БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1166/25
Провадження № 3/497/412/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2025 року суддя Болградського районного суду Одеської області Кравцова Алла Валентинівна, розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м.Болград матеріали про адміністративне правопорушення, що надійшли до суду 21.05.2025 року відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Виноградівка Одеська область, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , пасп. 009541292 вид. 17.08.2023р. Болградським РС ГУ ГМС України в Одеській області, РНОКПП НОМЕР_1 ,

- про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.212-2ч.1п.6 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

30.04.2025 року спеціалістом відділу охорони державної таємниці УСБУ в Одеській області був складений протокол про адміністративне правопорушення за №31, згідно якого 30.04.2025р. в ході планової комплексної перевірки стану охорони державної таємниці у Болградському РВП ГУНП в Одеській області необхідних було виявлено порушення чинного законодавства у сфері охорони державної таємниці, яке вчинено оперуповноваженим СКП Болградського РВП ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції ОСОБА_1 .

Так, у вищезазначеному протоколі зазначено, що ОСОБА_1 скоєно порушення чинного законодавства у сфері охорони державної таємниці ним порушено взяте на себе письмове зобов`язання громадянина у зв`язку з допуском до державної таємниці (у частині неухильного виконання вимог режимної секретності та додержання інших вимог законодавства про державну таємницю), а також п.3 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», що затверджений Постановою КМУ від 18.12.2013р. за №939, , витяг з якого додано до протоколу (надалі Порядок-939), та вимог ст.28 ЗУ «Про державну таємницю», чим створено передумови (загрози) до витоку секретної інформації у Болградському РВП ГУНП в Одеській області. Так при перевірці робочої спецвалізи №43, було встановлено, що ОСОБА_1 не внесені матеріальні носії секретної інформації які знаходились у зазначеній спецвалізі, (особиста справа, яка має гриф секретності "Таємно");, чим було створено передумови (загрози) до виходу МНСІ з під контролю.

Про час, дату та місце судового засідання ОСОБА_1 був сповіщений належним чином, але на призначені час і дату до суду не прибув, у телефонному режимі перед початком судового засідання повідомив, що прибути не може, оскільки в матеріалах справи є його заява про розгляд справи без його участі, та пояснення що визнає свою провину в повному обсязі.

Статтею 268 КУпАП регламентовано, що під час відсутності особи справа може бути розглянута у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Постановою №11 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014р. «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» визначено наступне.

- Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

- Недотримання строків розгляду цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

- Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України (далі ЦПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі КПК), Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК).

- Строки, що встановлюються судом (наприклад, строк для усунення недоліків позовної заяви чи апеляційної скарги), повинні відповідати принципу розумності. Визначаючи (на власний розсуд) тривалість цих строків, суду необхідно враховувати принципи диспозитивності та змагальності, граничні строки, встановлені законом, для розгляду справи при визначенні строків здійснення конкретних процесуальних дій, складність справи, кількість учасників процесу, можливі труднощі у витребуванні та дослідженні доказів тощо.

- Оцінюючи поведінку заявника, а також осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу, слід звернути увагу на те, що не можна покладати відповідальність за тривалий розгляд справи використання ними процесуальних засобів, передбачених законодавством, для здійснення свого захисту, зокрема, у зв`язку зі зміною позовних вимог, вивченням матеріалів справи, заявленням клопотань, оскарженням ухвалених судових рішень. Разом із тим слід взяти до уваги факти невиконання ними процесуальних обов`язків, наприклад, ненадання чи надання з порушенням строку, передбаченого ЦПК, доказів у справі.

- Оцінюючи характер процесу та його значення для заявника, слід враховувати важливість предмета розгляду та ступінь ризику для заявника, наприклад, якщо йдеться про справи, що потребують оперативного прийняття рішення; трудові справи, тощо…

- Оцінюючи поведінку учасників кримінального провадження, слід враховувати належне виконання ними своїх процесуальних обов`язків (зокрема, щодо явки за викликом слідчого, прокурора, судовим викликом; дотримання умов обраного запобіжного заходу; надання у передбачених законом випадках доказів тощо); існування випадків зловживання процесуальними правами тощо. При цьому слід враховувати, що використання процесуальних прав, зокрема, заявлення клопотань, скарг, не може розцінюватися як перешкоджання здійсненню провадження, за винятком випадків, коли йдеться про зловживання правом…. слід враховувати послідовність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

- Судді повинні усвідомлювати особисту відповідальність за розгляд справ у встановлені законом строки, за якість розгляду справ, не допускати фактів зволікання, вживати всіх необхідних заходів з метою неухильного дотримання процесуальних строків.

- Судам слід дотримуватись вимог статей 277, 277-2, 278 КУпАП під час розгляду справ про адміністративні правопорушення.

- При цьому необхідно звернути увагу на те, що статтею 277 КУпАП встановлено строки розгляду справи про адміністративні правопорушення, і справа має бути розглянута навіть у разі порушення такого строку, а строки накладення адміністративного стягнення, передбачені статтею 38 КУпАП, не можуть бути продовжені. У зв`язку із цим підготовку до розгляду справи про адміністративне правопорушення необхідно починати у найкоротші терміни після надходження до судді протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

- Суди не повинні ігнорувати факти недотримання встановлених КУпАП вимог, що призвели до порушення строків накладення адміністративного стягнення.

Крім того, вимогами чинного законодавства та судовою практикою визначено, що клопотання про відкладення справи має бути обґрунтованим містити відомості про поважність причини неможливості явки з доказами існування таких причин.

А, стаття 212-2 КУпАП відсутня у переліку статей, що визначені ст.268 КУпАП, під час розгляду за якою справи судом присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

В ході розгляду даної справи судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів поважності причин неявки ОСОБА_1 у судове засідання,

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.08.2018 у справі № 11-237сап18 звертає увагу, що встановлене ч.1ст.268 КУпАП право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на особисту участь при розгляді її справи не є абсолютним. Відкладення розгляду адміністративної справи за клопотанням таких осіб не має перешкоджати розгляду справи зі збереженням можливості притягнення особи до адміністративної відповідальності в межах визначених строків, у випадку встановлення наявності складу адміністративного правопорушення в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Вивчивши вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши докази, що додані до нього і містяться в матеріалах даної справи суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.212-2ч.1 п.6 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст.251,252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частиною 1 ст.256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення правопорушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до Закону України «Про державну таємницю» №3855-ХІІ від 21.01.1994 (надалі Закон), державна таємниця (далі також секретна інформація) це вид таємної інформації, що охоплює відомості у сфері оборони, економіки, науки і техніки, зовнішніх відносин, державної безпеки та охорони правопорядку, розголошення яких може завдати шкоди національній безпеці України та які визнані у порядку, встановленому цим Законом, державною таємницею і підлягають охороні державою; охорона державної таємниці комплекс організаційно-правових, інженерно-технічних, криптографічних та оперативно-розшукових заходів, спрямованих на запобігання розголошенню секретної інформації та втратам її матеріальних носіїв.

Статтею 18 Закону визначено основні організаційно-правові заходи щодо охорони державної таємниці, а саме метою охорони державної таємниці впроваджуються в тому числі і єдині вимоги до виготовлення, користування, збереження, передачі, транспортування та обліку матеріальних носіїв секретної інформації.

Відповідно до статті 19 Закону єдині вимоги до виготовлення, обліку, користування, зберігання, схоронності, передачі та транспортування матеріальних носіїв секретної інформації встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Служба безпеки України має право контролювати стан охорони державної таємниці в усіх державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, а також у зв`язку з виконанням цих повноважень одержувати безоплатно від них інформацію з питань забезпечення охорони державної таємниці. Висновки Служби безпеки України, викладені в актах офіційних перевірок за результатами контролю стану охорони державної таємниці, є обов`язковими для виконання посадовими особами підприємств, установ та організацій незалежно від їх форм власності.

Статтею 21 Закону України «Про державну таємницю» визначено вимоги і положення щодо режимно-секретних органів (РСО).

Так, в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, що провадять діяльність, пов`язану з державною таємницею, з метою розроблення та здійснення заходів щодо забезпечення режиму секретності, постійного контролю за їх додержанням створюються на правах окремих структурних підрозділів режимно-секретні органи (далі - РСО), які підпорядковуються безпосередньо керівнику державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації.

Створення, реорганізація чи ліквідація РСО здійснюються за погодженням із Службою безпеки України. У своїй роботі РСО взаємодіють з органами Служби безпеки України.

До складу режимно-секретного органу входять підрозділи режиму, секретного діловодства та інші підрозділи, що безпосередньо забезпечують охорону державної таємниці, залежно від специфіки діяльності державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації.

В державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях із значним обсягом робіт, пов`язаних з державною таємницею, вводиться посада заступника керівника з питань режиму, на якого покладаються обов`язки та права керівника РСО.

В державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях з незначним обсягом робіт, пов`язаних з державною таємницею, де штатним розписом не передбачено створення РСО, облік і зберігання секретних документів, а також заходи щодо забезпечення режиму секретності здійснюються особисто їх керівниками або спеціально призначеним наказом керівника працівником після створення необхідних умов, що забезпечують режим секретності. На них поширюються обов`язки та права працівників РСО.

Призначення осіб на посади заступників керівників з питань режиму, начальників РСО і їх заступників, а також видання наказу про покладення на окремого працівника обов`язків щодо забезпечення режиму секретності здійснюється за погодженням з органами Служби безпеки України та РСО вищестоящих державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій.

РСО комплектуються спеціалістами, яким надано допуск до державної таємниці із ступенем секретності "цілком таємно", якщо характер виконуваних робіт не вимагає допуску до державної таємниці із ступенем секретності "особливої важливості". Якщо державний орган, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа або організація не провадить діяльність із секретною інформацією, що має ступені секретності "цілком таємно" та "особливої важливості", РСО такого органу, підприємства, установи або організації комплектується спеціалістами, яким надано допуск до державної таємниці зі ступенем секретності "таємно".

Основними завданнями РСО є:

а) недопущення необґрунтованого допуску та доступу осіб до секретної інформації;

б) своєчасне розроблення та реалізація разом з іншими структурними підрозділами державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій заходів, що забезпечують охорону державної таємниці;

в) запобігання розголошенню секретної інформації, випадкам втрат матеріальних носіїв цієї інформації, заволодінню секретною інформацією іноземними державами, іноземними юридичними особами, іноземцями, особами без громадянства та громадянами України, яким не надано допуску та доступу до неї;

г) виявлення та закриття каналів просочення секретної інформації в процесі діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації;

д) забезпечення запровадження заходів режиму секретності під час виконання всіх видів робіт, пов`язаних з державною таємницею, та під час здійснення зовнішніх відносин;

е) організація та ведення секретного діловодства;

(пункт "е" частини восьмої статті 21 із змінами, внесеними

згідно із Законом України від 06.07.2010 р. N 2432-VI)

є) здійснення контролю за станом режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях та на підпорядкованих їм об`єктах.

Постановою Кабінету Міністрів України 18.12.2013 року за №939 затверджено «Порядок організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях» (надалі Порядок-939) (а.с.25-35).

Статтею 212-2 ч.1 п.6 КУпАП передбачено відповідальність за невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.

Даним судовим розглядом встановлено також наступне.

Так, відповідно до наказу №545о/с від 16.04.2024р. ОСОБА_1 , було призначено на посаду оперуповноваженого СКП Болградського РВП ГКНП в Одеській області.

