КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/356/2025 Постанова винесена суддею Коваль В.О.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, щодо якої провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито - ОСОБА_1 та його захисника Сердюк Ю.А., потерпілої ОСОБА_2 та її представника - адвоката Петренка Д.О., розглянувши апеляційну скаргу представника потерпілої - адвоката Петренка Д.О. на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2024 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2024 року закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, а також на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Згідно з постановою, суд розглянув протокол про адміністративне правопорушення від 02 вересня 2024 року серії ААД № 824291, відповідно до якого, 23 квітня 2024 року о 08 год. 35 хв. по вул. Самійла Кішки, 10/1 в м. Києві водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Audi», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 74 км/год., чим перевищив дозволену для населеного пункту швидкість на 24 км/год., що призвело до зіткнення з автомобілем «Mercedes», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку та здійснював лівий поворот. Після чого автомобіль «AUDI», державний номерний знак НОМЕР_3 , некеровано просунувся вперед зі зміщенням праворуч, де допустив наїзд на автомобіль «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_4 , який некеровано просунувся вперед та здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_5 , та некеровано просунувся вперед та здійснив зіткнення з автомобілем «Skoda», державний номерний знак НОМЕР_6 . У наслідок чого, автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдали матеріальних збитків.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що, оскільки правопорушення відбулося 23 квітня 2024 року, проте працівниками поліції протокол про адміністративне правопорушення складений лише 02 вересня 2024 року, строки для складання протоколу про адміністративне правопорушення були пропущені, тому розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю. За таких обставин, суд визнав за необхідне закрити провадження по справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 та п. 2 ст. 254 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Також, за цих умов, суд визначив, що строки для накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закінчилися і тому провадження у справі стосовно нього підлягає закриттю

На підставі викладеного суд закрив провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, а також на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

В апеляційній скарзі представник потерпілої - адвокат Петренко Д.О., вважаючи постанову суду незаконною, необґрунтованою, а викладені в ній висновки такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ході розгляду справи судом першої інстанції безпосередньо не досліджено докази, допущено порушення вимог матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття передчасного, незаконного та помилкового рішення.

При цьому вказує, що фактичні обставини події чітко та однозначно відображено у протоколі про адміністративне правопорушення від 02 вересня 2024 року серії ААД № 82429, де зазначено, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Audi», здійснював рух з перевищенням швидкості, чим порушив Правила дорожнього руху, крім того вказані обставини цілком і повністю підтверджено доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме: письмовими поясненнями учасників ДТП, які вказували про велику швидкість руху автомобіля «Audi» перед зіткненням; схемою ДТП, де зображено ділянку дороги, де сталася подія, кількість та кінцеве розташування транспортних засобів, що брали участь в події, їх ідентифікаційні номери, виявлені на них пошкодження. Відеозаписи обставин ДТП свідчать про механізм утворення ДТП, є безпосереднім джерелом доказів про динаміку руху перед наближенням транспортного засобу «Audi» до зіткнення з транспортним засобом «Mercedes» та іншими. Висновком експерта № ВЕД-23/24 від 14 травня 2024 року, яким фахово досліджено вказані матеріали справи, в тому числі зазначені вище відеозаписи, та зроблено висновок про те, що в даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, водій автомобіля «Audi» ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.9 б) (з врахуванням вимог п. 12.4 ПДР), а з моменту виникнення небезпеки для його руху у відповідності до вимог п. 12.3 ПДР.

За умов та обставин виникнення даної події водій автомобіля «Audi» ОСОБА_1 з урахуванням фактичної швидкості його руху, не мав технічної можливості зупинити керований ним транспортний засіб до лінії руху автомобіля «Mercedes», шляхом застосування екстреного гальмування керованого ним транспортного засобу, однак за умови руху автомобіля «Audi» з допустимою на даній ділянці дороги швидкістю руху, водій ОСОБА_1 мав технічну можливість уникнути зіткнення, як з автомобілем «Mercedes», так і відповідно послідуючого контактування автомобілів «Audi», «Nissan», «ВАЗ» та «Skoda».

За умов та обставин виникнення даної пригоди в діях водія автомобіля «Audi» ОСОБА_1 вбачається невідповідність вимогам п. 12.9 б) ПДР (з врахуванням вимог п. 12.4 ПДР) та вказана невідповідність знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди (як контактування з автомобілем «Mercedes», так і відповідно послідуючого контактування автомобілів «Audi», «Nissan», «ВАЗ» та «Skoda».

Вказаний висновок є належним та допустимим доказом, який не було спростовано в ході розгляду справи.

Отже, здійснюючи рух по проїзній частині вулиці Самійла Кішки в м. Києві з перевищенням меж максимальної швидкості, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Audi», власне створив небезпеку та поставив під загрозу інших учасників дорожнього руху, хоча, розуміючи значення своїх дій, повинен був передбачити настання відповідних наслідків.

Таким чином, вважає, що перелічені відомості, які містяться в матеріалах справи, є належними та допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП, на підставі яких, поза розумним сумнівом, випливає висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Також вказує, що посилання суду першої інстанції на положення п. 2 ст. 254 КУпАП про те, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше 24 годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, не заслуговує на увагу, оскільки судом не встановлено, що саме 23.04.2024 року було виявлено ОСОБА_1 , як особу, яка вчинила правопорушення, а складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

Крім того, зазначає, що резолютивна частина оскаржуваної постанови містить взаємно виключні висновки щодо підстав закриття провадження, оскільки сплив строку накладення стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП, та закриття провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не є реабілітуючою підставою та означає, що стосовно особи зібрано достатньо доказів її вини у вчинення правопорушення, однак через певні обставини (сплив строку накладення стягнення) провадження щодо цієї особи виключається, а натомість закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях цієї особи складу адміністративного правопорушення, передбачене п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, є реабілітуючою підставою та вказує про відсутність вини такої особи.

Таким чином, судом першої інстанції було порушено приписи ст.ст. 245, 280 КУпАП щодо повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин справи і її вирішення у відповідності із законом.

Також апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, як пропущений з поважних причин, посилаючись на ті обставини, що десятим днем з дня винесення постанови є 26 жовтня 2024 року - субота, тобто не робочий день.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення потерпілої ОСОБА_2 та її представника - адвоката Петренка Д.О. на підтримку доводів апеляційної скарги, а також заперечення особи, щодо якої провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито - ОСОБА_1 та його захисника Сердюк Ю.А. проти її задоволення, допитавши судового експерта ОСОБА_3 та спеціаліста (судового експерта) Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_9., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З наведеного слідує, що питання про поновлення строку на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення підлягає вирішенню лише у разі його пропуску.

Поряд з цим, КУпАП не містить спеціальних норм, що передбачають обчислення процесуальних строків.

Тому, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою, з огляду на каральну мету стягнення, провадження у справах про адміністративне правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (рішення у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 року, рішення у справі «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 року), вважаю, що дане питання слід вирішити за аналогією закону, тобто на підставі положень КПК України, які регламентують подібні відносини.

Відповідно до ч. 7 ст. 115 КПК України, при обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні, а при обчисленні строку годинами - і неробочий час. Якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи.

Таким чином, останнім днем строку оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2024 року є 28 жовтня 2024 року (понеділок), який є наступним робочим днем після 26 жовтня 2024 року.

Згідно ст. 294 КУпАП, апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Як вбачається зі штампу вхідної кореспонденції Голосіївського районного суду м. Києва, апеляційну скаргу на постанову судді від 16 жовтня 2024 року представником потерпілої ОСОБА_2 - адвокатом Петренком Д.О. було подано 28 жовтня 2024 року, тобто з дотриманням вимог закону щодо строків оскарження судових рішень, у зв`язку з чим питання поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2024 року вирішення не потребує.

Що стосується доводів апеляційної скарги представника потерпілої - адвоката Петренка Д.О., то слід вказати наступне.

Стаття 247 КУпАП передбачає виключний перелік підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, який включає в себе:

1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення;

2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку;

3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність;

4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони;

5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення;

6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність;

7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу;

8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту;

9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

При цьому підстави, передбачені у пунктах 1-4 ст. 247 КУпАП відносяться до реабілітуючих підстав закриття провадження, а тому закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з цих підстав вказує на невинуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке вона притягалася до відповідальності.

Підстави, передбачені у пунктах 5-9 ст. 247 КУпАП відносяться до нереабілітуючих підстав, оскільки підлягають застосуванню до осіб, які вчинили адміністративні правопорушення.

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2024 року закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, а також на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Таким чином, суддею закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 одночасно з двох підстав - реабілітуючої та нереабілітуючої, що створює певні протиріччя.

При цьому, як вбачається з оскаржуваної постанови, закриваючи провадження у справі стосовно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, судом не встановлювалися об`єктивні обставини адміністративного правопорушення, не досліджувалися всі наявні докази та їм не було надано належної оцінки.

Водночас, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

У відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, справи про адміністративні правопорушення є кримінальними для цілей застосування Конвенції.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Стаття 124 КУпАП України передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, і саме в цьому виражається об`єктивна сторона даного правопорушення (матеріальний склад).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 02 вересня 2024 року серії ААД № 824291, 23 квітня 2024 року о 08 год. 35 хв. по вул. Самійла Кішки, 10/1 в м. Києві водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Audi», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 74 км/год., чим перевищив дозволену для населеного пункту швидкість на 24 км/год., що призвело до зіткнення з автомобілем «Mercedes», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку та здійснював лівий поворот, після чого автомобіль «AUDI», державний номерний знак НОМЕР_3 , некеровано просунувся вперед зі зміщенням праворуч, де допустив наїзд на автомобіль «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_4 , який некеровано просунувся вперед та здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_5 , та некеровано просунувся вперед та здійснив зіткнення з автомобілем «Skoda», державний номерний знак НОМЕР_6 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 12.9 "б" Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Разом з тим, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути єдиним й беззаперечним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а лише в сукупності з іншими доказами.

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_1 , наданих одразу після дорожньо-транспортної пригоди, 23 квітня 2024 року приблизно о 08 год. 36 хв. він рухався на автомобілі «Audi» по вул. Самійла Кішки у другій смузі, як раптом його автомобіль, у зв`язку з ударом в ліву частину, штовхнуло на припаркований автомобіль «Nissan». Вийшовши з автомобіля, побачив позаду автомобіль «Mercedes», державний номерний знак НОМЕР_2 , який став причиною ДТП. Після цього сам підійшов до авто та на його питання, як так вийшло, водійка відповіла, що вона їхала тихо.

Пояснення аналогічного змісту ОСОБА_1 надавав під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій, факт перевищення швидкості заперечував, вказуючи, що водій автомобіля «Mercedes» ОСОБА_2 здійснила з ним зіткнення, коли із зустрічної смуги здійснила поворот наліво.

Згідно наявних в матеріалах справи пояснень ОСОБА_2 , 23 квітня 2024 року вона рухалася в м. Києві зі сторони Юлії Здановської в бік Степана Рудницького, здійснювала поворот ліворуч. Автомобілі на зустрічній смузі зупинилися, щоб пропустити її. Пересвідчившись, що з правого боку перешкод не було, почала здійснювати маневр на мінімальній швидкості. Раптово вискочив автомобіль «Audi» на великій швидкості, вона здійснила екстрене гальмування, щоб уникнути зіткнення, проте автомобіль «Audi» зачепив передню частину її автомобіля та продовжив рух, втратив контроль керування, внаслідок чого здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем «Nissan».

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 також вказала, що автомобіль, який зупинився та її пропускав, рухався в крайній лівій смузі зустрічного напрямку, а автомобіль «Audi», яким керував ОСОБА_1 , рухався в середній смузі зустрічного напрямку.

Водночас 23 квітня 2024 року було складено протокол серії ААД № 862991, згідно якого: 23 квітня 2024 року о 08 год. 35 хв. по вул. С. Кішки в м. Києві ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Mercedes», державний номерний знак НОМЕР_2 , при повороті ліворуч поза перехрестям не надала перевагу в русі автомобілю «Audi», державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався в зустрічному напрямку, та здійснила з ним зіткнення, після чого автомобіль «Audi» відкинуло в автомобіль «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_4 , а його в свою чергу на автомобіль «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_5 , та автомобіль «Skoda», державний номерний знак НОМЕР_6 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила вимоги п. 10.4 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Згідно письмових пояснень водія автомобіля «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_4 , ОСОБА_4 , 23 квітня 2024 року о 09 год. 40 хв. він вийшов з дому і побачив, що його автомобіль, який був припаркований по вул. С. Кішки, 10/1 пошкоджений внаслідок ДТП, що сталося між автомобілями «Audi» та «Mercedes». Внаслідок цього ДТП автомобіль «Audi» відкинуло на його автомобіль «Nissan». Після цього його автомобіль відкинуло на автомобіль «ВАЗ».

З письмових пояснень водія автомобіля «Skoda», державний номерний знак НОМЕР_6 , ОСОБА_5 вбачається, що 23 квітня 2024 року о 08 год. він припаркував свій автомобіль по вул. С. Кішки, 10/1. О 10 год. йому зателефонував працівник поліції та повідомив про ДТП між автомобілями «Audi» та «Mercedes». ДТП він побачив об 11 год., коли підійшов до автомобілів. Автомобіль «Audi» в`їхав в автомобіль «Nissan», а автомобіль «Nissan» від удару відкинуло на автомобіль «ВАЗ», який в свою чергу вдарив його автомобіль «Skoda».

