КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №295/9410/24 Суддя І інстанції - Шаповалова К.В.
Провадження № 33/824/201/2025 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Нечваля Я.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 30.08.2024 щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.5 ст. 126 КУпАП, -

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 30.08.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу «Nissan X-Trail», д.н.з. НОМЕР_1 . Стягнуто судовий збір в дохід держави в розмірі 605,50 грн.

Згідно постанови судді 09 червня 2024 року о 01:28 год. по вул. Грушевського, 8 в м. Житомирі, ОСОБА_1 керував автомобілем « Nissan X-Trail», д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому не мав права на керування транспортними засобами, вчинене повторно протягом року, постанова ЕНА № 1282323 за частиною другою статті 126 КУпАП, чим порушив пункт 2.1 (а) Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, захисник Нечваль Я.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови, просить скасувати постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 30.08.2024, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП. Так, апелянт зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП адміністративним правопорушенням є повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті. Згідно з ч. 2 ст. 126 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом. Тобто, як зазначає захисник, у діях особи наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, за обов`язкової наявності двох умов: особа, яка не має права керування, керувала транспортним засобом; особа, раніше була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Апелянт вказує, що саме на працівників поліції покладається обов`язок довести, що ОСОБА_1 , не маючи права керування транспортним засобом, повторно ним керував. При цьому, ОСОБА_1 не повинен доводити свою невинуватість, а будь-які сумніви у версії працівників поліції мають тлумачитися на користь ОСОБА_1 .

Зокрема, апелянт вказує на відсутність в матеріалах справи доказів, які б могли підтвердити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Апелянт звертає увагу, що у матеріалах справи наявний протокол про адміністративне правопорушення, у якому вказано, що нібито ОСОБА_1 керував автомобілем, втім протокол не може вважатись достовірним доказом керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а відповідні події мають підтверджуватись іншими доказами, водночас до матеріалів справи не долучено будь-якого іншого доказу, який би міг підтвердити факт керування ОСОБА_1 автомобілем, що свідчить про недоведеність вказаної обставини.

Також захисник зазначає, що у діях особи наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, якщо особа у минулому була притягнута до відповідальності за керування транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом. За таких обстави, працівники поліції зобов`язані були долучити до протоколу копію постанови (ЕНА 1282323), яка набрала законної сили, та за якою ОСОБА_1 раніше було притягнуто до адміністративної відповідальності, оригінал якої зберігається в органах поліції. Водночас, апелянт звертає увагу, що у матеріалах справи постанови ЕНА 1282323 чи її копії немає. А є лише витяг про вказану постанову з системи «Армор». Між тим, з наявного в матеріалах справи витягу з системи «Армор» вбачається, що ОСОБА_1 копію постанови не отримував та що вона поштою йому не надсилалась. За таких обставин, в силу норм ч. 2 ст. 291 КУпАП постанова ЕНА 1282323 є такою, що не набрала законної сили, а тому не може підтверджувати факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП у минулому. Крім того, у вказаному витязі зазначено, що постанову ЕНА 1282323 складено за ч. 2 ст. 126 КУпАП, однак в описі порушення вказано: «водій керуючи ТЗ, не мав при собі посвідчення водія». У свою чергу керування автомобілем, не маючи при собі посвідчення водія є правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 126 КУпАП, а не ч. 2 ст. 126 КУпАП, що унеможливлює притягнення особи до відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки вказаною частиною статті не охоплюються правопорушення, визначені ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Крім того, апелянт вказує, що ОСОБА_1 неможливо позбавити того права, якого у нього не має, а саме права керування транспортним засобом, тобто у випадку притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, суд не має права позбавляти його права керування транспортним засобом.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про день та час апеляційного розгляду в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив та клопотань про відкладення не надсилав. Враховуючи наведене, вимоги ч. 6 ст. 294 КУпАП та позицію захисників, апеляційний розгляд проведено у відсутність ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників Нечваля Я.В. та Гаврика А.В., які просили задовольнити апеляційну скаргу з підстав у ній наведених, перевіривши матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Так, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Відповідно до вимог п. 2.1 «а» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Статтею 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за повторне керування транспортним засобом, не маючи права на керування транспортним засобом, протягом року.

Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки відділу адміністративної практики УПП в Житомирській області ДПП від 17 червня 2024 року, згідно інформації, наявної в електронній базі даних НАІС/ІПНП щодо отримання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

Із матеріалів справи вбачається, що постановою ЕНА №1282323 від 21 січня 2024 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, за керування транспортним засобом особою, яка не має права керувати транспортним засобом.

