Номер провадження 3/243/2084/2025
Номер справи 243/3486/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«17» червня 2025 року суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Хаустова Т.А., розглянувши адміністративну справу, яка надійшла від Батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , працюючого в Слов`янському УГГ на посаді слюсар обліку газу, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

13 квітня 2025 року о 14 годині 06 хвилин, в Донецькій області Краматорському районі м. Слов`янськ по вулиці Світлодарська біля будинку № 7, водій ОСОБА_2 , керував транспортним засобом Mazda 323, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря-нарколога та підтверджується Висновком медичного закладу № 236, від керування усунений, здійснювалась відеофіксація на нагрудний відео реєстратор Motorola Solutions VB400 № 472183, 4721,84 та реєстратор 70 MAI Dash Cam, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України та тим самим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_2 роз`яснені права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності передбачені ст. 268 КУпАП та ст.ст. 10, 63 Конституції України.

ОСОБА_2 , у судове засідання не з`явився, хоча про місце, дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. Про причину своєї неявки суд не повідомив.

З огляду на те, що ОСОБА_2 був обізнаний про складання щодо нього Протоколу про адміністративне правопорушення, про що свідчить його підпис у відповідній графі складеного відносно нього Протоколу про адміністративне правопорушення серія АБА № 093181 від 13 квітня 2025 року.

Про час та місце розгляду справи 17 червня 2025 року о 08 годині 30 хвилин повідомлений, не вжив заходів для явки до суду, не подавав письмових заперечень проти Протоколу, його поведінка свідчить про свідоме затягування розгляду справи з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський Суд з прав людини наголосив, що « сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

За таких обставин, суд приходить до висновку, що право особи, щодо якої складено адміністративний протокол, на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, порушене не було. Особі повинно бути відомо про час і місце розгляду справи, оскільки є можливість стежити за ходом справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. З таким висновком погодився ЄСПЛ у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» № 12307/16.

Крім того, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, враховуючи безпідставне умисне затягування правопорушником справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП). Стаття 268 КУпАП не містить заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак не з`явилася в судове засідання, не подавши Клопотання про його відкладення.

16 червня 2025 року представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Прокопцев С.В., який діє на підставі Ордеру про надання правничої допомоги серія АН № 1610103 від 24 січня 2025 року та Витягу з Договору про надання правничої допомоги № 21 від 24 січня 2025 року, надав до суду Клопотання про закриття адміністративного провадження, в якому просить закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення»

16 червня 2025 року представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Прокопцев С.В., який діє на підставі Ордеру про надання правничої допомоги серія АН № 1610103 від 24 січня 2025 року та Витягу з Договору про надання правничої допомоги № 21 від 24 січня 2025 року, надав до суду Заяву про розгляд справи без його участі та без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 .

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄКПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст.6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і спів ставити їх з матеріалами судової справи.

Таким чином, доступ до суду є аспектом права на справедливий суд, порушення якого (права на доступ) неодноразово визнавалось ЄСПЛ, зокрема в справах «Кутіч проти Хорватії», заява № 487778/99 п.25. ЄСПЛ 2002-11, «Меньшакова проти України», заява № 377/02 від 08.04.2010 р.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбаченні цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні досліджені такі докази:

- Протоколом про адміністративне правопорушення серії АБА № 093181 від 13 квітня 2025 року, з якого вбачається, що 13 квітня 2025 року о 14 годині 06 хвилин, в Донецькій області Краматорському районі м. Слов`янськ по вулиці Світлодарська біля будинку № 7, водій ОСОБА_2 , керував транспортним засобом Mazda 323, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря-нарколога та підтверджується Висновком медичного закладу № 236, від керування усунений, здійснювалась відеофіксація на нагрудний відео реєстратор Motorola Solutions VB400 № 472183, 4721,84 та реєстратор 70 MAI Dash Cam, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України та тим самим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- Диском з відеозаписом, який було переглянуто в процесі розгляду даної адміністративної справи;

- Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 236 від 13 квітня 2025 року;

- Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13 квітня 2025 року;

- Рапортом працівника поліції від 13 квітня 2025 року;

- та іншими матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з наступних підстав.

Відповідно до п. 2.9.а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Таким чином, відповідальність за вчинення вищевказаного правопорушення настає лише за наявності двох умов: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Для того щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, інакше протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія».

У Протоколі про адміністративне правопорушення серії АБА №093181 від 13 квітня 2025 року відсутні вказівки на правові підстави зупинення транспортного засобу.

Натомість у Рапорті інспектора взводу №2 роти №4 БПП в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП старшого лейтенанту поліції Шаповалова І. від 13 квітня 2025 року у якості підстав для зупинення транспортного засобу зазначені п. 1.7 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 7 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» з метою забезпечення Наказу командувача оперативно-стратегічного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 09 серпня 2022 року «Про встановлення на території Донецької області особливого режиму в`їзду і виїзду, руху транспортних засобів».

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 35 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Проте у даному випадку відсутні докази, які б свідчили про правомірність підстав для зупинення транспортного засобу на цій підставі.

