ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1600/25 Справа № 175/719/25 Суддя у 1-й інстанції - Дараган Л. В. Суддя у 2-й інстанції - Свіягіна І. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Свіягіна І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн., -

в с т а н о в и л а :

постановоюДніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 13 листопада 2024 року, приблизно о 23 годині 28 хвилин, біля будинку № 5 по вул. Миру в м. Краматорську Донецької області керував автомобілем «TOYOTA COROLLA», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння (результат за допомогою приладу газоаналізатору «Драгер Alcotest 6820 АRHJ-0264» позитивний, 0,70 ‰), чим порушив вимоги п. 2.9.а ПДР України.

На зазначену постанову особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, із пропуском строку на апеляційне оскарження. В апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Вивчивши доводи клопотання про поновлення строку, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАПпостанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови суду в той же строк вручається або висилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_1 або його захисник участі у судовому засіданні не приймали, разом з цим, оскаржувана постанова суду надіслана судом: 22.04.2025, зареєстрована: 22.04.2025, забезпечено надання загального доступу: 23.04.2025. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подано 01.05.2025 року.

На підставі викладеного, вважаю за можливе визнати причину пропуску строку поважною, та поновити строк апеляційного оскарження постанови Дніпропетровської області від 12 березня 2025 рокущодо ОСОБА_1 , оскільки про наявність судового рішення йому стало відомо 23 квітня 2025 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та провадження закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. На обґрунтування своїх вимог вказує, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм ст. 268 КУпАП та Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини.

Зазначає, що в порушення вимог КУпАП та Інструкції його не відсторонено від керування транспортним засобом. Зауважує, що суб`єктом даного адміністративного правопорушення можуть бути лише водії транспортних засобів.

Звертає увагу, що в порушення вимог діючого законодавствапрацівником поліції не повідомлено про те, що огляд буде здійснюватися технічним засобом «Драгер» без повідомлення марки засобута не надано сертифікат відповідності, свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Крім того, працівником поліції не конкретизувалося, яким саме чином пропонується пройти огляд, на місці зупинки чи в закладі охорони здоров`я.

Наголошує, що результат огляду за допомогою газоаналізатору Драгер про виявлення у ОСОБА_1 вмісту алкоголю 0,7‰ з урахуванням відхилення (похибки), робить цей результат сумнівним, оскільки допустимим показником алкоголю в крові є 0,2 ‰. Крім того, вказує, що вимірювання може бути спотворене ароматичними напоями, спиртовими спрями для рота, лікувальними соками та краплями тощо, зазначене приведено в Інструкції до вимірювальної техніки. При цьому працівником поліції не з`ясовано деталі, які могли призвести до викривлених показників.

Зауважує, що відповідно до вимог Інструкції працівник поліції повинен запропонувати пройти огляд у медичному закладі у разі незгоди водія з виявленими результатами огляду, в даному випадку, в акті огляду ОСОБА_1 проставив підпис, оскільки був введений в оману працівниками поліції, які повідомили, що ОСОБА_1 ставить підпис за проходження такого огляду, при цьому не роз`яснили право на проходження огляду у медичному закладі, вказане свідчить про незгоду ОСОБА_1 з виявленими результатами.

Стверджує про невідповідність відеозапису поліцейських вимогам Інструкції, так, в матеріалах справи містяться два відеозаписи, один з яких, де зафіксовано рух автомобіля, виконаний не на боді-камеру поліцейського, а тому є недопустимим доказом, що в свою чергу виключає факт керування транспортним засобом. Крім того, інший запис не розкриває повних фактичних обставин, оскільки не містить самої пропозиції пройти огляд та розпочинається вже з моменту проходження огляду на стан сп`яніння.

Вказує, що в протоколі зазначено, що правопорушення відбулося 13.11.2024 року о 23-28 годині, але огляд вже відбувався о 23-36 годині, а тому встановити порушення п.2,9а ПДР України було неможливим, оскільки о 23-29 годині працівники поліції ще перебували у своєму автомобілі.

Наголошує, що рапорт працівників поліції не може вважатися як доказ, оскільки складений працівниками поліції, які є зацікавленими особами, оскільки складали протокол.

