ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2025 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Струбіцька О.М. розглянувши провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , за його участі, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сокирянського районного суду Чернівецької області від 20 травня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 20 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40 800 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 5 років.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Згідно постанови районного суду, ОСОБА_2 , 30.04.2025 року о 00 год. 00 хв. по вул. Головна в с. Романківці Дністровського району Чернівецької області, будучи протягом року притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП (постанова серії БАБ №241225 від 20.05.2024 року), повторно керував мотоциклом марки «ЛІФАН» д.н.з. НОМЕР_1 без відповідної категорії водія, чим порушив п.2.1 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 5 ст.126 КУпАП.

На вказану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується із оскаржуваним рішенням в частині накладення на нього. адміністративного стягнення.

Зазначає, що інкриміноване йому правопорушення було вчинене шляхом керування мотоциклом, на який в нього немає категорії в посвідченні водія.

Зауважує, що в нього є посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорії «Б», тобто легковими автомобілями).

Враховуючи вказане апелянт вважає, що за порушення вчинене на мотоциклі він не може бути позбавлений права керування таким транспортним засобом цієї категорії, оскільки він його не має, а порушень під час керування легковими автомобіля він не здійснював, а тому посвідчення водія категорії «Б» не стосується інкримінованих дій.

ЄУНСС: 722/1058/25 Головуючий у І інстанції: Припхан І.І.

НП: 33/822/280/25 Доповідач: Струбіцька О.М.

Просить скасувати постанову районного суду в частині позбавлення його права керування транспортними засобами на 5 років.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

У відповідності зі ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

У поданій апеляційній скарзі не оспорюється доведеність вини ОСОБА_1 та правильність кваліфікації його дій за ч.5 ст. 126 КУпАП, а тому апеляційний суд не наводить мотивів на підтвердження чи спростування висновків суду першої інстанції у цій частині.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо безпідставного накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, апеляційним судом встановлено наступне.

Згідно ч. 2 ст. 126 КУпАП відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП настає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Із аналізу норм, які ставляться в провину ОСОБА_1 вбачається, що за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, передбачено безальтернативне стягнення у штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом.

Доводи апелянта про безпідставне застосування районним судом додаткового стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, є необґрунтованими.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 04 вересня 2023 року по справі № 702/301/20 зазначила, що суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

При цьому санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП є безальтернативними стосовно видів стягнень, які мають бути накладені на особу, що порушила відповідні вимоги ПДР України.

Підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.

Всупереч доводів апелянта, санкція ч.5 ст. 126 КУпАП передбачає додаткового стягнення у виді позбавлення права керувати всіма транспортними засобами не залежного від того, які категорії водійського посвідчення наявні чи відсутні у правопорушника.

За таких обставин, викладені в апеляційній скарзі доводи про неможливість накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді позбавлення права керування транспортними засобами є безпідставними.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду було встановлено, що ОСОБА_2 вчинив протиправне діяння у стані крайньої необхідності.

Так, у судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що його мати ОСОБА_3 хворіє, його старший брат ОСОБА_4 загинув на війні ІНФОРМАЦІЯ_2 , та він проживає з матір`ю у двох. У день інкримінованих подій 30.04.2025 року, його матері ОСОБА_3 стало погано, вони звернулись до лікаря, він виписав рецепт на ліки, за якими і поїхав ОСОБА_2 , оскільки аптека знаходилась на значній відстані та інших осіб, які б могли доставили ліки не було, ОСОБА_2 вирішив взяти наявний у нього мотоцикл на який у нього не було категорії водійського посвідчення. Зазначав, що має категорію водійського посвідчення на автомобіль, однак автомобіля в сім`ї немає, на мотоцикл категорію не встиг зробити. Вказує, що розуміє, що вчинив правопорушення, однак через стан матері іншого вибору у нього не було.

На підтвердження зазначених подій ОСОБА_2 надав рецепт №18 від 30.04.2025 року на ім`я ОСОБА_3 виданий Романковецькою дільничною лікарнею.

Відповідно до ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Крайня необхідність - це випадок зіткнення двох інтересів, які рівною мірою охороняються законом, і при якій заради збереження більш важливого інтересу, заподіюється шкода меншому інтересові.

Крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.

Вчинення протиправного діяння в стані крайньої необхідності представляє собою дії правопорушника спрямовані на усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, встановленому порядку управління, але за умов, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунена іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена.

Із врахування пояснень ОСОБА_2 та долучених доказів, апеляційний суд вважає, що дії ОСОБА_2 були зумовлені крайньою необхідністю, оскільки ненадання вчасної медичної допомоги могло привести до негативних наслідків для здоров`я його матері ОСОБА_3 , крім того ця сім`я є родиною загиблого ОСОБА_5 .

Дослідивши обставини вчинення правопорушення, беручи до уваги особу правопорушника дослідивши докази та пояснення ОСОБА_2 надані під час апеляційного перегляду, апеляційний суд доходить висновку, що ОСОБА_2 вчинено дії, які хоч і містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, але такими визнаватися не можуть, оскільки були вчинені в стані крайньої необхідності, а тому у відповідності до п.4 ч.1 ст.247 КУпАП справа підлягає закриттю через вчинення особою дій в стані крайньої необхідності.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при вчиненні дії особою у стані крайньої необхідності.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а постанова районного суду - скасуванню із закриттям провадження по справі у зв`язку з дією особи у стані крайньої необхідності.

Керуючись ст.294 КУпАП суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Сокирянського районного суду Чернівецької області від 20 травня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП скасувати, та закрити провадження на підставі п.4 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з вчиненням дій особою в стані крайньої необхідності.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду [підпис] О.М. Струбіцька

"Копія. Згідно з оригіналом."

Суддя - доповідач _________________ Струбіцька О.М.

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

17.06.2025 року

(дата засвідчення копії)