ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/333/25 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2025 р.

Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Майки А.Б. в інтересах особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 травня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як визнав суд, громадянин ОСОБА_1 30 листопада 2024 року о 23.25 год. в м. Тернополі на вул. Руська, 23, керував транспортним засобом марки «Audi А8», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосування технічного приладу газоаналізатор «Алкотест 7510» та проведення такого огляду в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР категорично відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвокат Майка А.Б. вважає, що вина ОСОБА_1 недоведена достатніми та беззаперечними доказами, а тому провадження у справі підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що ОСОБА_1 був обмежений у доступі до правосуддя, позбавлений можливості реалізувати свої права визначені ст. 268 КУпАП, в тому числі і право на правову допомогу та захист, що є невід`ємним конституційним правом.

Звертає увагу, що судом першої інстанції не було розглянуто заявлене апелянтом клопотання про об`єднання матеріалів справ №607/26456/24, №607/26458/24 відносно ОСОБА_1 в одне провадження.

Апелянт вказує, що відеозаписом не підтверджується вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки на відео не відображено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки «Audi A8» по вул. Руській,23 в м. Тернопіль 30.11.2024 року о 23:20 год..

Вважає, що відеозапис не містить фактичних даних, на основі яких може бути встановлено наявність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наголошує на тому, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Зазначає, що інших належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 , матеріали справи не містять.

Вказує, що суд першої інстанції, провівши розгляд даної справи, допустив неповноту у з`ясуванні обставин, які могли істотно вплинути на правильність прийнятого рішення.

Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду від 28 травня 2025 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження у справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Одночасно апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження з мотивів пропуску цього строку з поважаних причин.

В судове засідання апелянт адвокат Майка А.Б. та особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , які належним чином повідомлялися апеляційним судом про дату, час та місце судового розгляду, не з`явилися і не повідомили суд про причину своєї неявки

Відповідно до ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За наведених обставин, вважаю, що розгляд справи можливо провести без участі осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що слід відмовити у задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк, за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Рішення суду, яке оскаржується апелянтом, постановлено судом першої інстанції 28 травня 2025 року.

Останнім днем подачі апеляційної скарги є 07 червня 2025 року, який припав на вихідний день - суботу.

За загальним правилом, яке регламентовано приписами ст.120 КАС України, ст.115 КПК України, ст.245 ЦПК України і, на переконання суду, може бути застосовано у даному провадженні по аналогії права, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Судом встановлено, що апеляційна скарга на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 травня 2025 року подана 09 червня 2025 року.

За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження апелянтом не пропущено і підстави для вирішення питання про його поновлення відсутні.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою вставлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №185968 від 01 грудня 2024 року, 30.11.2024 року 23 год. 25 хв. в м. Тернополі на вул. Руська, 23, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Audi А8», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосування технічного приладу газоаналізатор «Алкотест 7510» та проведення такого огляду в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР категорично відмовився.

В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Протокол підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень та заперечень, що також підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Так, оглянутим відеозаписом зафіксовано, що 30 листопада 2024 року водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Audi А8», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Руська, 23 в м. Тернополі допустив зіткнення із автомобілем марки «Volkswagen polo», державний номерний знак НОМЕР_2 , що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів. Працівники поліції, які прибули на місце ДТП виявили у водія ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, в зв`язку з чим запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатор «Алкотест 7510» від чого останній відмовився, а також останній відмовився пройти відповідний огляд в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР, після чого відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КупАП.(назва файлу «export-iysgc» 00:07:48).

Дані обставини також стверджуються копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №710894 від 01.12.2024 за ч.1 ст. 124 КУпАП складеного відносно ОСОБА_1 , копією схеми місця ДТП, копією рапорта чергового від 30.11.2024 та письмовими поясненнями ОСОБА_1 та іншого учасника ДТП ОСОБА_2 (а.с. 5-8,11)

Окрім цього ОСОБА_1 порушив п.2.1 «г», п.2.1. ПДР України, за що відносно останнього було винесено постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП. (а.с. 9-10)

Суд враховує, що рапорт поліцейських за своїм правовим змістом є документом, яким поліцейські інформують керівництво про законність та обґрунтованість дій під час встановлення обставин вчинення особою адміністративного правопорушення. Разом з тим, вказаний документ містить дані про обставини, що підлягають доказуванню по справі про адміністративне правопорушення. Він підлягає аналізу та оцінці у сукупності зі всіма наявними доказами.

Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, про те, що ОСОБА_1 не керував траспортним засобом, вказане спростовується переглянутим відеозаписом із нагрудної камери поліцейського, поясненнями ОСОБА_1 , а також іншими доказами.

Такі доводи сторони захисту були предметом детального дослідження суду першої інстанції і отримали належну правову оцінку з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Зокрема, суд першої інстанції вірно встановив, що із наданих ОСОБА_1 пояснень, вбачається, що 30.11.2024 він рухався по вул. Руській в м. Тернополі і здійснював маневр повороту ліворуч, тощо. Даними показами ОСОБА_1 особисто підтвердив те, що у вказані у протоколі дату та час, який є об`єктом розгляду даної справи, здійснював керування транспортним засобом «Ауді А8», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Крім цього, відеофайлом «export-iysgc» зафіксовано, що ОСОБА_1 на звернення до нього працівників поліції як до водія, не заперечував даного факту.

Дані обставини дають суду підстави вважати, що саме ОСОБА_1 був водієм вищезазначеного транспортного засобу.

З огляду на викладене, доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував є безпідставними і надуманими.

Таким чином, заперечення апелянтом факту керування транспортним засобом розцінюються апеляційним судом як обраний спосіб захисту з метою уникнення від відповідальності.

Апеляційний суд зазначає, що відеозаписом об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення у об`ємі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.

Відеозаписи з нагрудних камер поліцейського суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується доводів апелянта про порушення права на захист у зв`язку з розглядом справи судом першої інстанції за відсутності ОСОБА_1 , то апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до положень ст. 268 КУпАП участь правопорушника в розгляді справи за ч.1 ст. 130 не є обов`язковою.

Окрім того, як слідує з матеріалів провадження ОСОБА_1 , як особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, залучив адвоката для участі в суді першої та апеляційної інстанції, який представляв його інтереси, подавав клопотання, заперечення та приймав участь в судовому засіданні суду першої інстанції.

Крім цього, звертаю увагу, що апеляційним судом відкрито провадження за апеляційною скаргою адвоката Майки А.Б. в інтересах особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову суду першої інстанції, а тому ОСОБА_1 не позбавлений можливості реалізувати надані йому законом процесуальні права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Доводи захисника, що судом не було розглянуто клопотання про об`єднання справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 (№607/26456/24; №607/26458/24) не є підставою для скасування постанови суду.

Аналіз матеріалів провадження дає підстави для висновку, що дії працівників поліції щодо фіксації правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 узгоджуються з вимогами ст.266 КУпАП та приписами Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376.

Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.

Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 травня 2025 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Майки А.Б. в інтересах особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 травня 2025 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя