Справа № 559/1745/25
Провадження № 3/559/1041/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.06.2025 м. Дубно

Суддя Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Макеєв С.В., розглянувши матеріали, що надійшли від батальйону №3 (з обслуговування Дубенського району) полку УПП в Рівненській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ч. 5 ст. 126 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, військовий квиток НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , притягався до адміністративної відповідальності,-

у с т а н о в и в:

22.04.2025 о 07:00 год на 380 км автодороги М-06 Київ-Чоп, с.Тараканів, ОСОБА_1 керував т/з KIA SORENTO, н.з. НОМЕР_2 , не маючи права керування таким т/з, а саме: не отримував посвідчення водія відповідної категорії, чим повторно протягом року вчинив правопорушення (23.10.2024 винесено постанову ЕНА№3209577) та порушив ст.15 Закону України «Про дорожній рух» та п. 2.1 а ПДР.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Подав до суду заяву, в якій просить закрити провадження в справі, посилаючись на те, що дане правопорушення є триваюче та вчинене в умовах крайньої необхідності.

Дослідивши матеріали справи та ознайомившись зі змістом поданої заяви проходжу до висновку.

Згідно ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку порушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Крайня необхідність - це випадок зіткнення двох інтересів, які рівною мірою охороняються законом, і при якій заради збереження більш важливого інтересу, заподіюється шкода меншому інтересові.

Вчинення протиправного діяння в стані крайньої необхідності представляє собою дії правопорушника спрямовані на усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, встановленому порядку управління, але за умов, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунена іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена.

Тобто, для встановлення того, що особа діяла в стані крайньої необхідності, необхідно, щоб небезпека не могла бути усунена іншим шляхом, а також є єдиним засобом захисту від небезпечних дій. ОСОБА_1 не надав суду докази, що існувала небезпека, і вона не могла бути усунена іншим шляхом. Також не встановлено необхідності використання транспортного засобу особисто саме ОСОБА_1 , а не іншою особою.

Під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності. Характер триваючого правопорушення оцінюється судом в кожному конкретному випадку індивідуально. Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Кожен факт керування транспортним засобом особою, яка не отримувала посвідчення водія відповідної категорії, є окремим адміністративним правопорушенням, а не триваючим одним правопорушенням. ОСОБА_1 не надав суду доказів про те, що за фактом керування 22.04.2025 о 07:00 год його вже притягнуто до адміністративної відповідальності.

Факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 308204 від 22.04.2025, постановою серії ЕНА №4553781 від 22.04.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.122 КУпАП, довідкою адмінпрактики, згідно якої ОСОБА_1 , 06.10.2024 притягався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП покарання у виді штрафу 3400 грн. та відеозаписом події.

При призначенні адмінстягнення враховую особу правопорушника, який раніше притягався до адміністративної відповідальності 06.10.2024 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, однак належних висновків для себе не робить, а продовжує порушувати ПДР, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставини, а тому до ОСОБА_1 необхідно застосувати стягнення у виді штрафу передбаченого санкцією ч. 5 ст. 126 КУпАП без позбавлення права керування, оскільки згідно довідки поліції він такого права не отримував.

Згідно загального правила за ст. 30 КУпАП позбавлення спеціально справа можливе, коли воно було надане громадянинові. Аналогічно санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП диферієнційована: для водіїв - штраф і позбавлення права керування транспортними засобами, а для інших осіб - лише штраф. За п.1.10 ПДР України водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії; водієм також є особа, яка навчає керування транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі. Отже, до правопорушника, який не отримував права керування транспортними засобами і відповідно не є водієм, як ОСОБА_1 , застосування адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами неможливе.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ч. 5 ст. 126, ст.283 - 284 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та застосувати стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень в дохід держави (реквізити для сплати штрафу: Отримувач коштів: ГУК у Рівнен.обл./Рівнен.обл./21081300; Код за ; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача: 899998; Рахунок отримувача: UA0017001; Код класифікації доходів бюджету: 21081300).

В разі несплати порушником в п`ятнадцятиденний строк сума штрафу відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП буде стягнута в порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі. Квитанцію про сплату штрафу та судового збору необхідно надати суду в цей же строк.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 65 (шістдесят п`ять) копійок на наступні реквізити: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

На постанову може бути подано скаргу протягом десяти днів з дня винесення до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області.

Суддя Макеєв С.В.