Провадження № 3/734/893/25 Справа № 734/1248/25
ПОСТАНОВА

іменем України

19 червня 2025 року селище Козелець

Суддя Козелецького районного суду Чернігівської області Іванюк Т.І., за участю секретаря судових засідань Ієвлевої О.В., захисника Лущик О.М, особи, яка притягується дол. адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, жительки АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130, ч.4 ст.130, ст.124, ст. 122-4 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

13 березня 2025 року о 17 год. 25 хв. ОСОБА_1 в с. Пушкарі по вулиці Шевченко 1, Чернігівського району, Чернігівської області керувала автомобілем ЗАЗ 110206 днз. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі відмовилась під відеозапис службової бодікамери. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 2.5 ПДР України, тобто вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ААД №842921 від 13.03.2025, водій ОСОБА_1 13 березня 2025 року о 16 год. 10 хв. в с. Пушкарі провулок Піщаний 1, Чернігівського району, Чернігівської області керуючи автомобілем ЗАЗ 110206 днз. НОМЕР_1 та рухаючись заднім ходом не переконалась що це буде безпечно в наслідок чого здійснила наїзд на метало-профільний паркан чим пошкодила його. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 10.9 ПДР України, тобто вчинила правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ААД №842922 від 13.03.2025 водій ОСОБА_1 13 березня 2025 року о 16 год. 10 хв. в с. Пушкарі провулок Піщаний 1, Чернігівського району, Чернігівської області керуючи автомобілем ЗАЗ 110206 днз. НОМЕР_1 та здійснивши дорожньо-транспортну пригоду, а саме здійснила наїзд на паркан після чого місце пригоди залишила. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 2.10 а ПДР України, тобто вчинила правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №ААД №842923 від 13.03.2025, водій ОСОБА_1 13 березня 2025 року о 16 год. 10 хв. ОСОБА_1 в с. Пушкарі на території ферми неподалік вул. Центральна, Чернігівського району, Чернігівської області вживала алкоголь після ДТП до якого була причетна. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою алкотестеру «ДРАГЕР» ARCE-0226. Результат тесту 1.59‰ проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 2.10 є ПДР України, тобто вчинила правопорушення, передбачене ч.4 ст. 130 КУпАП.

Постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 02 квітня 2025 року вказані справи об`єднано в одне провадження та їм присвоєно єдиний реєстраційний номер (єдиний унікальний номер судової справи № 734/1248/25, провадження № 3/734/893/25).

У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст.130, ст.124, ст. 122-4 КУпАП не визнала та показала, що дорожньо-транспортну пригоду вона не вчиняла. 13.03.2025 автомобілем керував її знайомий ОСОБА_2 і при здійсненні маневру розвороту в`їхав задньою частиною автомобіля в паркан. Оскільки не хотіла, щоб цього чоловіка було притягнуто до відповідальності, провину за ДТП взяла на себе. Працівникам поліції сказала, що була за кермом.

Захисником подано письмове клопотання про закриття провадження у справі в частині вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст.130, ст.124, ст. 122-4 КУпАП. В обґрунтування захисник посилається на відсутність доказів того, що саме ОСОБА_1 керувала транспортним засобом та вчинила дорожньо-транспортну пригоду, а тому не має нести відповідальність за її вчинення, так само як і що вона залишила місце ДТП та вживала алкогольні напої після ДТП. Наявні докази свідчать лише про формальність зазначених у них обставин. Отже протокол складено на лише припущеннях та ставить під сумнів те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушень, передбачених ч.4 ст 130, 124, 122-4 КУпАП. За таких обставин слід дійти висновку, що органом поліції не доведено наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень.

Крім цього, захисником подано заяву про проведення судового засідання у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , із зазначенням, що остання визнає свою вину за ч. 1 чст.130 КУпАП.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 показав, що 113.03.2025 у післяобідній час проходив біля господарства ОСОБА_3 , де побачив автомобіль марки Таврія. Помітивши у замку запалювання ключі, сів в автомобіль, завів та поїхав. Біля одного з господарств, коли виконував маневр розвороту, в`їхав задньою частиною автомобіля в паркан. Після цього поїхав до ферми, де віддав автомобіль ОСОБА_1 .

Із письмових пояснень ОСОБА_4 виходить, що 13 березня 2025 року він перебував вдома. Почув що якісь стукіт та вийшов на вулицю, де побачив пошкоджений паркан свого господарства та від`їжджаючий автомобіль «Таврія». Хто саме був за кермом не помітив.

Із переглянутого відео, яке долучено до протоколів про адміністративне правопорушення вбачається, як ОСОБА_1 розповідає працівникам поліції, що керуючи автомобілем, скоїла наїзд на паркан. Після чого пояснює їм, що за кермом під час дорожньо-транспортної пригоди був інший чоловік, а його провину вона бере на себе вимушено. Однак, поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП на ОСОБА_1 .

Даючи оцінку вищезазначеним доказам, суд проходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Згідно зі ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Встановлення винуватості чи невинуватості особи здійснюється на підставі оцінки доказів, якими, згідно ст. 251 КУпАП є, зокрема, дані протоколу про адміністративне правопорушення.

Одним з проявів верховенства права, - підкреслюється у підпункті 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004, - є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим... Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права..."

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Об`єктивною стороною правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, є порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Та обставина, що працівниками патрульної поліції складено протокол на ОСОБА_1 , не може слугувати беззаперечною підставною для притягнення її до адміністративної відповідальності. Згідно з положеннями КУпАП у протоколі про адміністративні правопорушення фіксується вчинене правопорушення. Провадження в справі про адміністративне правопорушення, зокрема, з`ясування чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні і т.д., здійснює уповноважений орган, в даному випадку - суд.

Підсумовуючи викладене, об`єктивно дослідивши наявні докази по справі, суд вважає, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 842921 від 13.03.2025, а саме те, що водій ОСОБА_1 13 березня 2025 року о 16 год. 10 хв. в с. Пушкарі провулок Піщаний 1, Чернігівського району, Чернігівської області керуючи автомобілем ЗАЗ 110206 днз. НОМЕР_1 та рухаючись заднім ходом не переконалась що це буде безпечно в наслідок чого здійснила наїзд на метало-профільний паркан чим пошкодила його, чим порушила п. 10.9 ПДР України не підтверджені жодними належними та достатніми доказами по справі.

Додані до протоколу докази, як то відео з боді-камери, письмові пояснення ОСОБА_4 , жодним чином не спростовують твердження ОСОБА_1 щодо не керування нею у зазначений у протоколі час та місце транспортним засобом.

Оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП не доведена належними та допустимими доказами, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП на відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з вищевикладеного також підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП справа в частині вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 130 та ст. 122-4 КУпАП, оскільки вони є похідними від правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, яке судом закрито.

Що стосується притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 чст.130 КУпАП, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі,чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

В той же час, ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 266 КУпАП визначено чіткий порядок огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Зокрема, як вбачається з ч. 2, ч. 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доводиться доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 270476 від 13.03.2025, відповідно до якого 13 березня 2025 року о 17 год. 25 хв. ОСОБА_1 в с. Пушкарі по вулиці Шевченко 1, Чернігівського району, Чернігівської області керувала автомобілем ЗАЗ 110206 днз. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі відмовилась під відеозапис службової бодікамери

- направленням до Козелецької ЛІЛ на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24 липня 2024 року, відповідно до якого у ОСОБА_1 було виявлено ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 13.03.2025, відповідно до якого у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовилася;

- переглянутим в судовому засіданні відеозаписом з боді-камери поліцейського, із якого вбачається, як працівники поліції зупиняють автомобіль марки ЗАЗ 110206 днз. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Виявивши у неї ознаки алкогольного сп`яніння неодноразово вимагали у останньої пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер або у лікарні, роз`яснивши наслідки відмови. При цьому, ОСОБА_1 категорично відмовилася від проходження такого огляду.

Крім цього, із заяви захисника, яка подана суду 19.06.2025 виходить, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.139 КУпАП визнає повністю.

Вказані докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

При цьому суд констатує, що на вимогу працівників поліції, які виявили ознаки наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 мала виконувати передбачені законом вимоги поліцейського щодо огляду на стан сп`яніння, але відмовився від виконання такої вимоги.

Таке прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі про проходження огляду на стан сп`яніння.

З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що ОСОБА_1 порушила п.2.5 Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, однак таких дій не вчинив.

Під час розгляду справи судом з`ясовано обставини вчиненого правопорушення на підставі зібраних доказів в їх сукупності, що узгоджуються між собою і не мають протиріч. Зазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку. Будь-яких доказів на спростування вказаних обставин стороною захисту не надано.

Матеріали справи свідчать про те, що поліцейським було дотримано вимоги закону, які регламентують процедуру проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а також фіксацію відмови ОСОБА_1 від проходження такого огляду.

Протокол про адміністративне правопорушення серії відповідає вимогам ст.256 КУпАП та містить дату і місце його складання, посаду, прізвище, ім`я та по батькові особа, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, та інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Суд зазначає, що підставою для висунення ОСОБА_1 вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння стало суб`єктивне припущення поліцейського про перебування зазначеної особи у стані сп`яніння, яке ґрунтувалося на наявності у неї передбачених п. 4 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015, ознак наркотичного сп`яніння.

Висунення такої вимоги призвело до виникнення у водія обов`язку пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі була чіткою і зрозумілою для сприйняття, а відмова ОСОБА_1 на пропозицію пройти огляд була такою, що не ставила під сумнів факт відмови.

На відеозаписі зафіксовані дії працівників поліції та особи, що притягається до відповідальності, що у даному випадку було необхідним та достатнім для прийняття рішення по суті.

Таким чином дії працівників поліції відповідають вимогам «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735.

За таких обставин суд приходить до висновку, що сукупність вищевказаних доказів підтверджує наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вона від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася.

Відповідно ст. 33 Кодексу України про адміністративне правопорушення стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Дотримуючись вищевказаних вимог чинного законодавства суддя, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху, є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, дійшов висновку про призначення безальтернативного адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства", Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Приймаючи дане рішення, суд керується принципом "поза розумним сумнівом", зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України". Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно з ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605, 60 грн., які слід стягнути з ОСОБА_1 на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 25, 27, 40-1, ч. 1 ст. 130, 266, 283, 284, 287 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , в дохід держави грошові кошти в розмірі 605 грн. 60 коп. судового збору.

Провадження в справі за ч.4 ст. 130, 124, 122-4 КУпАПзакрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби і у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області протягом десяти днів із моменту її винесення.

Суддя