Провадження №3/522/4253/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2025 року місто Одеса

Суддя Приморського районного суду м.Одеси Коваленко В.М., за участю секретаря Бабалунга О.М., особи, що притягується до адміністративної відповідальності- ОСОБА_1 , розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №324601 від 09.05.2025 року, ОСОБА_1 29.03.2025 року, перебуваючи за адресою: м.Нововолинськ, проспект Дружби,29, керуючи автомобілем «Lexus » держномер НОМЕР_1 стала учасником ДТП та залишила місце події до якого була причетна, чим порушила п.2.10 ПДР. За вказаним фактом співробітниками УПП в Одеській області було складено протокол серії ЕПР1 №324601 від 09.05.2024 року за ст.122-4 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КпАП не визнала та пояснила наступне.

29 березня 2025 року приблизно о 23.00 год вона паркувалась автомобілем Lexus RX350 номерний знак НОМЕР_1 на стоянці біля готелю «Бобри Плюс», що розташований у м.Нововолинськ. Стоянка не була освітленою, і рухаючись заднім ходом, вона відчула легкий поштовх, та перепаркувалась. Вийшовши з машини, побачила поруч автомобіль марки Skoda на польських номерах, оглянула свою автівку та польську, і не побачила жодних пошкоджень. Разом з тим, вона підійшла до адміністратора готелю повідомила про подію і попросила повідомити власника автомобілю Вранці наступного дня, вона ще декілька разів нагадала адміністратору про своє прохання. Під час виселення з готелю, о 09 годині, вкотре перепитала адміністратора чи є якісь претензії у власника автомобілю на польських номерах. Оскільки, жодних вимог до неї ніхто не висував, вона була впевнена, що власник оглянув своє авто і претензій до неї не має. Тому вона поїхала додому, однак залишила свій номер телефону та контакти. Після 11.00 години до неї зателефонували з готелю, що власник автомобіля марки Skoda має зауваження. Одразу повідомила свою страхову компанію та надала свій страховий поліс. Коли вона вже була за м.Тернопіль, до неї зателефонували поліцейські та повідомили, що оформляють її від`їзд, як самовільне залишення місце ДТП, вона хотіла повернутися назад до м. Нововолинськ, але поліцейські сказали, що її ніхто чекати не буде. Ій потрібно було їхати у відрядження до м. Тернопіль, умислу залишати місце пригоди в неї не було.

Дослідивши матеріали справи, та заслухавши пояснення ОСОБА_1 суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого. ст. 122-4 КУпАП з наступних підстав.

Згідно вимог ч.1 ст.245, ст.280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За ст.122-4 КУпАП передбачено відповідальність за залишення водієм транспортного засобу, іншого учасника дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні. Обов`язковою ознакою правопорушення передбаченого ст.122-4 КУпАП є умисел на вчинення вказаного проступку.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків.

Отже, ОСОБА_1 мала усвідомлювати протиправний характер своїх дій, передбачити шкідливі наслідки і бажати їх настання, а досліджені матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 умисно покинув місце дорожньої транспортної пригоди.

Об`єктивна сторона даного правопорушення виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні (формальний склад).

Згідно з п. 1.10 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, залишення місця дорожньо-транспортної пригоди - дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення працівниками поліції заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу. Втім судом встановлено, що ОСОБА_1 повідомила свої анкетні дані адміністратору готелю, залишила номер телефону та страховки, намагалась знайти власника автомобіля Skoda та не мала наміру залишати місце ДТП.

Відсутність доказів вчинення умисних дій, пов`язаних з залишенням місця дорожньо-транспортної пригоди тягне за собою в даному випадку недоведеність події правопорушення і як наслідок відсутність об`єктивної сторони складу інкримінованого йому діяння, що виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтею 122-4 КУпАП.

Виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Відповідно до ст. 62 Конституції України, «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь».

У відповідності до ст.252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, з урахуванням того, що суд позбавлений можливості збору доказів, провадження у цій справі підлягає закриттю через відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого їй правопорушення, передбаченого ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а сама ОСОБА_1 звільненню від адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, керуючись положеннями ч.3 ст. 62 Конституції України стосовно тлумачення сумнівів щодо доведеності вини на користь обвинуваченої особи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, у зв`язку з чим відповідно до п. 1 ст.247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ст. 247 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 , закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення

Постанова може бути оскаржена протягом десяти діб з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси.

Суддя В.М.Коваленко