Щодо Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану:

7) перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України…

З наведеного зрозуміло, що вищевказана норма не поширюється на повноваження співробітників поліції.

Крім того, на підставі п. 10 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 року №1456, уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі:

- порушення водієм Правил дорожнього руху;

- якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

- якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

- якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

- необхідності здійснення опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

- необхідності залучення водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

- необхідності обмеження чи заборони руху транспортних засобів;

- якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

- порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;

- проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Проте у даному випадку відсутні підстави і докази на їх підтвердження, які б доводили правомірність зупинення транспортного засобу у м. Слов`янську по вул. Світлодарській біля будинку № 7 о 14 годині 06 хвилин, а саме, що у цьому місці та у цей час існував особливий режим руху, або рух був обмежений чи заборонений.

Огляд водія з метою виявлення чи перебуває останній у стані сп`яніння, з точки зору

ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», не може бути підставою для зупинки транспортного засобу, оскільки не може бути візуально встановлено поліцейським під час руху транспортного засобу.

Таким чином, у даному випадку відсутній факт встановлення обставин, визначених законом, які давали поліцейському право зупиняти транспортний засіб та вимагати від ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп`яніння.

Згідно зі ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення особи, які керують транспортними засобами… і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами … та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом… можливість керування цим транспортним засобом… надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом...

Проте в даному випадку ОСОБА_2 не відстороняли від керування автомобілем у встановленому порядку, оскільки у матеріалах адміністративної справи відсутні відповідні докази.

Згідно приписів ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративні правопорушення.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії АБА №093181 від 13 квітня 2025 року зазначено: «Від керування усунений».

У Рапорті інспектора взводу №2 роти №4 БПП в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП старшого лейтенанту поліції Шаповалова І. вказано: «Від керування т.з. усунено, т.з. зупинено без порушення ПДР України».

Таким чином, у даному випадку поліцейські дозволили і далі керувати транспортом ОСОБА_2 , хоча, на їх думку, він перебував у стані наркотичного сп`яніння. Проте наведене суперечить приписам вищевказаних норм права і здоровому глузду.

Адже, якщо особа перебуває у стані наркотичного сп`яніння, то перебування її за кермом автомобіля становить небезпеку не лише для інших учасників дорожнього руху, але й для оточуючих взагалі.

Наведене свідчить про порушення порядку огляду, що відповідно до ч. 5 ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення має наслідком його недійсність.

У даному випадку відсутні докази перебування ОСОБА_2 в стані наркотичного сп`яніння.

У протоколі про адміністративні правопорушення серії АБА №093181 від 13 квітня 2025 року не зазначені ознаки наркотичного сп`яніння.

Натомість у рапорті інспектора взводу №2 роти №4 БПП в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП старшого лейтенанту поліції Шаповалова І. від 13 квітня 2025 року зазначені:

- звужені зіниці, які не реагують на світло;

- неприродна блідність;

- тремтіння рук.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази, що зіниці очей ОСОБА_2 не реагують на світло. Адже не зазначено, яким чином проводилась така перевірка і хто визначив, що зіниці не реагують на світло. Щодо блідості та тремтіння рук, то це може бути наслідком не лише вживання наркотичних засобів.

Крім того, на відеозаписі видно, що ОСОБА_2 поводиться адекватно, його мова зрозуміла і чітка.

Пунктами 2, 4 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735, визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів ,щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Таким чином, у даному випадку у ОСОБА_2 не були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, які б були підставою для направлення його на огляд до медичного закладу.

В матеріалах справи наявний Висновок № 236 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 15 квітня 2025 року (дата заповнення), складений о 14 годині 25 хвилин 13 квітня 2025 року лікарем наркологом КНП «Медичний центр з профілактики та профілактики залежності м. Краматорськ» ОСОБА_3 . У ньому зазначено, що огляд проведений 13 квітня 2025 року о 14 годині 25 хвилин ОСОБА_2 перебуває у стані наркотичного сп`яніння (канабіноїди).

Суперечності в датах вищевказаного висновку: дата заповнення 15 квітня 2025 року, дата складення 13 квітня 2025 року свідчать про неуважність особи, що його складала (заповнювала) лікаря нарколога ОСОБА_3 , та ставлять під сумнів достовірність проведеного огляду, адже ця особа могла помилитись і щодо результатів огляду.

В наявному в матеріалах справи Направленні на огляд водія транспортного засобу з метою на виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 13 квітня 2025 року, зазначено, що він складений о 14 годині 25 хвилин.

Із наведеного слідує, що поліцейський о 14 годині 25 хвилин 13 квітня 2025 року склав направлення, у цей же час ОСОБА_2 пройшов огляд і відразу у цей самий час був складений висновок, відповідно до якого він перебуває у стані наркотичного сп`яніння.

Проте наведене є неможливим, оскільки для проведення огляду (надання біологічного матеріалу), проведення обстеження (здійснення необхідних дій для визначення наявності чи відсутності наркотичного сп`яніння), складення висновку потрібен час, і здійснити вищевказані дії одночасно неможливо. Наведене ставить під сумнів результати вищевказаного огляду.

