Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/137/25
Провадження № 3/499/190/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 червня 2025 року селище Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Погорєлов І. В., розглянувши матеріали справи відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 130Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),-

ВСТАНОВИВ:

До Іванівського районного суду Одеської області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 232373 від 28.01.2025 року, ОСОБА_1 28.01.2025 року об 11:15 год. на трасі Київ-Одеса 402 км. керував т/з Skoda Octavia р/н НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія огляд на стан сп`яніння проводився місці із застосуванням газоаналізатора Alcotest DRAGER 7510 ARLM 0428, тест 2058, результат якого 0.25%, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 .

Захисник ОСОБА_1 адвокат Зарудній О. В. надав на адресу суду клопотання про закриття провадження у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, посилаючись на похибку вимірювального приладу «Alcotest DRAGER 7510», яка становить 0,06 проміле, та на неправильність використання мундштука Drager Alcotest Mouthpieces Standart без зворотнього клапану.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши присутніх в судовому засіданні осіб, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У ст.252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту ч.1 ст.130 КУпАП вбачається, що відповідальність за вказаною статтею передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306 «Про правила дорожнього руху».

Згідно п.1.3. та п.1.4 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 2.9а ПДР України встановлює, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пункт 7 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, визначає перебування водія у стані алкогольного сп`яніння, якщо цифровий показник спеціального технічного приладу становить більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

За наявними в матеріалах справи тестуванням приладу «Drager Alcotest 7510», тест № 2058, та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результат огляду на стан сп`яніння становить 0.25 проміле.

У свідоцтві про повірку технічного засобу «Drager Alcotest 7510 OIML» від 19.06.2024 року вказано, що Alcotest 7510 OIML Зав. № ARLM № 0428 є газоаналізатором для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі. При цьому в діапазоні вимірювання від 0,00 проміле до 0.80 проміле газоаналізатор має похибку +/- 0,06 проміле, а в діапазоні вимірювань від 0,80 проміле до 4,00 проміле +/-7,5 проміле.

Суд погоджується з доводами захисника, за якими якщо від значення 0,25% (результат огляду ОСОБА_1 ) відняти 0,06% (абсолютна похибка «Drager Alcotest 7510»), то результат становить 0,19%, що є меншим від значення 0,2% з перевищенням якого є порушення вимог п. 2.9 а ПДР та настає відповідальність за ст. 130 КУпАП.

Таким чином, стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення, складає 0,25 проміле, що з урахуванням похибки вищезазначеного технічного приладу, не перевищує гранично допустиму норму алкоголю.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки, ОСОБА_1 заперечує факт перебування в стані алкогольного сп`яніння, а результат проведеного тесту склав лише 0.25 проміле, тому всі сумніви щодо його винуватості у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, трактуються на його користь, оскільки вказаний у протоколі та постанові суду результат не перевищує гранично допустиму норму алкоголю в крові, враховуючи погрішності вимірювального приладу.

До того ж, з дослідженого відеозапису з боді камери поліцейського, долученого до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою технічного засобу "Drager Alcotest 7510", результат якого виявився 0,25 проміле, при цьому, працівники поліції не з`ясували чи погоджується особа з результатом тесту, не запропонували пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, у разі незгоди.

Інші належні та допустимі докази, які підтверджують вчинення особою правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП відсутні, що позбавляє суд можливості вирішити питання про наявність складу правопорушення.

За приписами ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до позиції Європейського Суду з прав людини сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави (рішення від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції»).

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а зазначає, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, яка притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України» та ін.).

Таким чином, встановлені в судовому засіданні обставини вказують на те, що складений відносно особи протокол про адміністративне правопорушення не може бути підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення інкримінованого правопорушення, у зв`язку з тим, що містить відомості про обставини правопорушення, які спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, що вказує на недоведеність винуватості такої особи в інкримінованому їй правопорушенні.

Частиною 2 ст.251 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, ґрунтуючись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважаю, що у даному конкретному випадку не встановлено події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.245, п. 1 ст. 247, ст.ст. 251, 283, 284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Одеського апеляційного суду через Іванівський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:Ігор ПОГОРЄЛОВ