В письмових поясненнях водій автомобіля «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_5 , ОСОБА_6 зазначив, що 23 квітня 2024 року о 09 год. 09 хв. він отримав по телефону інформацію, що його транспортний засіб, який був припаркований, потрапив у ДТП. Зі слів очевидців йому стало відомо, що ДТП сталося за участі автомобілів «Audi» та «Mercedes», які перебували в русі. В результаті ДТП автомобіль «Audi» відкинуло на припаркований автомобіль «Nissan», в свою чергу автомобіль «Nissan» кинуло на його автомобіль «ВАЗ».

Таким чином, з пояснень водіїв ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вбачається, що вони не були безпосередніми очевидцями події та можуть підтвердити лише факт ДТП і пошкодження транспортних засобів, які ці автомобілі отримали внаслідок цієї ДТП. Про обставини, які стали причиною даної дорожньо-транспортної пригоди, зокрема швидкість руху автомобіля «Audi», їм нічого не відомо.

Що стосується схеми дорожньо-транспортної пригоди, то вона містить відомості щодо розміщення транспортних засобів після дорожньо-транспортної пригоди та характер і локалізацію отриманих ними пошкоджень. Крім того, вказана схема є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення від 23 квітня 2024 року серії ААД № 862991 стосовно ОСОБА_8 .

Згідно висновку експерта за результатами проведення автотехнічного дослідження від 14 травня 2024 року № ВЕД-23/24, проведеного за заявою адвоката Пустового Б.В., який діє в інтересах ОСОБА_2 , судовим експертом Семенченком П.О., в даній дорожній обстановці, що викладена в наданих на дослідження матеріалах справи (з урахуванням характеристик виникнення пригоди, що були встановлені з наданих на дослідження відеозаписів), з технічної точки зору, водій автомобіля «Audi» ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.9 б) (з врахуванням вимог п. 12.4 ПДР України), а з моменту виникнення небезпеки для його руху у відповідності до вимог п. 12.3 ПДР України.

В свою чергу, в даній дорожній обстановці (що описана в наданих на дослідження матеріалах справи (з урахуванням характеристик виникнення пригоди, що були оцінені з наданих на дослідження відеозаписів), водій автомобіля «Mercedes» ОСОБА_2 повинна була діяти у відповідності до вимог п. 10.4 ПДР України.

За умов та обставин виникнення даної пригоди (що детально описані в дослідницькій частині), водій автомобіля «Audi» ОСОБА_1 , за умови його руху з оціненою в рамках даного дослідження швидкості руху, не мав технічної можливості зупинити керований ним транспортний засіб до лінії руху автомобіля «Mercedes», шляхом застосування екстреного гальмування керованого ним транспортного засобу. В свою чергу, за умови руху автомобіля «Audi» з допустимою на даній ділянці дороги швидкістю руху, водій ОСОБА_1 мав технічну можливість уникнути зіткнення, як з автомобілем «Mercedes», так і відповідно послідуючого контактування автомобілів «Audi», «Nissan», «ВАЗ» та «Skoda».

За умов та обставин виникнення даної пригоди (що викладені в наданих на дослідження матеріалах справи з урахуванням характеристик виникнення пригоди, що були оцінені з наданих на дослідження відеозаписів), немає підстав технічного характеру вбачати в діях водія автомобіля «Audi» ОСОБА_1 невідповідності вимогам п. 12.3 ПДР України, які б знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди. При цьому, в діях вказаного водія вбачається невідповідність вимогам п. 12.9 б) ПДР України (з врахуванням вимог п. 12.4 ПДР України), та вказана невідповідність знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди (як контактування з автомобілем «Mercedes», так і відповідно послідуючого контактування автомобілів «Audi», «Nissan», «ВАЗ» та «Skoda»).

В свою чергу, враховуючи описаний в рамках даного дослідження механізм розвитку даної пригоди (з урахуванням характеристик виникнення пригоди, що були оцінені з наданих на дослідження відеозаписів), дії водія автомобіля «Mercedes» ОСОБА_2 з технічної точки зору не відповідали вимогам п. 10.4 ПДР України, при цьому вказана невідповідність знаходиться в причинному зв`язку тільки з його контактування з автомобілем «Audi».