ОСОБА_1 у засідання апеляційної інстанції не прибув, при цьому належним чином повідомлений про день, час і місце апеляційного розгляду даної справи, проте не повідомили причин своєї неявки, клопотань про відкладення апеляційного розгляду - не заявляв.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 294 КУпАП України, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

До цього ж, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 року ЄСПЛ у справі "Юніон ЕліментаріяСандерс проти Іспанії"). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 зазначеної Конвеції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року в справі "Смірнова проти України").

Частиною 6 ст.294 КУпАП встановлено, що неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи.

За таких обстави, керуючись ст. 268 КУпАП України, суд апеляційної інстанції вважає можливим розглянути цю справу за відсутністю ОСОБА_1 на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи.

Вивчивши, перевіривши та оцінивши матеріали адміністративної справи, обміркувавши наведені доводив апеляційній скарзі, - суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з огляду на таке.

За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно припису ст. 8 КУпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.

Згідно положень ст. 17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " від 23.02.2006 року за №3477-ІV рішення ЄСПЛ - є джерелом права в Україні.

Відповідно до положення частини 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Бендерський проти України" (заява №22150/02, параграф 2), у якому відображений принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.

Ці вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду адміністративної справи щодо ОСОБА_1 належно виконані.

Як вбачається з матеріалівсправи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.9а ПДД України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, доказуванню в даному випадку підлягає факт керування транспортним засобом та факт перебування водія в стані алкогольного сп`яніння.

Судом першої інстанції, встановлено, що факт скоєння ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення підтверджується безпосередньо дослідженими доказами, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення;

- результатом тестування на алкоголь до протоколу серії ААД № 982420 від 13 листопада 2024 року, результат за допомогою приладу «DRAGER Аlcotest № 6820», прилад № АRHJ-0264 позитивний, 0,70 ‰;

- актом огляду водія на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 13 листопада 2024 року,на місці зупинки транспортного засобу поліцейським проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного ОСОБА_2 у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Огляд проведено за допомогою технічного засобу «DRAGER Аlcotest 6820» № АRHJ-0264. Результат огляду на стан сп`яніння: позитивний, 0,70 ‰. Водій з результатом згоден;

- відеозаписом поліцейських.

Відеозапис поліцейських, відповідає критеріям допустимих доказів, має логічний та послідовний перебіг подій, відповідно до якого можливо відтворити фактичні обставини за участю ОСОБА_1 .

У апеляційного суду відсутні сумніви щодо належності вказаного відеозапису. Як вбачається із відеозаписів, процедура проведення огляду, складання протоколу про адміністративне правопорушення, зафіксовано на відеореєстратори, відповідно до вимог ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію».

На вказаному відеозаписі поліцейських послідовно, логічно та зрозуміло зафіксовані усі фактичні обставини, яких достатньо для встановлення істини у справі. Відсутність фіксування деякого проміжку часу не впливає на доведеність вини ОСОБА_1 , оскільки на відеозаписі зафіксований факт руху транспортного засобу, факт проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, факт погодження з встановленим результатом та складання проколу за результатами виявленого правопорушення.

На думку апеляційного суду, досліджені матеріали справи є належними та допустимими доказами, якими беззаперечно підтверджено наявність обов`язкових ознак інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема факт керування транспортним засобом та факт перебування його в стані алкогольного сп`яніння, який фактично не заперечується в апеляційній скарзі.

Разом з цим, факт керування транспортним засобом, підтверджується відеозаписом поліцейських, відповідно до якого, в період дії комендантського часу, рухався автомобіль «TOYOTA COROLLA», д.н.з. НОМЕР_2 , який повертав на перехресті. Вказаний автомобіль було зупинений працівниками поліції та одразу інспектор підійшов до водійського місця. В подальшому ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння із встановленням результату 0,7 ‰. На запитання поліцейського повідомив, що згоден з результатом огляду.

