Справа № 352/714/25
Провадження № 3/352/376/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 рокум. Івано-Франківськ

Суддя Тисменицького районного суд Івано-Франківської області Гриньків Д.В., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції №1(м. Тисмениця) Івано-Франківського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП за наступних обставин:

13.03.2025 року о 22:48 год с. Старі Кривотули по вул. Центральна водій керуючи транспортним засобом Mersedes-Benz Е 200 CDI, номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із використанням газоаналізатора Драгер 6810 чи в медичному закладі КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР» водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Його захисник в судовому засіданні просила розгляд справи слухати без участі ОСОБА_1 . До суду подала клопотання про закриття провадження у справі з тих підстав, що причина зупинки ОСОБА_1 поліцейськими була безпідставною та незаконною, а отже протокол про адміністративне парвопорушення щодо нього та всі інші документи додані до нього є неналежними та недопустимими. Окрім того звернула увагу суду на у матеріалах справи відсутня довідка про отримання (неотримання) особою за місцем її проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, яка мала бути надана поліцейським відповідно до ч.4 розділу 7 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Просила в разі визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки на думку захисника, ОСОБА_1 слід віднести до інших осіб, так як доказів того, що він є водієм матеріалів справи не містить.

В судовому засіданні патрульний поліцейський допитаний в якості свідка ОСОБА_2 пояснив, що 13.03.2025 року поступило орієнтування на автомобіль ОСОБА_1 , в процесі патрулювання поліцейські помітили автомобіль, в якому ймовірно міг перебувати ОСОБА_1 , здійснили його зупинку, однак в процесі спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 здійснив рух, після його переслідування, зупинили його автомобіль. В подальшому був складений протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до змісту вимог ст.245 КУпАП, завданням судді при розгляді справи про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, , оцінивши всі зібрані по справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з врахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими засобами.

Вимогами ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, при розгляді даної адміністративної справи судом достовірно було встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доводиться матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема: протоколом серії ЕПР1№270672 від 13.03.2025 року, постановою серії ЕНА №4264913, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, рапортом працівника поліції, відеоматеріалами, що містяться на оптичному диску.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом були досліджені відеозаписи інспекторів патрульної поліції.

Судом було переглянуто відеозаписи, що містяться на оптичному диску, на яких зафіксовано, як поліцейськими на службовому автомобілі було зупинено автомобіль Мерседес з номерним знаком НОМЕР_1 ,причиною зупинки поліцейський зазначив те, що водій здійснював рух у крайній лівій полосі, коли права крайня полоса була вільна. При спілкуванні з водієм поліцейський просив його заглушити мотор, та пройти огляд на місці зупинки т/з на визначення стану алкогольного сп`яніння, однак водій здійснив рух і почав утікати. В подальшому патрульна машина здійснювала переслідування даного транспортного засобу, в тому числі зі звуковим сигналом та оголошенням з вимогою прийняти вправо та зупинитися. Невдовзі переслідуваний автомобіль був зупинений. При спілкуванні з водієм даного транспортного засобу, водій вказав поліцейським, що він поїхав, бо не хотів з ними спілкуватися. Поліцейські виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували йому пройти тест на визначення стану такого сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу на що ОСОБА_1 погодився. Пізніше ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, повідомивши при цьому, що він «п`яний» і «випивший». Водію було оголошено права та повідомлено, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. В подальшому водій поводив себе агресивно під час того, як приїхав евакуатор, виражався нецензурною лайкою в бік поліцейських, пошкодив автомобіль евакуатора, після чого до нього був застосований спецзасіб «Кайданки».

Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Перевіряючи доводи представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, щодо неправомірності зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про їх необґрунтованість та безпідставність з огляду на таке.

Так, користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

При цьому, з відеозапису вбачається, що поліцейський повідомив про причину зупинки порушення правил дорожнього руху, та в матеріалах справи наявна постанова, відповідно до якої за дане порушення ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності. Дана постанова, як вбачається з сайту «Судова влада» ОСОБА_1 не оскаржувалась та набрала законної сили.

Одночасно суд наголошує, що предметом доказування в межах даної справи є саме фактичні дані щодо відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Стосовно посилання захисника на порушення працівниками поліції Інструкції з оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення, так як останніми не додано до матеріалів справи довідку про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування відповідної категорії, то суд зазначає, що такий недолік не є суттєвим та не є підставою для звільнення особи від відповідальності. При цьому суд зазначає, що про наявність у ОСОБА_1 посвідчення водія свідчить запис у протоколі про адміністративне правопорушення із зазначенням його серії. Крім того, при перегляді відеозапису судом встановлено, що ОСОБА_1 було пред`явлено працівнику поліції посвідчення водія у додатку «Дія», де містяться записи про наявність у нього в тому числі категорії В.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як встановлено судом ОСОБА_1 допустив порушення згаданих вимог ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.1 ст.130 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, і на вимогу працівника поліції від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, що повністю доведено в суді.

Відповідно до вимог ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та з метою виховання останнього та запобіганню вчинення нових правопорушень накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, зокрема у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. Суд вважає, що саме такий вид стягнення буде відповідати завданню Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо охорони прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків та відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.40-1, 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Відповідно до ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Тисменицького районного суду

Івано-Франківської області Гриньків Д.В.