Справа № 127/2525/25
Провадження № 3/127/551/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2025м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 17.01.2025 о 14.10 год по вул. Пирогова, 89 в м. Вінниці ОСОБА_1 , перебуваючи у магазині «Єва-2107» таємно викрала з полиці магазину «Евелін туш для вій» вартістю 269 грн.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушення не визнала і суду пояснила, що вона була у магазині з чоловіком, оглядала туш для вій і для порівняння дістала свою з косметички. Чоловік переніс інсульт і попросив залишити магазин, тому вона туш не придбала і пішла з чоловіком. Туш, яку вона оглядала, вона поклала на полицю магазину.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку її захисника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд враховує, що частиною другою статті 251 КпАП регламентовано, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Зі змісту частини першої статті 51 КпАП випливає, що склад даного правопорушення має місце у разі вчинення дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 17.01.2025 о 14.10 год по вул. Пирогова, 89 в м. Вінниці ОСОБА_1 , перебуваючи у магазині «Єва-2107» таємно викрала з полиці магазину «Евелін туш для вій» вартістю 269 грн.

На підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення суду надані рапорт працівника поліції (далі Рапорт), копія протоколу прийняття заяви про правопорушення (далі Протокол), копія письмових пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (далі Пояснення), довідка про матеріальний збиток (далі Довідка).

Оцінюючи Рапорт в якості доказу винуватості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Суд вважає за доцільне зауважити, що у постанові від 20.05.2020 (справа № 524/5741/16-а) Верховний Суд (далі ВС) зауважив, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень. Аналогічний висновок ВС був зроблений у постанові від 12.07.2023 (справа 607/5610/23).

Отже, Рапорт має бути оцінений у сукупності з іншими доказами, а не може бути визнаний беззаперечним доказом винуватості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

З наданих суду матеріалів випливає, що надійшло повідомлення про вчинення крадіжки. Разом з тим, у Поясненнях ОСОБА_2 здійснює посилання на те, що факт крадіжки був виявлений шляхом перегляду з камер спостереження. Відповідні записи з камер спостереження суду не надані. Також суд враховує, що в наданих суду матеріалах справи наявна відповідь про неможливість надання записів з нагрудних камер поліцейський у зв`язку із закінченням строку їх зберігання. Крім того, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в судовому засіданні зазначив, що Довідка не може бути прийнята до уваги в якості доказу винуватості його підзахисною, оскільки не підтверджує жодної обставини, яка викладена у протоколі про адміністративне правопорушення.

Суд враховує, що у пункті 43 рішення від 06.02.2025 (справа «Гайдашевський проти України») Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) звернув увагу на те, що шукаючи докази винуватості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, за власною ініціативою та засуджуючи заявника на основі доказів, отриманих таким чином, суд створив враження плутанини між ролями прокурора та судді та, відповідно, дав підстави для законних сумнівів щодо неупередженості суду за об`єктивною перевіркою.

Суд вважає за доцільне звернути увагу, що у прецедентній практиці ЄСПЛ, зокрема у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), звертає увагу, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини першої статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

З огляду на приписи наведених вище норм КпАП та висновки, сформульовані ЄСПЛ, суд обмежений розглядом і оцінкою тих обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Саме тому суд має вирішити питання винуватості чи невинуватості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на підставі наданих суду матеріалів.

Суд також враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі й закріпленою в статті 62 Конституції України.

ЄСПЛ в рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рибемон проти Франції» зазначив, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, ніж це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

Згідно з висновком ЄСПЛ, викладеним у Постанові від 19.11.2015 (справа №46998/8) «Михайлов проти Росії» у разі, коли особі загрожує стягнення (покарання) у виді адміністративного арешту на строк 15 діб, за загальним правилом цього вже достатньо, щоб прийти до висновку, що інтереси правосуддя потребують надання йому послуг захисника безоплатно за умови відсутності у неї засобів на оплату таких послуг (пункт 92).

Крім того, у справі «Гурепка проти України» (рішення від 06.09.2005, заява № 61406/00) ЄСПЛ констатував, що в силу суворості санкції дана справа (накладення адміністративного арешту строком на 7 діб) є кримінальною, а адміністративне покарання фактично мало кримінальний характер, а тому на провадження у справі по цьому адміністративному правопорушенню слід поширювати гарантії права на справедливий суд (пункт 55).

Санкція правопорушення, за фактом вчинення якого складений протокол, передбачає з-поміж іншого такий вид стягнення як адміністративний арешт строком до 15 діб. Тому при розгляді зазначеної справи суду слід керуватись гарантіями, передбаченими Конвенцією, як по відношенню до обвинуваченої особи у кримінальному провадженні.

Аналізуючи надані суду матеріали, суд вважає, що з урахуванням принципу презумпції невинуватості, закріпленого у статті 62 Конституції України, а також з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів (точніше їх відсутність) з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд прийшов до висновку, що об`єктивними даними не підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 51 КпАП, а тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КпАП провадження у справі слід закрити.

Керуючись статтями 51, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: