Справа № 740/2571/25
Провадження 3/740/890/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року місто Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючої судді Роздайбіда О. В., при секретарі Дьоміній Н. А., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , прокурора Лазоренка Є. Ю. в режимі відеоконференції,

розглянувши матеріали, які надійшли з Департаменту внутрішньої безпеки Чернігівського управління Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, пенсіонера, інвалід війни 3 групи,

за ч. 1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 з 15.07.2013 по 14.10.2024 перебував на посаді начальника служби пально-мастильних матеріалів частин авіаційно-технічного та матеріального забезпечення Спеціального авіаційного загону Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту ДСНС України, звільнений відповідно до наказу № 546 від 24.09.2024, тобто у відповідності до пп. «д» п.1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» №1700-VII від 14.10.2014 року є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення вимог ч. 2 ст. 45 та п. 2-7 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подав шляхом заповнення на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, при звільненні декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік за формою, що визначається Національним агентством з питань запобігання корупції, а саме подав таку декларацію 20.03.2025, хоча повинен був подати таку декларацію протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності, а саме до 13 листопада 2024 року, у зв`язку з чим останній вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання декларації перед звільненням за 2024 рік.

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що не мав на меті умисно приховати свій майновий стан та знав, про те, що до 01 квітня щорічно потрібно подавати декларацію, а про те, що декларацію подавати треба було чи після чи перед звільнення - не зрозумів. Коли працівниця з кадрів нагадала про це, то при спробі подати декларацію виявилось, що в нього вже закінчився термін дії електронного ключа. В силу свого пенсійного віку самому йому не вдалося оновити ключ. І вже пізніше, коли приїхала онука, то зробила йому ключ, і він відразу подав декларацію. Умислу на неподання декларації в нього не було. Негативних наслідків ні для кого не настало. Сам він наразі ніде не працює, знаходиться на пенсії. Фінансовий стан його не змінився. Тобто, вчасно не подав декларацію у визначені строки через незнання і закінчення терміну дії електронного ключа. Зазначив, що є інвалідом війни 3 групи. Вину визнав, щиро розкаявся, вибачився.

Прокурор зазначив, що на підставі наявних в матеріалах справи доказів, у діях ОСОБА_1 убачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, при цьому малозначність до корупційного правопорушення застосовуватися не може, так як не відповідає суспільним інтересам. Просив визнати ОСОБА_1 винуватим та накласти адміністративне стягнення у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, думку прокурора та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 убачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення №18/2025 від 13.05.2025 та доданими документами, а також поясненнями правопорушника, даними в судовому засіданні.

На підставі викладеного ОСОБА_1 слід визнати винним у порушенні ч. 2 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» та відповідно у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно з положеннями ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Малозначними є такі адміністративні правопорушення, які не мають ознак суспільної шкідливості й не завдають значних збитків державним або суспільним інтересам або безпосередньо громадянам.

При цьому зазначена норма закону не містить будь-якого переліку умов або обставин, наявність яких є необхідною умовою визнання правопорушення малозначним, а також застережень щодо неможливості застосування цієї норми до окремих складів адміністративних правопорушень.

В кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

При визначенні виду стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, є інвалідом війни 3 групи, являється особою пенсійного віку, вину визнає в повному обсязі.

Також судом враховується те, що протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією стосовно ОСОБА_1 складено 13.05.2025 року, однак ще до зазначеної дати, а саме: 20.03.2025 року останній подав до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларацію після звільнення за 2024 рік. Вказане свідчить про добровільність його дій щодо усунення вчиненого ним правопорушення та відсутність умислу на неподання декларації. Отже, вищезазначену обставину суд визнає такою, що пом`якшує його відповідальність.

Крім того, судом береться до уваги той факт, що у матеріалах справи відсутні відомості про те, що внаслідок вчиненого адміністративного правопорушення ОСОБА_1 було умисно приховано від декларування певні майнові активи.

Такі обставини суттєво знижують суспільну шкоду вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, яке не становить великої суспільної небезпеки, а також цим правопорушенням не було завдано збитків державним чи суспільним інтересам.

З урахуванням викладеного вище, та зважаючи на вид та розмір передбаченого стягнення, мету адміністративного стягнення та співрозмірність можливого стягнення вчиненому правопорушенню, тобто принципу розумності та пропорційності призначення стягнення, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 можливо звільнити від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, що здійснить більший вплив на особу, що притягується до адміністративної відповідальності, ніж інші стягнення передбачені санкцією статті.

Зауваження прокурора відносно неможливості застосування щодо ОСОБА_1 малозначності правопорушення нівелюється приміткою до ст. 22 КУпАП, де зазначений вичерпний перелік статтей. При цьому ст. 172-6 КУпАП в даному переліку відсутня.

Керуючись ст.ст. 22, 40-1, 172-6 ч. 1, КУпАП, суд

постановив:

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Cуддя О.В. Роздайбіда