Справа № 215/3646/25
16 червня 2025 року м. Кривий Ріг
Суддя Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Коноваленко М.І., розглянувши матеріали, які надійшли від ГУ ДПС у Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ; громадянку України; керівника ПП «МЕГАПОЛІС-КР»; юридична адреса: Дніпропетровська область м. Кривий Ріг, вул. Новосибірська, 21-А, раніше до адміністративної відповідальності не притягався,
за ст. 163-2 ч.1 КУпАП,-
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, поштове повідомлення повернулося до суду з відміткою «адресат відсутній», «за спливом терміну зберігання» про причину неявки суд не повідомив. Також повідомлена шляхом надсилання смс-повідомлення на номер телефону, вказаному у протоколі.
Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Окрім того, суд зазначає, що повідомлення про дату, час розгляду справи розміщується на офіційному веб-сайті «Судової влади» і є доступною інформацією для громадян, будь-яких клопотань на адресу суду не надходило.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, полягає в неподанні або несвоєчасному поданні посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів).
У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що такі докази є достатніми та логічно пов`язані з обставинами адміністративного правопорушення, зібрані у відповідності з нормами КУпАП.
Зважаючи на принцип презумпції невинуватості, згідно якого доведення вини правопорушника покладається на орган, яким оформляється протокол про адміністративне правопорушення, суд вважає, що зібраними по справі доказами в повній мірі доведено факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 163-2 КУпАП.
За встановлених фактичних обставин справи, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, що передбачене диспозицією ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, оскільки вищезазначені факти її вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час судового засідання.
Згідно положень ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, ступінь вини та ставлення до вчиненого, призначити адміністративне стягнення в межах санкції статті у вигляді штрафу. Таке стягнення на думку суду, буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування.
Відповідно до ст. 40-1 КпАП України, судовий збір по справі про адміністративне пра-вопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40-1, ч. 1 ст. 163-4, 251, 252, 279, 280 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України Про судовий збір , суддя
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

СУДДЯ: