Провадження № 33/824/350/2025 Суддя в II-й інстанції Ігнатюк О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

06 червня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , іншого учасників дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , розглянувши справу за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2024 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2024 року на

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 21.09.2024 року о 21 год. 20 хв. керуючи автомобілем «ЗАЗ Forza» номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по Кільцевій дорозі м. Києва, здійснюючи маневр перестроювання на іншу смугу руху, в порушення вимог п. 10.3 ПДР України не надав перевагу в русі автомобілю «Volkswagen CC Sport», номерний знак НОМЕР_2 , що рухався у попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися в результаті чого відбулося зіткнення цих автомобілів. В результаті зіткнення автомобіль «ЗАЗ Forza» номерний знак НОМЕР_1 , в некерованому стані здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen lt 35» номерний знак НОМЕР_3 , який рухався прямо. Внаслідок ДТП усі зазначені автомобілі отримали механічні пошкодження.

В апеляційній скарзі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вказано на незаконність та необґрунтованість постанови судді, через неналежне проведення судового розгляду, яке відповідало б законодавству України. Судом не вивчено та не досліджено належним чином матеріали справи, зокрема фото-докази ДТП, не викликано та не допитано інших двох учасників ДТП. На думку апелянта, учасник ДТП ОСОБА_2 перевищив швидкість, тим самим порушив ПДР України та спровокував ДТП. Себе ж апелянт вважає не винним, а накладене на нього стягнення несправедливим, адже він є учасником бойових дій та інвалідом війни.

Вислухавши пояснення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив доводи цієї скарги і просив її задовольнити;

іншого учасника ДТП ОСОБА_2 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги у зв`язку із її необґрунтованістю, постанову місцевого суду вважав законною та обґрунтованою, просив залишити її без змін, а у задоволенні апеляційної скарги відмовити;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Висновок місцевого суду про доведеність порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 10.3 ПДР України наслідком чого стало зіткнення транспортних засобів та їх пошкодження стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 134183 від 21.09.2024 року в частині часу, місця та обставин вчинення адміністративного правопорушення, даних про учасників ДТП та ідентифікаційних ознак транспортних засобів;

схемою місця ДТП на якій відображене розташування транспортних засобів після їх зіткнення, напрямки руху цих транспортних засобів та якою зафіксовані пошкодження транспортних засобів;

поясненнями учасника ДТП ОСОБА_2 , за змістом яких, зіткнення транспортного засобу під його керуванням та транспортного засобу «ЗАЗ Forza» під керуванням ОСОБА_1 відбулося за обставин, коли автомобіль «ЗАЗ Forza» здійснював перестроювання на його смугу руху. Відповідно до пояснень учасника ДТП ОСОБА_2 , він рухався у крайній лівій смузі руху і напрямок руху не змінював;

поясненнями іншого учасника ДТП ОСОБА_4 , за змістом яких, в указаний вище час та місці він, керуючи автомобілем «Volkswagen lt 35» номерний знак НОМЕР_3 , рухався по Кільцевій дорозі м. Києва, бачив як автомобіль бежевого кольору ймовірно мав намір повернути на розворот. Цей автомобіль не надав перевагу у русі автомобілю «Фольксваген» білого кольору, номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого відбулося зіткнення цих автомобілів, а потім і з автомобілем під його керуванням;

іншими доказами.

Дослідивши указані докази та надавши їм належну юридичну оцінку місцевий суд дійшов до обгрунтованого висновку про доведеність факту порушення ОСОБА_1 вимог п.10.3 ПДР України, його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та із дотриманням вимог закону наклав на нього стягнення у межах санкції, передбаченої ст. 124 КУпАП, належним чином мотивувавши своє рішення.

Апеляційна скарга не містить доводів, які би указували на незаконність ухваленого місцевим судом рішення.

Відповідно до вимог п. 10.3 ПДР України, у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.. Аналіз зібраних у справі доказів у їх сукупності дає безумовні підстави стверджувати про те, що зіткнення транспортних засобів сталося за умови, коли автомобіль під керуванням ОСОБА_1 здійснював маневр перестроювання у смуги руху, що розташовані лівіше від напрямку його руху, перетинаючи ці смуги руху. Указані обставини, окрім зазначених вище доказів, частково стверджуються і показаннями самого ОСОБА_1 , щодо виконуваного ним маневру та напрямку його руху. Зіткнення транспортних засобів відбулося на смузі руху, по якій рухався автомобіль «Volkswagen CC Sport» під керуванням ОСОБА_2 . Жодних доказів того, що автомобіль під керуванням ОСОБА_2 безпосередньо перед зіткненням транспортних засобів здійснював маневри, а не рухався прямолінійно у своїй смузі руху, у даній справі не зібрано. Наведене дає підстави стверджувати про те, що водій ОСОБА_1 зобов`язаний був дати дорогу автомобілю під керуванням ОСОБА_2 , тобто не продовжувати або не відновлювати рух або не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху (п.1.10 ПДР України).; Не вчинення ОСОБА_1 цих дій указує на порушення ним вимог п.10.3 ПДР України. Та обставина, що внаслідок цього порушення відбулося пошкодження транспортних засобів указує про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Посилання апелянта на перевищення водієм ОСОБА_2 швидкості руху не ґрунтується на матеріалах справи і не має правового значення при вирішенні питання про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП внаслідок порушення ним вимог п.10.3 ПДР України. Так, положеннями п. 10.3 ПДР України на водія, який здійснює маневр перестроювання покладений обов`язок дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. Відповідно до п.1.10 ПДР України, «дати дорогу» є вимогою до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість. Аналіз указаної норми ПДР України дає підстави стверджувати про те, що обов`язок дати дорогу виникає виключно у випадку коли інший учасник дорожнього руху має перевагу у русі. Вимога дати дорогу у випадках, передбачених положеннями ПДР України є обов`язковою, а водію, який зобов`язаний дати дорогу, не надається право оцінювати дії водія який має превагу у русі, у тому числі і щодо швидкості його руху, та визначати, в залежності від цього, спосіб своїх дій.

З правової точки зору, при вирішенні питання про наявність в діях особи порушень вимог п. 10.3 ПДР України, не має значення те, який автомобіль є ударяючим, а який ударним. Тому посилання ОСОБА_1 на те, що його автомобіль не був ударяючим («… вдарив не я, а вдарили мене…») не може бути підставою для визнання відсутності у його діях порушень вимог п. 10.3 ПДР України, у тому числі і з урахуванням доказів винуватості ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 10.3 ПДР України зокрема та ст. 124 КУпАП загалом.

Посилання ОСОБА_1 на неточності у схемі місця ДТП судом відхиляються, оскільки указана схема після її складання була підписану усіма учасниками ДТП, у тому числі і ОСОБА_1 без будь-яких зауважень.

Наведене у своїй сукупності указує на необґрунтованість доводів апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Постанова Святошинського районного суду м. Києва від 21.10.2024 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає у зв`язку із чим залишає цю постанову буз змін, а у задоволенні апеляційної скарги - відмовляє.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 відмовити.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ігнатюк О.В.