Провадження № 3/161/3386/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 12 червня 2025 року

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Мазур Д.Г., за участю: секретаря судового засідання Дручок О.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Головного управління ДПС у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , громадянка України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , працюючої керівником ФГ «ГАЛКА ПЛЮС», РНОКПП НОМЕР_1 , за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),-

ВСТАНОВИВ:

До Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення № 735/03-20-04-05-09 від 07.04.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 , працюючи керівником ФГ «ГАЛКА ПЛЮС», вчинила адміністративне правопорушення, а саме, неподання податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2025 року по терміну подачі 21.04.2025, чим порушила п. 49.2, 49.18.1, пункту 49.18 статті 49 розділу II пункту 203.1 статті 203 розділу V Податкового кодексу України від 02.12.2010 року.

Дії посадової особи ОСОБА_1 , кваліфіковано за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

В судове засідання 12.06.2025 не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи була повідомленою повістками про виклик в судові засідання, про причини неявки в судові засідання суду не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи, була належним чином повідомленою, клопотання про відкладення розгляду справи від неї на адресу суду не надходило.

Враховуючи, що положеннями ст. 268 КУпАП визначений вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, під час розгляду яких участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою і справи за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП до таких не відносяться, розгляд справи здійснюється за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Така позиція суду узгоджується з висновками Європейського суду з прав людини, викладеними в рішенні від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України» (Заява N 36655/02), відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, в своїх рішеннях Європейський суд зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, доходжу до наступного висновку.

Згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Диспозиція ст. 163-1 ч. 1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

З диспозиції зазначеної статті випливає, що вона носить бланкетний характер і передбачає відповідальність за вчинення ряду окремих незаконних діянь, які врегульовані законодавством України.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог закону формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення його, мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Статтею 256 КУпАП врегульовано, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. Разом з цим, пояснення до акта перевірки не є поясненнями по суті складеного протоколу та не доводять ознайомлення особи із його змістом, належне направлення та вручення.

Крім того, при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення № 735/03-20-04-05-09, датою вчинення адміністративного правопорушення зазначено 21.04.2025, а дата складання протоколу 07.04.2025, з якого вбачається, що складання протоколу про адміністративне правопорушення було раніше, аніж вчинення адміністративного правопорушення. Згідно акту про результати камеральної перевірки щодо неподання/несвоєчасне подання податкової звітності граничним терміном подання податкової звітності є 21.04.2025, однак до матеріалів справи не долучено доказів, не подання податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2025. Будь-яких інших даних доказів про вчинення ОСОБА_1 , правопорушення немає.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України», «Малофєєва проти рф», суд виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без додаткових доказів, не є достатнім для визнання особи винною. Його можна вважати лише одним із можливих доказів, який повинен бути підтверджений іншими об`єктивними доказами для встановлення факту вчинення правопорушення.

Положення ч. 3 ст. 62 Конституції України регламентують, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 , відсутній склад правопорушення, передбачений ч.1 ст.163-1КУпАП, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо неї закриттю на підставі п.1 ч. 1 ст. 247КУпАП,

П О С Т А Н О В ИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова суду може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Д.Г. Мазур