На підставі Висновку № 236 від 13 квітня 2025 року у Рапорті інспектора взводу №2 роти №4 БПП в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП старшого лейтенанту поліції Шаповалова І. від 13 квітня 2025 року зазначено: «Водій погодився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку в медичному закладі міста Слов`янськ. Результат огляду позитивний (маріхуана). Висновок лікаря нарколога №236».

Щодо Рапорту інспектора взводу №2 роти №4 БПП в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП старшого лейтенанту поліції Шаповалова І. від 13 квітня 2025 року.

Враховуючи те, що працівник поліції, який склав Рапорт, є зацікавленою особою при розгляді цієї справи, а тому вказане ставить під сумнів дотримання вимог щодо об`єктивності з`ясування обставин. Рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень, не може бути беззаперечним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Така правова позиція викладена у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 травня 2020 року у справі №524/5741/16-а.

Також на відеозаписі ОСОБА_2 заперечує те, що 13 квітня 2025 року він перебував у стані наркотичного сп`яніння, та те, що він є наркозалежною особою взагалі.

Відповідно до Української енциклопедії ім. М. П. Бажана, наркоманія (від грец. narke - заціпеніння, сон, і грец. mania - божевілля, пристрасть, потяг; англ. substance dependence, drug dependence) - група хвороб, які виникають внаслідок систематичного вживання речовин у зростаючій кількості. Вони включені до офіційного списку наркотиків. Проявами наркоманії є психічна і фізична залежність від цих речовин, а також розвиток абстиненції при припиненні їхнього вживання. Часто для позначення цього стану використовується термін «наркозалежність».

Наркозалежність - непереборний потяг, пов`язаний з психічною (психологічною), а інколи фізичною (фізіологічною) залежністю від наркотиків.

Розрізняють позитивну прихильність - вживання наркотику для досягнення приємного ефекту (ейфорія, відчуття бадьорості, підвищений настрій) і негативну прихильність - вживання наркотику для того, щоб позбутися поганого самопочуття. Фізична залежність означає тяжкі й навіть болючі відчуття, хворобливий стан при перерві постійного вживання наркотиків (так званий абстинентний синдром, ломка). Від цих відчуттів рятує поновлення вживання наркотиків.

Відповідно до медичних даних, наведених в загальнодоступному інформаційному ресурсі (Інтернет), час виведення канабісу із організму людини становить: у крові до 2 тижнів, у сечі - до 30 днів, у волоссі, нігтях до 60 днів.

Заслуговує на увагу, що ОСОБА_2 повторно проходив огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Так, 05 травня 2025 року ОСОБА_2 знову був зупинений працівниками поліції і доставлений на огляд з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння до КНП «Медичний центр з профілактики та профілактики залежності м. Краматорськ».

Після огляду був наданий Висновок № 281 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 05 травня 2025 року, складений о 10 годині 10 хвилин лікарем наркологом КНП «Медичний центр з профілактики та профілактики залежності м. Краматорськ» ОСОБА_4 . Відповідно до цього Висновку №281 від 05 квітня 2025 року у ОСОБА_2 ознак сп`яніння не виявлено.

Крім того, ОСОБА_2 пройшов огляд на предмет вживання наркотичних речовин у ТОВ «Медстрахсервіс» м. Києва.

Згідно з Довідкою про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин № 365 від 10 травня 2025 року у ОСОБА_2 ознак наркологічних та психіатричних захворювань не виявлено.

Відповідно до Результату імунохроматографічного дослідження (CITO TEST) № 603 від 10 травня 2025 року результат-дослідження негативний.

Таким чином, наведене доводить, що ОСОБА_2 не вживає наркотичні засоби, а тому не перебував у стані наркотичного сп`яніння 13 квітня 2025 року день складення Протоколу про адміністративне правопорушення серія АБА № 093181 від 13 квітня 2025 року.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. На підставі ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення.

На підставі ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов :… про закриття справи.

Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Відповідно до позиції Європейського суду з права людини /справа «Надточій проти України» ( заява №7460/03)/ Уряд України визнає карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення. Оскільки справа за своєю суттю є кримінальною, то адміністративні правопорушення підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно з п. а ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.50р. кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» та «Шабельник проти України» неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів має відповідати передбаченим національним правом вимогам основним правам гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, згідно ст. 62 Конституції України.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (п. 161 рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom); п.65 рішення від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» (Korobov v. Ukraine), заява № 39598/03). Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Згідно з правовими позиціями Європейського суду з прав людини «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. «Поза розумним сумнівом» має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення «поза розумним сумнівом» недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

При цьому відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за відсутності будь-яких інших доказів не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи і не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який передбачає співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій.

Практика Європейського суду з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 року по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 року по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».

При цьому наголошую, що суд (суддя) не має права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення, адже діючи таким чином, він неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене вважаю, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його вину працівниками поліції не доведено належним чином, а представлені суду докази не є такими, що беззаперечно підтверджують винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За встановлених обставин, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст. 6, 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284, ст. 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИЛА:

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - провадженням закрити, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Судової палати з розгляду кримінальних справ и справ про адміністративні правопорушення Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області Т.А. Хаустова