повісткою про виклик, які не поверталися до суду з поміткою про неможливість вручення, доставляння адресату та SMS-повідомленням, які він завчасно, 21.05.2025, 29.05.2025, 11.06.2025 року, отримав на свій особистий абонентський номер телефону, що є законною та обґрунтованою підставою для судового розгляду справи за його відсутності.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Ігнатов Є.Є. у судовому засіданні заявив клопотання про визнання огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння недійсним, та просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

При цьому, заявив про розгляд справи про адміністративне правопорушення без участі ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване, законне рішення.

З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» убачається, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Вивчивши матеріли справи, вважаю ОСОБА_1 винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення підтверджуються наданими та дослідженими доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №316735 від 01.05.2025 року, де викладені обставини скоєння правопорушником ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП;

- безперервним відеозаписом з нагрудних камер патрульних поліцейських, переглянутими судом, де зафіксований факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП;

- висновком КП «ДБКЛПД» ДОР від 28.03.2025 року, про те, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, а саме, під дією сильнодіючої психотропної речовини - метадон;

- повідомленням про запрошення до підрозділу патрульної поліції відносно ОСОБА_1 від 16.04.2025 року;

- рапортом інспектор УПП ДПП в Дніпропетровській області.

В протоколі серії ЕПР1 №316735 від 01.05.2025 року по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 працівниками поліції було зазначено, що ОСОБА_1 було порушено п. 2.9.а ПДР, а саме: керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За таких обставин дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дослідивши наявні докази, вважаю, що ОСОБА_1 винний в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортними засобами особами в стані наркотичного сп`яніння.

Крім того, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , уповноваженою особою було надано 1 (один) диск із відеозаписом з нагрудних камер патрульних поліцейських.

Ознайомившись з вищезазначеними відеозаписами, суд дійшов висновку, що відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію".

Відеозаписом зафіксовані реальні обставини, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на особу, яка керувала транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Окрім цьому, суд зазначає, що відеозапис є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи та на якому зафіксовано достовірну, повну та переконливу фіксацію відповідних подій. У виконання вимог ст. 266 КУпАП та ст. ст. 31, 40 ЗУ Про Національну поліцію України, поліцейський використав технічні засоби з метою відеофіксації подій та долучив відеозапис як доказ до протоколу про адміністративне правопорушення, про що зроблений відповідний запис в протоколі.

Так, відповідно до відеофайлу, який міститься на дисковому носії, працівником поліції було вірно встановлено анкетні дані ОСОБА_1 , який в подальшому підтвердив факт керування транспортним засобом PEUGEOT 3008 державний номерний знак НОМЕР_1 . При цьому, останній не заперечував щодо керування вищезазначеним транспортним засобом та не зазначав інших осіб, які керували автомобілем.

Окрім цього, відповідно до відеофайлу під назвою «ДНД ОСОБА_1 1990 р..н. 27.03.2025» який міститься у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вбачається, що останньому було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, на яке він погодився та разом з працівниками поліції поїхав до медичного закладу.

При цьому, на відеозаписі чітко видно, як на початку відеозапису, ОСОБА_1 перебуває самостійно за керуванням транспортним засобом, та інших осіб як у транспортному засобі, так і поруч з ним, які б могли керувати зазначеного автомобіля не вбачається.

При цьому, суд зазначає, що під час аналізу вищезазначеного відеозапису, ОСОБА_1 жодного разу не оскаржував дії працівників поліції, не заперечував щодо інкримінованого йому адміністративного правопорушення, не зазначав щодо порушення його прав та законних інтересів.

Суд вважає, що подія зафіксована на відеозапису повністю узгоджується як з поясненнями ОСОБА_1 , так і іншими доказами та з обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а саме главі І, ст.4 зазначено, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Водночас, відповідно до ст.2 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

При цьому, відповідно до ст.ст. 1,9,15,16,17 Розділу ІІІ вищезазначеної Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння), видається на підставі акта медичного огляду.

Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

Так, відповідно до відеозапису, який міститься в матеріалах справи, суд не вбачає порушення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, та наголошує, що відповідних заперечень від нього під час складання висновку, або після чого не було висунуто та матеріали справи не містяться вищевказаних фактів.

Тобто на вищезазначеному відеозаписі відсутні будь-які підстави вважати, що ОСОБА_1 хоча б якимось чином не був згоден із інкримінованим йому адміністративним правопорушенням.

Водночас, відеофайл, який містяться в матеріалах вищезазначеної справи про адміністративне правопорушення, не містять будь-яких підтверджень того, що своїми діями, працівники поліції вчиняли тиск на ОСОБА_1 щодо того, щоб спонукати його до вчинення адміністративного правопорушення, та стороною захисту не було надано відповідного доказу щодо можливих дій такого характеру працівниками поліції.

Суд вважає, що подія зафіксована на відеозапису повністю узгоджується з доказами та з обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення.

Стороною захисту подано клопотання про закриття провадження по справі у відношенні ОСОБА_1 , відповідно до якого сторона захисту виклала свою правову позицію відносно обставин, які викладені у вищезазначеному протоколі, доказів, які містяться у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та не погодження з ними.

До позиції сторони захисту, суд відноситься критично, оскільки така позиція спростовується об`єктивними доказами, оцінку котрим суд дав, а не визнання ОСОБА_1 провини спосіб його захисту та намагання уникнути адміністративної відповідальності за скоєне ним правопорушення. усвідомлюючи можливе настання негативних наслідків у разі визнання його винним за вчинення ним адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Заперечення та докази сторони захисту, суд вважає необґрунтованими, оскільки на дослідженому судом відеозаписі зафіксовані всі події щодо обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Отже, зафіксована на відеозаписі інформація є достатньою , повною та такою, що підтверджує обставини, які мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_1 не скоєно адміністративного правопорушення, та недійсності окремих доказів відхиляються, оскільки вони зводяться до особистого, суб`єктивного тлумачення норм матеріального та процесуального закону і хибній оцінці одиничних доказів. При цьому, сторона захисту оцінює і тлумачить такі докази на свій лад, вибірково, спотворюючи їх зміст та відособлено від інших доказів, ігноруючи всю їх сукупність та системність.

Окрім цього, сторона захисту вважає, що було повністю порушено процедуру проходження огляду особи на стан наркотичного сп`яніння, у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та його огляд повинен проводитись.

Доводи сторони захисту про невинуватість ОСОБА_1 не спростовують досліджені судом докази під час судового засідання.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що в матеріалах зазначеної справи не було долучено жодного доказу, окрім слів самого ОСОБА_1 , які були зафіксовані відеозаписом, про те, що він є військовослужбовцем та проходить на теперішній час військову службу. І при цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що він вчинив дане правопорушення під час виконання військової служби.

Також суд, звертає увагу на те, що на відеозаписі ОСОБА_1 не заперечував щодо самого факту керування транспортним засобом PEUGEOT 3008 державний номерний знак НОМЕР_1 . Також, впродовж усього відеозапису, відсутні будь-які інші особи, які б могли кермувати даним вищезазначеним транспортним засобом.

Також, суд зазначає, що ОСОБА_1 під час зупинки та впродовж усього відеозапису не заперечував щодо інкримінованого йому адміністративного правопорушення та щодо процедури проходження самого огляду на стан наркотичного сп`яніння, та висновку медичного закладу щодо перебування останнього у стані наркотичного сп`яніння, та під дією «метадону».

Окрім цього, стороною захисту було подано заперечення щодо самого огляду на стан сп`яніння, з зазначенням того, що відеозаписом не можливо встановити місце проведення огляду та ідентифікувати особу лікаря, яка проводила огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 .

Ознайомившись із матеріалами справи та вищезазначеним відеозаписом, суд відхиляє заперечення захисту, зазначає, що на відеозаписі, починаючи з таймкоду 01-05, чітко видно та можливо встановити місце до якого доставили ОСОБА_1 працівники поліції для проходження огляду на стан сп`яніння.

Щодо заперечення захисника ОСОБА_2 щодо кута, під яким знаходиться боді-камера працівника поліції та знімає сам процес проходження огляду у медичному закладі, та неможливості ідентифікувати особу, яка проводить огляд на стан сп`яніння, суд зазначає, що жодною Інструкцією та процесуальною нормою не визначено, що зазначений огляд та його запис повинен проводитись таким чином, який б дозволяв ідентифікувати особу, яка проводить медичний огляд.

У зв`язку із чим, наявні під час відеозапису факти, дають в повній мірі можливість, встановити коректність та законність проведення медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Окрім цього, сторона захисту заявила, що працівники поліції та медичні працівники порушили право ОСОБА_1 щодо користування укриттями під час повітряної тривоги, та не мали права проводити огляд на стан наркотичного сп`яніння, у зв`язку із початком повітряної тривоги.

Суд вважає, що дане твердження сторони захисту є безпідставним та є таким, що викривляє обставини, які стались 27.03.2025 року, та матеріальні та процесуальні норми права. При цьому, на зазначеному відеозапису жодного разу ОСОБА_1 не заперечував щодо проведення огляду під час тривоги, не звертався із проханнями щодо супроводження його до укриття, не висловлював свого занепокоєння щодо своєї безпеки та факту оголошення повітряної тривогу в м. Дніпро.

У зв`язку із чим, суд вважає, що стороною захисту не було подано жодного доказу щодо невинуватості ОСОБА_1 у інкримінованому йому адміністративному правопорушенні за ч.1 ст. 130 КУпАП, та факти, які були зазначені у клопотанні, що подано суду, були спростовані поясненнями самого ОСОБА_1 на відеозаписі.

Зокрема, вказаний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, який складений повноважною особою згідно вимог КУпАП, вказана правова кваліфікація адміністративного правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про адміністративну відповідальність, та відповідний пункт Правил дорожнього руху, сформульовано звинувачення, викладені фактичні обставини адміністративного правопорушення, які є достатніми для повного розуміння стороною захисту суті висунутого проти ОСОБА_1 звинувачення.

Вимоги щодо оформлення протоколів про адміністративні правопорушення органами поліції встановлено Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1376.

Інструкцією № 1376 встановлено порядок оформлення в органах Національної поліції України, у тому числі в їх структурних (відокремлених) підрозділах, матеріалів про адміністративні правопорушення, порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також визначено порядок контролю за дотриманням законодавства під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення.

Тобто, вищевказані положення КУпАП та Інструкції № 1376 визначають правила допустимості і відповідності доказів, що є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, відповідно до положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У рішеннях ЄСПЛ, зокрема по справах «Коробов проти України» від 21.07.2011, «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Згідно зі ст.251 КУпАП суду надані об`єктивні та інші безперечні докази провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортними засобами особами в стані наркотичного сп`яніння.

Окрім цього, суд зазначає, що на теперішній час є великою проблемою зріст кількості водіїв, які знаходяться у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, які керують транспортними засобами, що призводить до негативних наслідків, таких як дорожньо-транспортні пригоди, при цьому слід зазначити, що такі справи про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП набули систематичного характеру та призводить до обговоренню у суспільстві.

Крім того, особи, яких притягують до адміністративної відповідальності можуть зухвало ставитись до рішень суду щодо накладення на них адміністративного стягнення у вигляді штрафу, позбавлення права керування транспортними засобами, що може напряму впливати на повторність таких дій і створення легковажного ставлення до рішення суду щодо притягнення них до адміністративної відповідальності.

Стан сп`яніння, як узагальнене правове поняття це психічний стан особи в момент вчинення правопорушення, викликаний вживанням алкогольних напоїв, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин, який характеризується послабленням інтелектуальної і вольової сфери психічної діяльності людини. При цьому знижуються передбачливість і обережність, зростають відхилення від нормальної поведінки та проявляються в більш широкому діапазоні небезпечна поведінка, неправильного сприйняття навколишнього та реагування на обстановку, яка склалась, втрачається реальне уявлення про те, що відбувається.

Окремо, слід зазначити, що ОСОБА_1 будучи в стані наркотичного сп`яніння, а саме, під впливом на його фізичний та психічний стан сильнодіючої речовини, як «метадон», свідомо, без обставин, які мають переборну силу, сів за кермо автомобіля, та на переконання суду, розуміючи потенційні наслідки, які можуть виникнути через його необережні дії, вчинив адміністративне правопорушення, тяжкі наслідки якого, перебувають у прямому, причинно-наслідковому зв`язку із знаходженням останнього в стані наркотичного сп`яніння, та не замислюючись при це, що вживання наркотичних засобів та керування транспортним засобом може є несумісними, та такими, що напряму впливають на безпеку його самого та оточуючих.

З огляду на вищевказане, суд прийшов до висновку, що наявна в адміністративному провадженні сукупність наведених вище прямих і непрямих доказів вчинення адміністративного правопорушення, які за змістом є чіткими, зрозумілими і послідовними, такими, що в достатній мірі повно викривають правопорушника у вчиненні інкримінованого йому адміністративному правопорушенні надала суду можливість постановити рішення за наслідками розгляду адміністративного провадження.

Судом встановлено, що вказані у постанові та досліджені в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, доведеність вини у його вчинені та для прийняття законного та обґрунтованого рішення в адміністративному провадженні, що дало змогу суду прийти до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, який зроблено з дотриманням вимог вищевказаного Закону на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які були досліджені та перевірені під час судового розгляду, а також оцінені відповідно до вимог КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Оскільки під час розгляду справи встановлена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення і останній підлягає адміністративній відповідальності, по справі необхідно винести постанову, передбачену п. 1) ч. 1 ст. 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення.

За таких обставин слід враховувати роз`яснення, яке міститься в п. 28 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зі змісту якого слідує, що суди не вправі застосовувати таке стягнення, як позбавлення права керувати транспортними засобами, тоді, коли винна особа взагалі його не має.

Таким чином, у відношенні ОСОБА_1 можливо застосувати такий вид стягнення, визначений ч. 1 ст. 130 КУпАП, як позбавлення права керування транспортним засобом, оскільки ОСОБА_1 не позбавлявся права керування всіма видами транспортних засобів.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, приймаючи до уваги, відсутність в матеріалах справи відомостей про настання негативних або тяжких наслідків для інших фізичних чи юридичних осіб не настало, беручи до уваги, що у минулому останній не притягався до адміністративної відповідальності, в тому числі і за аналогічні правопорушення, вважаю за необхідне накласти йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Такий вид адміністративного стягнення буде відповідати завданню КУпАП щодо охорони прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків та відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Водночас, суд зауважує, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, та суду не були надані відомості, що вказане правопорушення ОСОБА_1 вчинено під час перебування на військовій службі, тому, на підставі ст. 40-1 КУпАП із ОСОБА_1 належить стягнути на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд:

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Стягнути на підставі ст. 40-1 КУпАП ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Роз`яснити ОСОБА_1 вимоги ч. 1 ст. 307 КУпАП про те, що штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Попередити ОСОБА_1 , що у разі несплати ним штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

- витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці з дня її винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 КУпАП перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Суддя: Воробйов В.Л.

18.06.2025