Повторне вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 було зафіксовано працівниками поліції та складено протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, яким встановлено, що 09 червня 2024 року о 01:28 год. по вул. Грушевського, 8 в м. Житомирі ОСОБА_1 керував автомобілем « Nissan X-Trail», д.н.з. НОМЕР_1 , повторно протягом року, при цьому не мав права на керування транспортними засобами.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 746002, який відповідає вимогам статті 256 КУпАП та яким зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення; даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 746001; постановою від 21 січня 2024 року серії ЕНА № 1282323 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 126 КУпАП; довідкою відділу адміністративної практики УПП в Житомирській області ДПП від 17 червня 2024 року, згідно інформації з електронній бази даних НАІС/ІПНП щодо отримання посвідчення водія на права керування транспортним засобом відповідної категорії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній посвідчення водія не отримував.

На запит Київського апеляційного суду надійшов відеозапис з нагрудної камери працівника поліції з подіями від 09 червня 2024 року, внаслідок яких на ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП. З відеозапису вбачається, що працівниками поліції був зупинений транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , який повідомив, що вони їхали на Київ. При спілкуванні з працівниками поліції ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом. Також ОСОБА_1 не заперечував неодноразове притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Протокол за ч. 5 ст. 126 КУпАП ОСОБА_1 підписав без жодних зауважень.

Отже, доводи апеляційної скарги захисника про відсутність доказів, які б могли підтвердити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, є необґрунтованими.

Також з вищенаведеного можна дійти висновку, про те, що на момент керування транспортним засобом 09.06.2024 ОСОБА_1 достеменно знав, що не лише ніколи не отримував посвідчення водія, а й про те, що він в судовому порядку за попередні адміністративні правопорушення позбавлений права керування транспортним засобом.

Будь-яких доводів на спростування винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП апеляційна скарга захисника не містить, а тому твердження апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, є необґрунтованими.

Твердження захисника про те, що постанова від 21 січня 2024 року серії ЕНА № 1282323 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП не набрала законної сили через її неотримання ОСОБА_1 , то вони не можуть бути взяті до уваги суду, оскільки згідно даних відеозапису, ОСОБА_1 не лише не заперечує наявність у нього штрафів, а посилається на те, що він те й робить, що заробляє кошти, щоб потім оплатити штрафи за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 126, 130 КУпАП. Більш того, до суду апеляційної інстанції було надано відомості про оскарження в судовому порядку постанови від 21 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, однак, копії ухвали суду про відкриття провадження за вказаним позовом долучено не було. Тому доводи апеляційної скарги захисника про не набрання законної сили вищевказаної постанови є неспроможними.

Також є безпідставними доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 неможливо позбавити того права, якого у нього не має, а саме права керування транспортним засобом, тобто у випадку притягнення ОСОБА_1 до відповідальності суд не має права позбавляти його права керування транспортним засобом, з огляду на наступне.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (стаття 8 Конституції України).

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення.

Принцип рівності всіх громадян перед законом - конституційна гарантія правового статусу особи, що поширюється, зокрема, на призначення адміністративного стягнення. Притягнення особи, яка адміністративне правопорушення, до адміністративної відповідальності не лише означає рівність усіх осіб перед законом, а й передбачає встановлення в законі єдиних засад застосування такої відповідальності.

Санкція частини п`ятої статті 126 КУпАП має чітко визначений, безальтернативний вид покарання, у випадку встановлення у діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого вказаною частиною статті. При цьому, ані загальна частина КУпАП, а не Особлива частини КУпАП, ні стаття 126 КУпАП не містять жодних застережень чи умов застосування покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, у тому числі, зумовлених відсутністю у винного посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Відповідно до положень статті 15 Закону України «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340, передбачено, що позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами здійснюється відповідно до законодавства (п. 20).

Виходячи із системного аналізу зазначених норм, правова природа санкції у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної частини статті 126 КУпАП, і полягає у забороні керувати транспортними засобами.

Внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

Відтак, і в цій частині доводи апеляційної скарги захисника є безпідставними.

Будь-яких інших доводів на спростування винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, в апеляційній скарзі не наведено.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП.

Будь - якого неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які б могли стати підставою для скасування рішення суду першої інстанції, апеляційним судом не встановлено.

З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді Дарницького районного суду м. Києва від 30 серпня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника Нечваля Я.В. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 30 серпня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу «Nissan X-Trail» д.н.з. НОМЕР_1 - залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Кепкал