Справа № 946/3724/25
Провадження № 3/946/1199/25
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 червня 2025 року м. Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Яковенко І.І., за участю притягуваного ОСОБА_1 , захисника Романенко О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Саф`яни Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, сержанта із матеріального забезпечення начальника відділення забезпечення прикордонної зенітної ракетно-артилерійської застави ПКШР 17 прикордонного загону ім. полковника ОСОБА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

встановив:

Згідно даним протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 381925, що складений 17.05.2025 в. о. начальника НОМЕР_1 прикордонного загону імені полковника ОСОБА_2 полковником ОСОБА_3 , 16.05.2025 відповідно до наказу «Про результати службового розслідування» № 938-АГ та висновку службового розслідування від 15.05.2025 №03.21216/25 було встановлено факт недбалого ставлення старшого сержанта ОСОБА_1 до військової служби, а саме в порушення вимог ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, ст. ст. 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, в умовах особливого періоду (правового режиму воєнного стану) 04.05.2025 ОСОБА_1 самостійно прийняв рішення про випуск за межі території військової частини солдатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та не здійснив доповідь вищому командиру, через що 05.05.2025 двоє військовослужбовців самовільно залишили військову частину, відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Притягуваний ОСОБА_1 у судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що він дійсно проходить службу в ІНФОРМАЦІЯ_2 на посаді сержанта із матеріального забезпечення начальника відділення прикордонної зенітної ракетно-артилерійської застави прикордонної комендатури швидкого реагування, має військове звання старший сержант та згідно усного розпорядження начальника прикордонної зенітної ракетно-артилерійської застави прикордонної комендатури швидкого реагування майора ОСОБА_6 04.05.2025 та 05.05.2025 на нього були покладені обов`язки щодо проведення ранкового та вечірнього шикування особового складу та дотримання розпорядку дня прикордонної комендатури швидкого реагування і проведення перевірки наявності особового складу. Дійсно, 04.05.2025 після ранкового шикування до нього підійшли шість військовослужбовців, у тому числі і солдати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з питанням чи можуть вони з дозволу відлучитися до місця мешкання для вирішення особистих питань, оскільки вони не місцеві. Але на їх прохання він роз`яснив їм, що до його службових повноважень не входить можливість когось відпускати з місця розташування та що таке право є тільки у начальника прикордонної зенітної ракетно-артилерійської застави прикордонної комендатури швидкого реагування майора ОСОБА_6 , після чого він особисто доповів останньому про те, що ряд військовослужбовців просять дозволу на вихід за межі військового містечка для вирішення особистих питань, а також про те ним було роз`яснено, що такі рішення приймаються лише керівництвом. Що було далі, йому невідомо.

Але в той же день, перед вечірньою перевіркою черговим при ПКШР йому було повідомлено, що четверо військовослужбовців із шести були відпущені додому з дозволу керівництва, а саме солдати ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до наступного ранкового шикування, під час якого 05.05.2025 їм було виявлено відсутність солдат ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які не повернулися, про що він одразу доповів керівництву та відразу за наказом керівництва ним разом з іншими військовослужбовцями були здійснені пошукові заходи, але які не дали позитивного результату. Наскільки йому відомо, на теперішній час солдати не повернулися до місця розташування частини.

Крім того, зазначив, що до його службових обов`язків не входять повноваження щодо надання дозволу будь-кому з військовослужбовців на залишення місця розташування, та таке право є лише у керівництва прикордонної зенітної ракетно-артилерійської застави прикордонної комендатури швидкого реагування. Притягуваний також зазначив, що солдати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не перебувають у його безпосередньому підпорядкуванні та він жодним чином не є відповідальною військовою службовою особою за їх вчинки ні згідно із Статутом, ні згідно зі своїми посадовими обов`язками.

