справа № 619/2108/25
провадження № 3/619/865/25
ПОСТАНОВА

іменем України

16 червня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Пруднікової О.В., за участю секретаря судового засідання - Дєдової Н.С., адвоката Хмелевського А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

04.04.2025 біля 21 год 40 хв за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Дергачі, вул. Золочівський шлях, 1 водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ВАЗ 21015, реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини). Від проходження медичного огляду на місці зупинки транспортного засобу та в установленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на бодікамеру /116, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Хмелевський А.О. просив провадження у справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, про що надав заперечення в яких зазначив, що ОСОБА_1 вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення - не визнає, а тому вказані обставини у протоколі є недоведеними та підлягають встановленню (доказуванню) під час розгляду справи. ОСОБА_1 було запропоновано інспектором відділу поліції №3 (м. Дергачі) Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області капітаном поліції Касьяненком Сергієм Миколайовичем проходження медичного огляду на стан сп`яніння та продуву «Драгер», однак він відмовився оскільки, у ОСОБА_1 вже був конфлікт з даними працівниками поліції щодо їх незаконних дій, а пропонування такого огляду проводилось за відсутності двох свідків та за відсутності представників військової служби правопорядку та вказана обставина на відео зафіксована. Так, на відео чітко зафіксовано, що жодні особи не були присутні під час пропонування ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння. Крім того, ОСОБА_1 поспішав в розташування для проведення зміни підлеглих, тому часу на проведення огляду на стан сп`яніння в нього не було. Як вбачається із відеозапису на диску, свідки під час спілкування ОСОБА_1 з інспектором відділу поліції №3 (м. Дергачі) Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області капітаном поліції Касьяненком С.М. щодо питання проходження огляду на стан сп`яніння не залучались. Також, ОСОБА_1 не було вручено чи направлено один примірник складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, що є істотним порушенням права на захист, оскільки йому фактично не пред`явлено адміністративне звинувачення, що передбачено ст. 254 КУпАП. Крім того, ОСОБА_1 є військовим. Про це він одразу ж повідомив працівників поліції та назвав пароль. Також ОСОБА_1 за кермом перебував у військовій формі, оскільки їхав проводити зміну підлеглих. Відповідно до приписів ч. 3 ст. 266-1 КУпАП ОСОБА_1 міг бути підданий огляду тільки посадовою особою уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів відповідно до порядку встановленого ч.ч. 2-7 ст.266-1 КУпАП. Отже, працівниками поліції не був дотриманий спеціальний порядок огляду військовослужбовців на стан сп`яніння, визначений ст. 266-1 КУпАП, тому вся процедура огляду, яку застосували до ОСОБА_1 , згідно з приписами ч. 9 ст. 266-1 КУпАП є недійсною, а її результати недопустимими доказами, оскільки отримані всупереч умовам та порядку, встановлених законом. Отже належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, у даній справі відсутні.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог пункту 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягне за собою відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 підтверджується дослідженими доказами, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 290947 від 04.04.2025, який містить дату, час, місце та зазначення обставин вчинення адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення Правил дорожнього руху України; встановлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини. Також у протоколі зазначено, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності відмовилась від його підписання; відмовилася від проходження медичного огляду на місці зупинки транспортного засобу, а також відмовилася від проходження медичного огляду в установленому законом порядку;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння;

-направленням на огляд з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04.04.2025;

- рапортом інспектора СРПП ВП №3 ХРУП №3 від 04.04.2025, в якому зазначено, що на ОСОБА_1 було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП та особу було відсторонено від права керування транспортним засобом ;

-даними відеозапису з бодікамери /116, на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу ВАЗ 21015, на пропозиції поліцейського - відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також відмовився від проходження огляду у медичному закладі;

-довідкою інформаційно-комунікаційної системи «ІПНП», згідно з якою пошук «ГСЦ Посвідчення водія» на причетність власності посвідчення водія значиться: посвідчення водія Українське НОМЕР_2 , термін дії: з 29.12.2021 по 29.12.2051, категорія В з 17.10.2019, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

На переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вимоги ст. 256, 266, 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, поліцейськими при складанні протоколу про адміністративне правопорушення були дотримані.

Жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суду не надано.

Посилання адвоката Хмелевського А.О. на те, що всупереч вимог Закону України «Про Національну поліцію» працівниками поліції транспортний засіб було зупинено без жодних на те правових підстав суд вважає безпідставними та до уваги не бере, оскільки незгода водія з причинами зупинки, або його необізнаність про це, не нівелює його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння.

Неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Водночас, керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.

До того ж, наявність або відсутність законних причин для зупинки транспортного засобу не входять до складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а відтак не підлягають доказуванню у даній справі.

Також суд зазначає, що про виявлення у ОСОБА_1 видимих ознак алкогольного сп`яніння зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, який є одним із джерел доказів у справі про адміністративне правопорушення (ст. 251 КУпАП). Крім того, згідно з відеозаписом працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння.

Встановлення ознак сп`яніння є результатом візуального сприйняття відповідними особами ознак зовнішності та поведінки певної особи, а відтак носить суб`єктивний характер. ОСОБА_1 не був позбавлений можливості пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки чи в закладі охорони здоров`я, результати якого мали б об`єктивний характер та виключали будь-які сумніви щодо наявності в нього зазначеного стану. Проте ОСОБА_1 вказаним правом не скористався. Крім того, ОСОБА_1 притягається до відповідальності не за наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, а за відмову пройти огляд на вказаний стан.

Доводи адвоката Хмелевського А.О. про те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівники поліції повинні були залучити свідків є неспроможними, оскільки законом передбачено, якщо поліцейськими здійснюється відеозапис, що чітко фіксує факт порушення, то участь свідків не є обов`язковою.

Також суд критично оцінює доводи адвоката Цегловського М.О. щодо нерозбірливої мови поліцейського та щодо нерозуміння ним процедури проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки з дослідженого судом відеозапису вбачається, що працівник поліції чітко запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер» або у закладі охорони здоров`я. На вказану пропозицію поліцейського ОСОБА_1 відповів відмовою і не висловлював поліцейському жодних заперечень щодо нерозуміння ним процедури проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Зміст відеозапису, долученого до матеріалів справи є логічним, послідовним, а тому суд вважає, що зафіксована на відеозаписі інформація є достатньою та об`єктивно підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи адвоката Хмелевського А.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, їхав на зміну підлеглих, і міг бути підданий огляду тільки посадовою особою уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних силах України не спростовують вини ОСОБА_1 . Незалежно від статусу особи, включаючи військовослужбовців, усі громадяни є рівними перед Законом і зобов`язані дотримуватися його вимог.

Доводи про те, що ОСОБА_1 не було вручено примірник складеного стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення спростовуються відеозаписом, зі змісту якого вбачається, що поліцейським декілька разів пропонувалось ОСОБА_1 отримати протокол про адміністративне правопрушення, проте ОСОБА_1 відмовився.

Під час розгляду справи судом не встановлено таких порушень законодавства України в ході огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, які могли би негативно позначитись на дотриманні його прав і свобод та загальній справедливості судового розгляду.

Таким чином, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведена у повному обсязі.

Правопорушником та його захисником до суду не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1ст.130 КУпАП, а також не надано до суду будь-яких доказів, які б свідчили, що ОСОБА_1 оскаржувались дії працівників поліції під час виявлення адміністративного правопорушення та складання протоколу про адміністративне правопорушення в порядку КАС України або до керівництва патрульної поліції з метою проведення службової перевірки.

Згідно зі ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 34, 35 КУпАП, обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за вказане адміністративне правопорушення у вигляді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, загальні основи накладення адміністративних стягнень, суд дійшов висновку про накладення адміністративного стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Пунктом 5 частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено таке стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605,60 грн.

Керуючись ст. 27, 40-1, ч. 1 ст. 130, 283, 284, 289 КУпАП, -

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Пруднікова

Суддя О. В. Пруднікова