П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №607/11193/25

12 червня 2025 року м.Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька І.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої по АДРЕСА_1 , зареєстрованої у АДРЕСА_2

за ч. ч. 1, 2 ст. 51, ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

10 березня 2025 року о 15 год 31 хв громадянка ОСОБА_1 , перебуваючи в магазині «Копійочка», що по вул. Торговиця, 9 у м. Тернопіль, таємно, шляхом вільного доступу викрала з полиці магазину товари, а саме: шампунь, дитячий крем та хімію чим завдала вищевказаному магазину матеріальну шкоду вищевказаному на загальну суму 419,60 грн без ПДВ.

Також, 12 березня 2025 року о 08 год 58 хв ОСОБА_1 , перебуваючи в магазині «Копійочка», що по вул. Торговиця, 9 у м. Тернопіль, таємно викрала з полиці магазину товари, а саме: зубну пасту, труси, крем для обличчя, пензлик для пудри, мішок кондитера, спрей-кондиціонер на загальну суму 1354,50 грн без ПДВ.

ОСОБА_1 03 травня 2025 року близько 16 год 18 хв перебуваючи в магазині «Копійочка», що по вул. Торговиця, 9 у м. Тернопіль, таємно викрала з полиці магазину товари, а саме: вафлі, зубну щітку, освіжувач повітря, рушник, серветки кухонні, термометр на загальну суму 568,70 грн без ПДВ.

Окрім того, 15 травня 2025 року близько 14 год 37 хв, по бульварі Шевченка, 10 у м. Тернопіль ОСОБА_1 , під час її добровільного доставлення в Тернопільський РУП, вчинила злісну непокору законним вимогам працівників поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а саме: намагалася покинути місце події, також відмовилася пред`явити на законну вимогу працівників поліції документи.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчинені адміністративних правопорушень визнала та щиро розкаялася.

Присутній у судовому засіданні захисник Строцень Т.О. просив суд врахувати особу ОСОБА_1 , її щире каяття, вчинення правопорушення вперше, її життєві обставини, а тому просив суд, звільнити від відповідальності та обмежитися усним зауваженням в порядку вимог ст. 22 КУпАП.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , дослідивши та оцінивши в сукупності наявні у справі докази, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

В силу вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В силу вимог статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Положеннями ч. ч. 1, 2, ст. 51 КУпАП передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч.1) та дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.2).

Диспозицією ст. 185 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Судом встановлено, що крім власного визнання вини, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень доведена матеріалами справи, дослідженими у судовому засіданні, а саме: протоколами про адміністративні правопорушення серії ВАД №286316 від 15 травня 2025 року, серії ВАД №286317 від 15 травня 2025 року, серії ВАД №286318 від 15 травня 2025 року та серії ВАД №286319 від 15 травня 2025 року; протоколом про адміністративне затримання серії АЗ №135515 від 15 травня 2025 року; заявами керуючого магазину «Копійочка» ОСОБА_5 від 27 березня 2025 року; інвентаризаційними відомостями №ГВ235 від 03 травня 2025 року, №4600 від 10 березня 2025 року, №4602 від 12 березня 2025 року; відеоматеріалами з нагрудних камер працівників поліції; поясненнями ОСОБА_1 наданими у судовому засіданні.

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 51 КУпАП дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки вартість якого не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян; дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки вартість якого становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та ст. 185 КУпАП - злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Таким чином, ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на неї адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 36 КУпАП в межах санкції ч. 2 статті 51 КУпАП.

При обранні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушниці, визнання нею своєї вини та щире каяття, вчинення правопорушення вперше у зв`язку з цим, вважає за доцільне обрати ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в межах санкції статті.

Враховуючи системність вчинення протиправних дій, суму завданих збитків, частину яких ОСОБА_1 не відшкодовано, оскільки факт крадіжки та особу правопорушника було встановлено 15 травня 2025 року, під час останньої події, суд не вбачає підстав для звільнення від відповідальності в порядку вимог ст. 22 КУпАП.

Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення.

Таким чином, у відповідності до положень п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 33, 40-1, 51, 280, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 51, ст. 185 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень у дохід держави.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф.

Стягнути з ОСОБА_1 користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя І.М. Черніцька