ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/6026/24 Головуючий в 1 інст. Ширіна С.А.
Провадження №33/807/391/25 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 травня 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Лихосенка Є.О., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Лихосенка Є.О. на постанову судді Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28 листопада 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працевлаштованого в КП "Запоріжремсервіс" на посаді електромонтера, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя суду першої інстанції встановив, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ААД №809265 від 23 травня 2024 року, ОСОБА_1 , 23 травня 2024 року о 11-36 годині, в м.Запоріжжя, вул. Інженера Преображенського, 1, керував транспортним засобом марки «ЗАЗ110247» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, порушення мови, звужені зіниці очей, що не реагують на світло. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився на місці зупинки транспортного засобу, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП. Від керування ТЗ відсторонений шляхом залишення транспортного засобу припаркованим. Про повторність попереджений.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Лихосенко Є.О., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що оскаржувана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що під час розгляду справи суд не з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване накладення адміністративного стягнення. Крім того зазначив, що суд не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому розгляду справи, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

Вказує, що ОСОБА_1 не визнає своєї провини в інкримінованому йому правопорушенні. Так, згідно наявного в справі відеозапису ОСОБА_1 після його зупинки працівниками поліції повідомив останнім, що в нього психологічна травма дитинства, а саме страх при спілкуванні із співробітниками поліції. Після виявлення у нього поліцейським ознак сп`яніння, ОСОБА_1 погодився пройти огляд на визначення стану сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Однак, під час прямування до медичного закладу, ОСОБА_1 повідомив, що йому стало зле та прохав зупинитися. Після зупинки автомобіля ОСОБА_1 запитався дозволу вийти з транспортного засобу та зазначив, що в нього панічна атака та спазми. При цьому, у нього були відсутні ознаки наркотичного сп`яніння.

Вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази про те, що ОСОБА_1 вчинив інкриміноване йому адміністративне правопорушення.

Просить постанову судді Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28 листопада 2024 року скасувати, провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом із апеляційною скаргою, захисник звернувся з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2024 року, посилаючись на поважність причини його пропуску.

В обґрунтування своїх доводів зазначив, що постановою судді Запорізького апеляційного суду від 27 грудня 2024 року, йому було повернуто апеляційну скаргу, яка була подана ним у встановлений ст. 294 КУпАП строк, з роз`ясненням права повторного звернення до суду апеляційної інстанції з дотриманням вимог ст. 271 КУпАП.

Отже вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови судді суду першої інстанції, ним пропущений з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи, доводи апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, суддя апеляційного суду приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню та апелянту слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, який ним пропущений з поважних причин з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 294 КУпАП апеляційну скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

З матеріалів справи вбачається, що адвокат Лихосенко Є.О. звертався до апеляційної інстанції в інтересах ОСОБА_1 зі скаргою на постанову судді Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28 листопада 2024 р. (а.с. 48-50), яка постановою судді Запорізького апеляційного суду від 27 грудня 2024 р. повернута апелянту (а.с. 55-57), з причин невиконання захисником вимог ст. 271 КУпАП, що в свою чергу не є перешкодою для повторного звернення до суду апеляційної інстанції з дотриманням вимог КУпАП.

Враховуючи, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладені в клопотанні доводи, суддя апеляційного суду вважає за можливе визнати причину пропуску строку поважною та поновити строк апеляційного оскарження постанови судді Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28 листопада 2024 року.

У судовому засіданні апеляційного суду адвокат Лихосенко Є.О. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Зазначив про порушення підсудності розгляду даної справи, оскільки ОСОБА_1 інкримінується відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, однак останній надав таку відмову не на місці зупинки в Хортицькому районі м. Запоріжжя, а на території Орджонікідзевського району, під час його доставлення до закладу охорони здоров`я з підстав наявної у нього панічної атаки.

ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та зазначив, що наявність у нього ознак у вигляді тремтіння пальців рук та порушення мови є наслідками факту спілкування з поліцейськими та суддями. Вказав, що реакцію зіниць очей поліцейські у нього не перевіряли.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні в справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена матеріалами справи, які судом першої інстанції були дослідженні в повному обсязі.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, за обставин відображених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 809265 від 23 травня 2024 р. підтверджується:

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23 травня 2024 р., в якому зазначені виявлені у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння: тремтіння пальців рук, порушення мови, звужені зіниці очей, що не реагують на світло. Огляд не проводився у зв`язку з відмовою водія на місці зупинки транспортного засобу(а.с. 5);

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , в яких він зазначив, що під час його доставлення співробітниками поліції до закладу охорони здоров`я, він відмовився від проходження огляду у лікаря, оскільки у нього виникла панічна атака та він не зміг себе опанувати (а.с. 8);

- відеозаписом події (а.с. 9).

Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, вимогами п.2.5 ПДР України на водія покладено обов`язок на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. п. 2, 3, 7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння - порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови.

Згідно з п.12 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Працівниками поліції вказані вимоги закону дотримані.

Відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, отриманих під час виконання ними службових обов`язків, зафіксовано рух транспортного засобу та його зупинка під керування ОСОБА_1 . В ході спілкування з водієм та перевірки документів у поліцейського виникли підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння. Зафіксована пропозиція ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі. Згода ОСОБА_1 на проходження запропонованого огляду. Однак, під час його доставлення співробітниками поліції до закладу охорони здоров`я, ОСОБА_1 відмовляється від проходження запропонованого огляду, будучи попередженим працівниками поліції про відповідальність за ст. 130 КУпАП, зокрема за відмову водія від проходження огляду на визначення стану сп`яніння.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Жодних об`єктивних, вагомих причин, які б можна було розцінити як поважні задля відмови від проходження відповідного огляду, суддя апеляційного суду не вбачає.

ОСОБА_1 відмовився від такого огляду, за що настає адміністративна відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що суддею Хортицького районного судом м.Запоріжжя при розгляді справи про адміністративне правопорушення було порушено правила підсудності є необґрунтованими з оглядну на наступне.

Так, відповідно до відомостей, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 809265 від 23 травня 2024 року, місцем вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у лікаря нарколога відмовився на місці зупинки ТЗ, є вулиця Інженера Преображенського, 1 у м. Запоріжжі, яка перебуває в межах території Хортицького району м. Запоріжжя, а отже відноситься до територіальної підсудності Хортицького районного суду м. Запоріжжя.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, слід звернути увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату Лихосенку Євгену Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката Лихосенка Євгена Павловича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28 листопада 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 335/6026/24