КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 757/794/24-п
провадження № 33/824/1355/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в складі судді Кирилюк Г. М.,

при секретарі Черняк Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Печерського районного суду міста Києва від 07 березня 2024 року в складі судді Смик С.І., в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою, АДРЕСА_2 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

встановив:

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 07 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

16.12.2024 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Печерського районного суду міста Києва від 07 березня 2024 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Зазначив, що дійсно в середині грудня 2023 року він декілька днів перебував у короткочасній відпустці та повертався до своїх дітей у м. Київ, які проживають з нянею. Колишня дружина проживає окремо від дітей, але у той день вранці намагалася потрапити до квартири, через що і виникла побутова сварка. Однак жодного факту насильства не було. В протоколі відсутня інформація про можливих свідків подій. В протоколі не відображено наслідків діяння у виді можливості завдання шкоди психічному, фізичному здоров`ю потерпілій. Матеріали справи не містять доказів завдання чи можливості завдання шкоди потерпілій. Не встановлено таких і в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, на обґрунтування вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, матеріали справи містять заяву ОСОБА_2 від 16.12.2023, на основі якої і було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Суд першої інстанції, розглянувши справу за його відсутності та ОСОБА_2 , дійшов передчасного висновку про визнання його винним у вчиненні даного правопорушення.

Крім того, зазначає, що 02.03.2023 медичною комісією його було визнано придатним до військової служби, а 14.03.2023 на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 було призвано у Збройні Сили України. Суд першої інстанції проігнорував його клопотання про зупинення провадження у справі до його звільнення з військової служби.

При зверненні до суду з апеляційною скаргою ОСОБА_1 також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду, посилаючись на те, що він не був повідомлений про розгляд справи та майже постійно перебуває у зоні бойових дій на сході країни. Копію оскаржуваної постанови отримав 27.11.2024.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Доводи апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне заслуговують на увагу і підтверджуються матеріалами справи, а тому суд вважає причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції поважними, а клопотання таким, що підлягає задоволенню.

В судове засідання 27.02.2025 та повторно 20.03.2025 ОСОБА_1 та потерпіла ОСОБА_2 не з`явилися, про дату та час були повідомлені судом належним чином, а тому суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в їх відсутність.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису тягне за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі виражається в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно зі статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, і такі діяння є умисними.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу, повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) у багаточисельних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків», за змістом якого вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину, якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. У будь-якому випадку правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за правилами кримінального правопорушення за яке призначене покарання (стягнення), за яким особа позбавляється волі. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України», «Швидка проти України» та інших.

Забезпечення доведеності вини є складовою частиною однієї із засад кримінального провадження відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 7, ст. 17 КПК України та однією із засад судочинства відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Конституції України.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 892131 від 22.12.2023, ОСОБА_1 16.12.2023 близько 09:00 за адресою: АДРЕСА_3 , вчинив домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 психологічного та фізичного характеру, а саме: словесно ображав, погрожував, залякував та наносив ляпаси рукою, чим завдав шкоди психологічному та фізичному здоров`ю, порушивши п. 4, 14 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується, 16.12.2023 о 09 год. 55 хв. ОСОБА_2 звернулася до Печерського УП ГУНП у м. Києві та повідомила, що в цей день за адресою: АДРЕСА_3 , її колишній чоловік ОСОБА_1 вчинив відносно неї домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, а саме: словесно ображав, погрожував, залякував та наносив удари руками по обличчю, чим завдав шкоди її фізичному та психологічному здоров`ю (а.с. 5).

Дана подія зареєстрована в ІТС ІПНС Печерського УП ГУНП у м. Києві за № 31130 від 16.12.2023.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 від 16.12.2023, які вона надала ДОП Печерського УП ГУНП у м. Києві, близько 9 години 16.12.2023 за адресою АДРЕСА_3 , її колишній чоловік ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно неї психологічного та фізичного характеру, а саме: словесно ображав, принижував, погрожував фізичною розправою, хватав за руки, наніс декілька ляпасі по обличчю та голові, вхопив за волосся, повалив силою до долу та вдарив. Казав, щоб більше не з`являлася. Зазначила, що вона прийшла провідати своїх дітей, які проживають з батьком, але вони мають домовленість, що вона прийде до дітей та буде з ними у вихідні дні (а.с. 7).

Відповідно до письмових пояснень самого ОСОБА_1 від 22.12.2023, які він надав ДОП Печерського УП ГУНП у м. Києві, він проживає за адресою: АДРЕСА_3 зі своїми дітьми. Його колишня дружина ОСОБА_2 проживає окремо. 16.12.2023 вона без його дозволу з`явилась та спробувала незаконно проникнути у квартиру. Він їй цього не дозволив, випроводив її до ліфту, не ображав, насилля не застосовував (а.с. 6).

Пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по обставинам подій 16.12.2023 також зафіксовано на долученому працівниками поліції відеозапису, який було досліджено судом.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_3 , яка працює консьєржем за адресою: АДРЕСА_3 , близько 9 години, перебувала у другому під`їзді цього будинку на робочому місці. Спустилася жителька 26 квартири в сльозах. Перед цим чула крики. Жителька вся в сльозах вийшла з під`їзду. Через деякий час приїхала поліція з даною мешканкою під`їзду (а.с. 8).

16.12.2023 інспектором Печерського УП ГУНП у м. Києві проведено оцінку ризиків вчинення домашнього насильства та визначено рівень небезпеки як високий (а с. 13, 14).

11.12.2023 інспектором Печерського УП ГУНП у м. Києві винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника - ОСОБА_1 у зв`язку із скоєнням ним домашнього насильства 16.12.2023 по відношенню до колишньої дружини ОСОБА_2 . Вжито заходи термінового заборонного припису стосовно кривдника: заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис винесений строком на 8 діб, з 14.00 год. 22.12.2023 р. до 14.00 год. 30.12.2023.

З вказаний приписом ОСОБА_1 був ознайомлений та отримав копію, про що свідчить його підпис (а.с. 15).

16.12.2023 старший дізнавач відділу дізнання Печерського УП ГУНП у м. Києві В. Олійник видав ОСОБА_2 направлення на судово-медичне обстеження.

Відповідно до довідки лікаря КНП «Київська міська клінічна лікарня №12» № 1880 від 16.12.2023, ОСОБА_2 16.12.2023 о 15.20 год. зверталась в приймальне відділення щелепно-лицьової хірургії №1. Діагноз: забій нижньої щелепи. Рекомендовано: рідка дієта 2 тижні, обстеження у хірурга-стоматолога в поліклініці за місцем проживання (а.с. 18).

Відповідно до діагнозу чергового невролога від 16.12.2023, ОСОБА_2 має забій м`яких тканин голови і обличчя, скарги на головний біль, головокружіння, загальну слабкість, нудоту. Також зазначено, що 16.12.2023 приблизно о 9 годині ОСОБА_2 була побита, били рукою і ногами по голові, обличчю, тулубу. Звернулася за медичною допомогою. Достовірно пригадати все не може, була короткотривала втрата свідомості (а.с. 19).

16.12.2023 ОСОБА_2 проходила огляд лікаря терапевта, відповідно до якого встановлено діагноз - гостра реакція на стрес, забій піднижньощелепної ділянки зліва. Рекомендовано звернутися у лікарню Швидкої медичної допомоги за адресою Братиславська, 3, для огляду та фіксації тілесних ушкоджень, а також звернутися за психологічною допомогою (а.с. 21).

16.12.2023 старший дізнавач відділу дізнання Печерського УП ГУНП у м. Києві В. Олійник видав ОСОБА_2 направлення на судово-медичне обстеження.

Відповідно до довідки лікаря КНП «Київська міська клінічна лікарня №12» № 1880 від 16.12.2023, ОСОБА_2 16.12.2023 о 15.20 год. зверталась в приймальне відділення щелепно-лицьової хірургії №1. Діагноз: забій нижньої щелепи. Рекомендовано: рідка дієта 2 тижні, обстеження у хірурга-стоматолога в поліклініці за місцем проживання (а.с. 18).

Відповідно до записів чергового лікаря-невролога від 16.12.2023, ОСОБА_2 16.12.2023 о 15.50 год. звернулась зі скаргами на головний біль дифузного характеру, головокружіння, загальну слабкість, нудоту, біль в ділянці нижньої щелепи ліворуч. 16.12.2023 ? 09.00 год. була побита. Били рукою і ногами по голові, обличчю, тулубу. Звернулася за медичною допомогою. Достовірно пригадати все не може, була короткотривала втрата свідомості (а.с. 19).

16.12.2023 ОСОБА_2 проходила огляд лікаря терапевта, відповідно до якого встановлено діагноз: гостра реакція на стрес; забій піднижньощелепної ділянки зліва. Рекомендовано звернутися у лікарню Швидкої медичної допомоги за адресою Братиславська, 3, для огляду та фіксації тілесних ушкоджень, а також звернутися за психологічною допомогою (а.с. 21).

Сукупність зібраних по справі доказів свідчить про законність та обґрунтованість висновку суду першої інстанції про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Сукупність зібраних по справі доказів свідчить про доведеність вини останнього у завданні шкоди психологічного та фізичного характеру потерпілій ОСОБА_2 за обставин, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд не вбачає порушень норм процесуального права з огляду на розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , який був повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи.

Клопотання останнього про зупинення провадження у справі до його звільнення з військової служби є необґрунтованим.

ОСОБА_1 не надав суду доказів про те, що він станом на час розгляду справи в суді першої інстанції перебував у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій.

Посвідчення про відрядження № 2659 від 04.10.2023 року таким доказом не є (а.с. 52).

З огляду на викладене, апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, які повністю узгоджуються між собою.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції щодо ОСОБА_4 та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Суд першої інстанції згідно з вимогами ст. 245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду міста Києва від 07 березня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Печерського районного суду міста Києва від 07 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г. М. Кирилюк