Справа № 161/1975/25
Провадження № 3/161/1038/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 року місто Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Смокович М.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Луцького РУП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

30.01.2025 року до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшла справа про адміністративне правопорушення за протоколами від 11.01.2025 року щодо громадянина ОСОБА_1 за ознаками адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч.2 ст.173-2 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорущення серії НОМЕР_1 від 11.01.2025 роу зазначено, що 11.01.2025 року, близько 00 год. 30 хв., ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: словесно ображав, штовхав, шарпав за одяг, нецензурно лаявся, внаслідок чого було завдано останній душевних хвилювань, що призвело до тремтіння рук, поганого самопочуття,інкриміновано вчинення правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №598762 від 11.01.2025 року, 11.01.2025 року, близько 00 год. 30 хв., ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виражалося у словесних образах, нецензурній лайці, внаслідок чого було завдано останніх душевних хвилювань, що виражалося у тремтінні рук та поганому самопочутті, інкриміновано вчинення правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, подав суду письмові пояснення, з яких вбачається, що він вину у вчиненні адіністративного правопорушення не визнає. Вказав, також, що 11.01.2025 року повернувся до дому на підпитку, конфлікт розпочала саме дружина, донька при цьому присутньою не була, оскільки перебувала у своїй кімнаті за зачиненими дверами. Працівників поліції викликали батьки дружини, з якими він перебуває в напружених відносинах. На підставі викладеного, просив справу про притягнення його до адміністративної відповідальності закрити.

В судовому засіданні 22.05.2025 року ОСОБА_2 підтримала пояснення надані нею під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Вказала також, що насильство було вчинене щодо неї в присутності доньки, насильства щодо ОСОБА_3 не вчиняв. Суду показала, що ОСОБА_4 систематично вчиняє сканадали та сварки, а тому наполягає на його притягненні до адміністртавтиної відповідальності.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, через свою матір ОСОБА_2 повідомила, що відмовляється надавати суду пояснення щодо своїх батьків.

Свідок ОСОБА_5 суду показав, що того вечора він з дружиною приїхали до ОСОБА_1 саме після телефонного дзвінка доньки ОСОБА_2 , очевидцем скандалу не був. Онука перебувала у своїй кімнаті. ОСОБА_1 на дружину руку не піднімав, однак ображав словесно.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно із ст. 245 КпАП України завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Статтею 9 КпАП України встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (надалі - Закон) психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Адміністративна відповідальність за ч. 1, ч. 2 ст. 173-2 КпАП України встановлена, зокрема, за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Об`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких із вказаних у ч. 1, ч.2 ст. 173-2 КпАП України дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілій особі.

У протоколі про адміністративне правопорушення, складеному щодо ОСОБА_1 , відсутні відомості щодо заподіяння чи можливості заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілих.

У матеріалах справи відсутні докази про те, що ОСОБА_1 діяв з умислом спричинити потерпілим емоційну невпевненість, завдати шкоди їх психічному здоров`ю.

Сам лише факт існування конфліктної ситуації між сторонами, які проживають спільно, не може свідчити про вчинення психологічного насильства у розумінні вимог ст. 173-2 КпАП України.

Приписами ч. 2 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення діяння, передбаченого частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Так, 19.12.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок i домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» № 3733-IX від 22.05.2024, яким стаття 173-2 «Вчинення домашнього насильства» викладена в новій редакції.

Частина 2 статті 173-2 КУпАП, в редакції Закону України № 3733-IX від 22.05.2024року, передбачає новий склад правопорушення - діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Таким чином, домашнє насильство, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння (дія або бездіяльність) фізичного, психологічного чи економічного характеру, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода фізичному або психічному здоров`ю малолітнього чи неповнолітнього потерпілого.

Законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Разом з цим, як зазначено у протоколі серії ВАД № 598762, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство стосовно своєї доньки ОСОБА_1 , у зв`язку з чим на нього складено протокол за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство саме стосовно доньки ОСОБА_6 -М.

Натомість, вищевказаним Законом (№3733-IXвід 22.05.2024 ) було внесено зміни і до ст. 269 КУпАП («Потерпілий»), відповідно до якої якщо адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173-2 або 173-6 цього Кодексу, було вчинено у присутності малолітньої чи неповнолітньої особи, така особа також визнається потерпілим, незалежно від того, чи було їй заподіяно шкоду таким правопорушенням, і на неї поширюються права потерпілого, крім права на відшкодування майнової шкоди".

Тобто, якщо правопорушення вчинено не стосовно малолітньої/неповнолітньої дитини, а тільки у її присутності, працівникам поліції не має необхідності складати окремий протокол, так як жодних дій по відношенню до дитини вчинено не було. Тобто, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Із врахуванням положень і тлумачень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням вказаного, суд дійшов висновку, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1, ч. 2 ст. 173-2 КпАП України закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області М.В. Смокович