На підставі чинної "Номенклатури посад працівників Болграського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_1 було сформовано допуск до державної таємниці за формою 2 (розпорядження УСБ України в Одеській області № 197-д від 15.07.2024) та надано доступ до інформації , яка має ступень секретності "Цілком таємно".

Так, відповідно до вимог ст.39 Закону, посадові особи, винні у порушені встановленого законодавством режиму секретності та невжитті заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці. Тобто оперуповноважений Болградського РВП ГУНП в Одеській області лейтненант поліції ОСОБА_2 будучи зобов`язаний бути обізнаний з вимогами законодавства у сфері охорони державної таємниці, своєчасно вживати заходів, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене .......

За результатами перевірки, що здійснювалася спеціальною експертною комісією УСБУ в Одеській області було встановлено численні порушення вимог режиму секретності за напрямками охорони державної таємниці та виявлені передумови (загрози) до витоку інформації, що зазначені вище, а саме, порушення вимог ст.28 Закону та ряду пунктів Порядку-939. Які підтверджуються "Актом планової комплексної перевірки стану охорони державної таємниці, у Болградському РВП ГУНП в Одеській області та Поясненнями старшого інспектора режимно-секретного сектору Болградського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 .

Вина ОСОБА_1 у вчиненні дій/бездіяльності, які призвели до правопорушення, незважаючи на визнання ним своєї вини, підтверджується переліченими вище доказами, та, зокрема тим, що ним, або будь-якими доказами не спростовується факт наявності та виявлення на момент здійснення планової комплексної перевірки порушення вимог чинного законодавства щодо охорони державної таємниці у Болградському РВП ГУНП в Одеській області.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не було вжито передбачені законодавством заходи щодо охорони державної таємниці, внаслідок чого в установі створені передумови (загрози) до витоку секретної інформації, чим порушив взяте на себе письмове «Зобов`язання громадянина України» у зв`язку з допуском до державної таємниці, в частині неухильного виконання режиму секретності та додержання вимог законодавства про державну таємницю.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про державну таємницю», посадові особи та громадяни, винні у порушенні встановленого законодавством режиму секретності та невиконанні обов`язків щодо збереження державної таємниці; невжитті заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці, несуть відповідальність згідно із Законом.

Оцінюючи докази у справі, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, тому дійшов висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП що правильно кваліфіковано протоколом як порушення законодавства про державну таємницю, а саме, невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.

Визначаючи вид та міру адміністративного стягнення винному, суд враховує вимоги ст.33 КУпАП характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність, та дійшов висновку, щодо наявність підстав для призначення його ОСОБА_1 у нижній межі санкції ст.212-2ч.1 КУпАП, за якою визнав його виним, у штрафу, що є достатнім для виховання та попередження вчиненню інших правопорушень.

Накладення на правопорушника стягнення в іншому розмірі, не відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника та ступеню його вини.

На підставі вимог ст.40-1 КУпАП, п.5ч.2ст.4 ЗУ «Про судовий збір», з правопорушника підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня поточного року що, наразі, становить 605,60 гривень.

Керуючись ст. ст. 9-11, 33, 40-1, 212-2, 221, 283-285,294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.212-2 ч.1п.6 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на підставі санкції цієї статті призначити йому адміністративне стягнення - штраф в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок (на рахунок UA0026001 отримувач - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за ЄДРПОУ -37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету -22030106).

Роз`яснити ОСОБА_1 , що: штраф, відповідно до ст.307 КУпАП, має бути сплачений (на рахунок UA0015660, отримувач - ГУК в Одеській області/м. Болград, , банк - Казначейство України (ЕАП), код банку -899998, код класифікації доходів бюджету -22030101) не пізніш, ніж через п`ятнадцять днів з дня отримання копії даної постанови;

- в разі несплати штрафу у встановлений Законом строк, - стягнути його у подвійному розмірі згідно вимог ст.308 КУпАП - 240 (двісті сорок) гривень.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя А.В. Кравцова