Притягуваний також пояснив, що прохід до місця розташування підрозділу полягає через КПП, де постійно знаходиться черговий КПП та днювальні, які, в свою чергу, відповідають за пропускний режим. Наскільки йому відомо, з доповіді чергового КПП, солдати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 04.05.2025 покинули розташування через КПП з дозволу чергового при ПКШР та керівництва ПКШР, а не на підставі його дозволу.

Притягуваний також зазначив, що жодних письмових пояснень з цього приводу він не надавав ані до початку службового розслідування, ані під час його проведення, а пояснення, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно нього, він не надавав, з ними ознайомлений не був та він їх не підписував, фразу про їх прочитання та про погодження з ними ним не писалась, це не його почерк, хто замість нього їх підписав та вписав фразу про ознайомлення з ними йому не відомо. На даний час він звернувся з відповідною заявою до ТУ ДБР про внесення відомостей до ЄРДР щодо підробки його підпису. Вважає, що зі свого боку він виконав всі покладені на нього обов`язки належним чином та при виявлені факту самовільного залишення військової частини одразу про це повідомив керівництво та згідно розпорядження проводив всі невідкладні пошукові заходи.

Від захисниці Романенко О.О. до суду надійшло письмове клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що диспозиція ст. 172-15 КУпАП передбачає спеціальний суб`єкт адміністративного правопорушення, як військова службова особа, а поняття військової службової особи міститься в примітці до ст. 172-12 КУпАП, якою під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарчих обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноваженого командування, але разом з цим, будь-яких відомостей про те, що ОСОБА_1 займає посади або виконує обов`язки, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, відносно солдатів які самовільно залишили розташування військової частини матеріали справи не містять. Також в матеріалах справи відсутні будь-які докази про коло посадових обов`язків ОСОБА_1 , через що і не підтверджено, що він відноситься до суб`єктів вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення містяться посилання на порушення ОСОБА_1 ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст.ст. 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, але разом з цим згідно протоколу про адміністративне правопорушення зазначається, начебто, порушень загальних обов`язків кожного військовослужбовця, але жодним чином ці норми не доводять, що ОСОБА_1 може бути суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 172-15 КУпАП. У протоколі не зазначено жодного документу та нормативного акту про те, що притягуваний був наділений виконанням організаційно-розпорядчими чи адміністративно-господарськими обов`язками, а також не має вказівок якими саме організаційно-розпорядчими чи адміністративно-господарськими обов`язками він був наділений та не відображено, яким саме чином він їх порушив. У зв`язку з викладеним просить справу про адміністративне правопорушення закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Суд, заслухав пояснення притягуваного ОСОБА_1 , дослідив матеріали справи, дійшов висновку, що справу про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 172-15 КУпАП передбачена відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, а ч. 2 ст. 172-15 КУпАП передбачена відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду.

Вказана норма має бланкетний (відсилочний) характер до положень інших нормативно-правових актів та/або посадових обов`язків, які передбачають обов`язки військовослужбовця щодо несення військової служби.

В протоколі же про адміністративне правопорушення зроблене посилання на порушення притягуваним ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, ст. ст. 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, але разом з цим вказані норми мають загальний характер та жодним чином не доводять винуватості ОСОБА_1 у недбалому ставленні до військової служби, а, як було вище зазначено, це є обов`язковою ознакою наявності складу цього адміністративного правопорушення.

Таким чином, в протоколі про адміністративне правопорушення взагалі не вказано, чи було допущено притягуваним як військовослужбовцем недбале ставлення до військової служби.

Крім того, в розумінні статті 172-15 КУпАП суб`єктом цього правопорушення є лише військові службові особи, під якими згідно з приміткою до ст. 172-13 КУпАП розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

А, з об`єктивної сторони це правопорушення характеризується суспільно небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби, суспільно небезпечними наслідками у вигляді істотної шкоди і причинним зв`язком між вказаними бездіяльністю і наслідками. Недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, наказами командування, через недбале чи несумлінне ставлення до них. Невиконання службових обов`язків полягає у невиконання дій, які входять до службових обов`язків. Неналежне виконання службових обов`язків полягає в нечіткому, формальному або неповному здійсненні обов`язків.

Але разом з цим, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено жодних відомостей про те, що ОСОБА_1 займає посади або виконує обов`язки, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарські обов`язки, також до вказаного протоколу не долучено доказів про те, що солдати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 знаходились в підпорядкуванні самого ОСОБА_1 та останній був наділений такими повноваженнями та службовими обов`язками, щоб мати повноваження надавати дозвіл на залишення військового містечка, про що і зазначив сам ОСОБА_1 , що він особисто такого дозволу не надав, в свою чергу пояснивши солдатам до кого їм необхідно звернутися для вирішення цього питання, крім того він особисто про наміри вказаних солдатів повідомив начальника прикордонної зенітної ракетно-артилерійської застави прикордонної комендатури швидкого реагування майора ОСОБА_6 . Таким чином з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 має статус військової службової особи та є суб`єктом правопорушення в розумінні статті 172-15 КУпАП, а також наділений повноваженнями, щодо вирішення певних питань. Також матеріалами справи не доведено, що саме він надав дозвіл солдатам на залишення території військового містечка.

Долучені до протоколу висновок службового розслідування від 15.05.2025 №03.21216/25 та наказ №938-АГ про його затвердження не можуть підтверджувати вину притягуваного у вчиненні розглядуваного правопорушення, оскільки вони ґрунтуються на письмових поясненнях притягуваного, достовірність яких він категорично заперечив, наполігши на тому, що він їх не надавав, а також на тому, що вони є підробленими, про перевірку чого він звернувся до правоохоронних органів. Суд звертає увагу на те, що зазначені пояснення надруковані печатним текстом та, хоча вони і підписані, начебто, притягуваним ОСОБА_1 , але як вбачається із долученої копії паспорту притягуваного, то підписи у поясненнях та у паспорті значно різняться та не співпадають. Також почерк притягуваного значно відрізняється від того, яким в пояснення написано фразу про ознайомлення з його змістом, а тому суд критично оцінює долучені пояснення та не приймає їх до уваги на підтвердження винуватості ОСОБА_1 .

Крім того, у протоколі також не зазначено час та місце вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, що відповідно до ст. 256 КУпАП є обов`язковим. Суд не уповноважений самостійно замість особи, уповноваженої на складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановлювати обставини, що відповідно до ст. 256 КУпАП мають бути вказані в протоколі про адміністративне правопорушення.

З урахуванням однієї з основних засад судочинства змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, встановленої п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, кожна сторона, має право відстоювати свою правову позицію, права, свободи і законні інтереси засобами, не забороненими законом, а також є вільною у збиранні та поданні до суду речей, документів та інших доказів, у тому числі з метою спростування позиції протилежної сторони, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, лише створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 посадовою особою, яка склала протокол, був наданий, власне протокол, зміст якого був вище наведений, письмові пояснення ОСОБА_1 , висновок службового розслідування по факту неприбуття на службу інспектора прикордонної служби 2 категорії водія групи мінометів відділення вогневої підтримки третього відділу прикордонної служби (тим С) прикордонної комендатури швидкого реагування солдата ОСОБА_4 та інспектора прикордонної служби 2 категорії снайпера відділення інспекторів прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування ОСОБА_5 від 15.05.2025, характеризуючи матеріали на солдатів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Але з вказаних документів не вбачається чи були порушені якісь посадові обов`язки ОСОБА_1 , і якщо так, то які саме, коли та де саме. Отже, фактів, які би підтверджували дані, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не надано. А тому не доведено, що в діях притягуваного є склад правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, у зв`язку з недоведеністю наявності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП справу про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП слід закрити.

Керуючись ст. ст. 247, 283 285 КУпАП, суд

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 172-15 КУпАП закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду І.І. Яковенко