Під час допиту в суді апеляційної інстанції судовий експерт ОСОБА_3 пояснив, що експертне дослідження було проведено по різним швидкостям руху автомобіля «Audi» - 50 км/год. та 74 км/год. і враховано коефіціент зчеплення та швидкості реакції водія. Швидкість руху в 74 км/год. визначена на підставі відеозйомки, при цьому врахована погрішність зйомки, частота кадру.

Також апеляційним судом був допитаний спеціаліст (судовий експерт) Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_9 , який пояснив, що з наданого відеозапису не зрозуміло, чи бачив водій автомобіля «Audi» момент зміни напрямку руху автомобіля «Mercedes», чи він його побачив, коли автомобіль «Mercedes» вже виїхав на його смугу руху. Важливим є саме момент, коли водій автомобіля «Audi» виявив рух автомобіля «Mercedes». Для надання оцінки діям водія «Audi» повинна бути або інша камера, або інший ракурс цієї. Чи вбачається в діях ОСОБА_1 порушення п. 12.9 ПДР України сказати неможливо, потрібно брати встановлену величину швидкості - 74 км/год., а далі досліджувати, який час минув з моменту виникнення небезпеки для руху. За тих обставин, зіткнення автомобілів відбулося б в будь-якому разі тільки іншими частинами.

Надаючи оцінку зібраним по справі доказам в їх сукупності та кожному окремо, суд приходить до висновку, що вони беззаперечно не вказують, що водій автомобіля «Audi» ОСОБА_1 перевищив дозволену швидкість для населеного пункту, а саме рухався зі швидкістю 74 км/год. Наведені докази лише підтверджують факт дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 23 квітня 2024 року по вул. Самійла Кішки, 10/1 в м. Києві між автомобілем «Audi» і «Mercedes», внаслідок чого були пошкоджені і автомобілі «Nissan», «ВАЗ» та «Skoda».

Що стосується висновку експерта за результатами проведення автотехнічного дослідження від 14 травня 2024 року № ВЕД-23/24, то вказаний в ньому показник швидкості руху автомобіля «Audi» було встановлено шляхом приблизних теоретичних розрахунків. Вказані обставини підтвердив і судовий експерт ОСОБА_3 , який проводив це дослідження, вказавши, що вихідні дані брав на підставі наданих йому матеріалів та відеозапису, допускаючи наявність відповідної похибки.

Як вбачається з пояснень спеціаліста (судового експерта) Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_9 , з наявного відеозапису (виходячи з ракурсу камери) надати оцінку діям водія автомобіля «Audi» неможливо.

Разом з тим, показник швидкості автомобіля «Audi» - 74 км/год. було встановлено лише на підставі висновку експерта від 14 травня 2024 року № ВЕД-23/24. Поряд з цим слід звернути увагу, що за вказаним висновком експерт зазначає, що з моменту виїзду автомобіля «Mercedes» на зустрічну смугу до моменту його контактування з автомобілем «Audi» пройшов час 1,7 с, але фактично цей час має бути іншим, оскільки, для визначення можливості водія автомобіля «Audi» уникнення зіткнення шляхом застосування екстренного гальмування, при розрахунку відстані, на якій знаходився автомобіль «Audi» від місця контактування з автомобілем «Mercedes», експерт бере час з моменту зміни водієм автомобіля «Mercedes» напрямку руху (виїзд на зустрічну смугу, у крайній лівій смузі якого рухається автомобіль чорного кольору, а по суміжній (середній) смузі руху на деякому віддаленні рухається автомобіль «Audi»), а необхідно - з моменту появи автомобіля «Mercedes» в полі зору водія автомобіля «Audi», як небезпеки для руху, що вочевидь не відповідатиме вказаній величині в бік його зменшення та відповідно і зменшення величини його зупиночного шляху в даній дорожній обстановці, за умови його руху зі швидкістю 74 км/год.

Таким чином, по справі відсутні належні і допустимі докази, які б поза розумним сумнівом вказували на порушення ОСОБА_1 п. 12.9 б) ПДР України, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода.

Будь-які сумніви щодо вини особи тлумачаться на її користь.

Вказані обставини свідчать про недоведеність тих обставин, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, є підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, з урахуванням встановлених вище порушень при прийнятті постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2024 року, вона підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Отже, апеляційна скарга представника потерпілої ОСОБА_2 - адвоката Петренка Д.О. підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_2 - адвоката Петренка Д.О. задовольнити частково.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2024 року, якою закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, а також на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, - скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.