Отже, дослідженими доказами доведений факт керування транспортним засобом «TOYOTA COROLLA», д.н.з. НОМЕР_2 , саме ОСОБА_1 , що є обов`язковою ознакою інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд наголошує, що на відеозаписі беззаперечно зафіксовано, що на запитання працівника поліції ОСОБА_1 відповів, що з результатом, який встановлений в результаті проходження огляду за допомогою газоаналізатора Драгер, він згодний, а тому доводи останнього про неповідомлення його щодо можливості проходження огляду у медичному закладі є безпідставними. Так, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, лише в разі відмови водія від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, або в разі незгоди із проведеним оглядом, поліцейським пропонується проходження огляду у закладі охорони здоров`я. В даному випадку, ОСОБА_1 погодився як пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, так і погодився з виявленим результатами, а тому у поліцейського не було підстав пропонувати ОСОБА_1 проходити огляд у закладі охорони здоров`я. Факту провокації або умовляння з боку працівників поліції щодо дій ОСОБА_1 апеляційним судом не встановлено.

Не повідомлення водію, що огляд буде проводитись за допомогою газоаналізатора Драгер, не є порушенням вимог КУпАП та відповідної Інструкції, оскільки в момент підготовки до проходження огляду ОСОБА_1 дізнався, яким приладом буде здійснений огляд, оскільки його побачив, а тому в разі небажання проходити огляд, міг повідомити про це працівникам поліції, та в такому випадку останньому було б запропоновано проходження огляду у медичному закладі. Разом з цим, під час проведення огляду ОСОБА_1 не зазначив, що бажає ознайомитись із сертифікатами відповідності та належної повірки Газоаналізатора, саме тому поліцейськими таких документів не надано для ознайомлення останньому.

Під час перевірки доводів ОСОБА_1 про можливість похибки результату, апеляційним судом встановлено, що похибка газоаналізаторів Drager може бути як абсолютною, так і відносною, залежно від конкретного моделі та діапазону вимірювань. В загальному, похибка Alcotest 6820 становить ±0.04 проміле для діапазону від 0 до 0.4 проміле та ±10% для діапазону вище 0.4 проміле.

В даному випадку, за результатом проведеного огляду, встановлено 0,7‰ вмісту алкоголю в крові у водія ОСОБА_1 , тобто навіть враховуючи можливу максимальну похибку, встановлений результат перевищує допустимий рівень алкоголю в крові водія, який становить 0,2 ‰.

Крім того, вживання кефіру, квасу, деяких соків, може показати завищення допустимої норми проміле в крові, однак кінцевий результат із такою похибкою буде встановлений не більше ніж 0,3‰, отже встановлений результат 0,7‰ у ОСОБА_1 беззаперечно вказує на перебування його в стані алкогольного сп`яніння та відповідно порушення п.2.9а ПДР України.

Доводи щодо невідсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до відеозапису поліцейських, останнім наголошено, що ОСОБА_1 відсторонено від керування, більш того вказані обставини жодним чином не спростовують факту керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що відповідає правовій кваліфікації ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження апеляційної скарги, що в протоколі зазначено, що правопорушення відбулося 13.11.2024 року о 23-28 годині, але огляд вже відбувався о 23-36 годині, а тому встановити порушення п.2,9а ПДР України було неможливим, оскільки о 23-29 годині працівники поліції ще перебували у своєму автомобілі, є неспроможними.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 13 листопада 2024 року, приблизно о 23 годині 28 хвилин, ОСОБА_1 біля будинку № 5 по вул. Миру в м. Краматорську Донецької області керував автомобілем «TOYOTA COROLLA». Тобто факт керування зафіксований саме о 23 годині 28 хвилин, а підставою складання протоколу про адміністративне правопорушення стало встановлення, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння, тобто вже після керування та зупинки автомобіля. Отже, в фабулі протоколу наведений час не факту виявлення правопорушення, а факт його вчинення саме час керування, який встановлений вже під час проведення відповідного огляду.

На підставі викладеного апеляційним судом не встановлено порушень порядку проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відповідно до ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року.

Відповідно до положень частини 7 Кодексу України про адміністративні правопорушеннястатті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, будь яких інших доводів щодо відсутності вини ОСОБА_1 вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, апеляційному суду не надано.

Переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, які є безумовною підставою для його скасування, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції постанови винесена з дотримання вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись статтями 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження- задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2025 року щодо ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2025 року щодо ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Ірина СВІЯГІНА