КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 753/2425/25 Апеляційне провадження № 33/824/2109/2025Головуючий у суді першої інстанції - Бондаренко М.С. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2025 року суддя Київського апеляційного суду Нежура В.А., при секретарі Ольшевській Ю.М., розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Сабаріним Юрієм Володимировичем на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 05 березня 2025 року якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 та частиною першою статті 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 28 січня 2025 року серії ЕПР1 № 232365, водій ОСОБА_1 , 03 січня 2025 року, о 00 год. 40 хв., за адресою: м. Київ, вул. Кирила Осьмака, керуючи транспортним засобом «Audi», державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, як наслідок здійснив наїзд на перешкоду (дерево і паркан), що призвело до пошкодження автомобіля та паркана, а також травмування водія ОСОБА_1 , чим порушив вимоги пунктів 12.1; 12.3 Правил дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 28 січня 2025 року серії ЕПР1 № 232416, водій ОСОБА_1 03 січня 2025 року, о 00 год. 40 хв., за адресою: м. Київ, вул. Кирила Осьмака, керував транспортним засобом «Audi», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу зі згоди водія у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820», номер тесту 3589, результат позитивний - 2,08‰, чим порушив вимоги пункту 2.9 а Правил дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 05 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 та частиною першою статті 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн., із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Не погоджуючись із постановою, ОСОБА_1 , через свого захисника подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення суддею першої інстанції норм процесуального та матеріального права просить скасувати постанову повністю, провадження про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, справу про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 124 КУпАП направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що до матеріалів справи не додано відомостей про підстави зупинки, огляд на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог статті 266 КУпАП та галузевих інструкцій, а саме без двох свідків та без фіксації на відеозапис, протокол не відповідає бланку та технічному опису, визначеним Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, крім цього, цей протокол складений пізніше 24 годин з моменту виявлення особи та має невірні і нечіткі формулювання суті правопорушення.

Скаржник зазначає, що не роз`яснено його права та обов`язки передбачені статтею 63 Конституції України, статті 68 КУпАП, не надано можливості скористатися правовою допомогою, а також не надано копію протоколу.

Вказує, що з матеріалів справи взагалі не зрозуміло яким чином та на якій підставі дві справи про адміністративне правопорушення об`єднано в одну, адже матеріали справи не містять жодних процесуальних рішень, щодо такого об`єднання.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Сабарін Ю.В. підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР, виявленими пошкодженнями та виною правопорушника.

Згідно пункту 12.1 ПДР України - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до пункту 12.3 ПДР України у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, зазначив, що наявні у матеріалах справи докази, є узгодженими між собою, допустимими, належними та достатніми, тому враховуючи всі встановлені обставини, що мають значення для вирішення справи, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 порушив пункт 12.1 ПДР України та пункт 12.3 ПДР України, а його дії кваліфіковані за статтею 124 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції у цій частині, з огляду на те, що вина порушника підтверджується даними зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення від 28 січня 2025 року серії ЕПР1 № 232365, з якого вбачається, що ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 12.1; 12.3 ПДР України, за що відповідальність передбачена статтею 124 КУпАП, під час керування транспортним засобом, що призвело до настання дорожньо-транспортної пригоди 03 січня 2025 року, схемою місця ДТП до протоколу, в якій вказані місце розташування транспортного засобу на дорозі після зіткнення, характер пошкоджень транспортного засобів після ДТП, «Audi», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Отже, факт дорожньо-транспортної пригоди, механізм її виникнення, порушення вимог пунктів 12.1 та 12.3 Правил дорожнього руху, а також причинно-наслідковий зв`язок між діями водія та настанням шкоди інфраструктурі (паркана і дерева) повністю підтверджуються сукупністю допустимих і належних доказів у справі, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, схемою ДТП та письмовими поясненнями учасників події.

Щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП, то апеляційний суд зазначає таке.

Частиною першою статті 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до частини другої статті 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини четвертої статті 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Отже, відеозапис як доказ, з огляду на вибірковість і нецілісність фіксації події, відсутність даних про технічний засіб, на який здійснювалася фіксація, відсутність часу та дати події, - є недопустимим та унеможливлює спростування доводів апелянта, яка встановлення фактичних обставин щодо дотримання інспекторами поліції положень статті 266 КУпАП, зокрема порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 03.01.2025 року керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, посилаючись на результат огляду на місці події за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820» (2,08‰), поясненнями ОСОБА_1 у суді, показаннями свідків-пасажирів, рапортами працівників поліції.

Апеляційний суд не може в повній мірі погодитися із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, до протоколу не додано відеозапису з місця події.

Тобто, відеофіксація не проводилась, що є порушенням Інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затверджену наказом МВС України 18.12.2018 №1026, зареєстрована в МЮ України 11.01.2019 за №28/3299.

Разом з тим, відповідно до частини другої статті 266 КУпАП, у разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису, огляд повинен був бути проведений у присутності двох свідків.

Як вбачається із матеріалів справи, працівниками поліції були відібрано пояснення осіб, які були разом зі скаржником, проте, матеріали справи не містять інформації, що ці особи, були залучені, як свідки, також в матеріалах справи, відсутні відомості про залучення інших осіб у якості свідків під час проведення огляду.

Відтак, апеляційний суд дійшов висновку, що працівниками патрульної поліції порушено процедуру проведення огляду водія на стан сп`яніння, встановленого статтею 266 КУпАП та Інструкції, що має наслідком визнання проведеного огляду недійсним.

Відсутність відеофіксації, яка відповідно до Інструкції № 1452/735 має застосовуватися під час огляду з використанням технічних засобів, та відсутність свідків, позбавляє суд можливості перевірити, чи дотримано порядок проведення такого огляду.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Частиною 2 статтею 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Частина перша статті 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно пункту першого частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, вважаю, що доводи апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими, постанова судді місцевого суду в цій частині як підлягає скасуванню, а провадження на підставі статті 247 КУпАП - закриттю.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Сабаріним Юрієм Володимировичем задовольнити частково.

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 05 березня 2025 року скасувати в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП та закрити провадження у справі на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП за відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення.

У частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанову залишити без змін, накласти на нього адміністративне стягнення, передбачене статтею 124 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят),00 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду