Справа № 129/1301/25
Провадження по справі № 3/129/683/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.06.2025 року м. Гайсин

Суддя Гайсинського районного суду Вінницької області Дєдов С.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , студента 1 го курсу Ладижинського фахового коледжу Вінницького НАУ, РНОКПП НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності не притягувався, - за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП, -

Встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №674017 від 31.03.2025 р., неповнолітній ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП за те, що він 28.03.2025 р. приблизно о 21:00 год. перебуваючи в громадському місці, а саме в парку культури та відпочинку ім. Б.Хмельницького по вул. Парковій в м. Гайсині Вінницької області, курив у електронну сигарету, де це заборонено законом, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 175-1 КУпАП.

18.06.2025 р. особа, яка притягується до адміністративної відповідальності неповнолітній ОСОБА_1 подав письмове клопотання, в якому просив закрити провадження по справі, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175-1 КУпАП.

Клопотання обґрунтував тим, що 31 березня 2025 року було складено протокол про адміністративне правопорушення серія ВАД № 674017, відносно нього, ОСОБА_1 .

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення йому поставлено за вину вчинення адміністративного правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 175-1 КУпАП.

Разом із тим, в період часу, який зазначений у протоколі як час вчинення правопорушення, під час його, ОСОБА_1 , перебування в парку культури та відпочинку ім. Б.Хмельницького по вул. Парковій в м. Гайсині Вінницької області, так і на даний час він, ОСОБА_1 , повідомляє, що не здійснював куріння в громадському місці, як зазначено в протоколі.

Перебуваючи в парку з друзями, він, ОСОБА_1 стояв біля лавочки і їв чіпси, в цей момент до нього та та його друзів підійшли працівники поліції, і запитали: «Чим займаємось?».

Далі звернулись до нього, ОСОБА_1 з питанням: «Покажи, що в тебе в кармані?», на що він відповів, що в кармані у нього електронна сигарета, і на підтвердження своїх слів він показав її.

На звинувачення в курінні в громадському місці, він, ОСОБА_1 заперечив, адже на той час він їв чіпси і розмовляв із дівчиною з даної компанії, куріння в даному місці він не здійснював, сигарета була не його, а його знайомого.

В подальшому його, ОСОБА_1 , попросили показати документи підтверджуючі особистість, на що він запитав, на яких підставах, що він в даній ситуації порушив?

ОСОБА_1 сказали, що для складання протоколу за куріння, він знову заперечував даний факт, так як він не курив сигарету, у нього попросили телефон матері і він його надав.

Вищевказані ним пояснення підтверджуються доказом, а саме відеозаписом, що долучений працівником поліції до матеріалів справи, на якому на відео відсутній будь-який факт здійснення ним куріння.

31 березня 2025 року зателефонувавши його, ОСОБА_1 , матері, працівник поліції запросили її з`явитись в поліцію, 31 березня 2025 року він, ОСОБА_1 з матір`ю з`явились в поліцію, де і було складено даний протокол за відсутності об`єктивних та суб`єктивних ознак правопорушення.

Слід додатково зазначити, що протокол складений без залучення свідків, які б могли б підтвердити факт куріння, таким чином, докази вчинення ним правопорушення відсутні.

З урахуванням письмових пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності неповнолітнього ОСОБА_1 , досліджених доказів та вимог закону визнаю за необхідне справу закрити з таких міркувань.

Відповідальність за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП настає, зокрема, лише за куріння тютюнових виробів у місцях, де це заборонено законом, а також в інших місцях, визначених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до вимог КУпАП, одним із завдань провадження у адміністративних справах є забезпечення судами своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин, передбачених ст.ст. 247 і 280 КУпАП.

Згідно із ст. 280 КУпАП суди при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, мають також з`ясовувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв`язку між діянням і виконанням особою повноважень, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

Суди мають також з`ясовувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв`язку між діянням і виконанням особою повноважень, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Згідно із ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю Суд враховує.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка є джерелом права в Україні кожному гарантовано право на справедливий суд.

За своєю структурою стаття 6 Конвенції в частині першій встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.

Розглядаючи дану конкретну ситуацію і досліджуючи питання про розповсюдження гарантій статті 6 Конвенції на даний випадок, Суд звертає увагу, що виходячи з прецедентної практики Європейського Суду з прав людини хоч і за національним законом неповнолітній ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності, йому пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні Європейським Судом, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти російської Федерації»).

Зокрема, в даному випадку Судом враховується, що адміністративне стягнення у виді штрафу, мають каральний і стримуючий характер.

Досліджуючи та оцінюючи надані у справі докази суд дійшов таких висновків.

Доданий до протоколу файл на DVD-R диску із відеозаписами, є неналежним та недопустимим, оскільки ця відеозапис не містять відомостей про те, що неповнолітній ОСОБА_1 28.03.2025 р. у вечірній час перебуваючи в громадському місці, а саме в парку культури та відпочинку ім. Б.Хмельницького по вул. Парковій в м. Гайсині Вінницької області, курив у електронну сигарету, де це заборонено законом.

При цьому, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний достатнім і належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

За таких обставин протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №674017 від 31.03.2025 р. відхиляється судом як доказ винуватості неповнолітнього ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Оскільки особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, неповнолітній ОСОБА_1 вину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.175-1 КУпАП, не визнає та заперечує свою винуватість у скоєнні ним вказаного адміністративного правопорушення, наполягав на його невинуватості; враховуючи те, що суд встановлює наявність чи відсутність події і складу адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи виключно на підставі доказів, а обов`язок щодо збирання доказів покладається виключно на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, а обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а доданим до матеріалів справи документам надана оцінка як неналежним та недопустимим доказам, а матеріали справи не містять інших беззаперечних, достатніх, допустимих, достовірних доказів про те, що неповнолітній ОСОБА_1 28.03.2025 р. у вечірній час перебуваючи в громадському місці, а саме в парку культури та відпочинку ім. Б.Хмельницького по вул. Парковій в м. Гайсині Вінницької області, курив електронну сигарету, де це заборонено законом, то за таких обставин, суд приходить до переконання про недоведеність у діях неповнолітнього ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 175-1 КУпАП, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно останнього підлягає закриттю на підставі п.1) ч. 1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. п. 1 ч. 1 ст. 247, 280, 283, 284 КУпАП,

Постановив:

Закрити справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.175-1 КУпАП на підставі п.1) ч. 1 ст.247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: