П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/667/25

Провадження № 3/348/290/25

11 червня 2025 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Бурдун Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Лейб`юк Є.В.,

захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності адвоката Зубкової О.Г., розглянувши в режимі відеоконференції в судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна матеріали справи про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Головного управління ДПС у Івано-Франківській області Державної Податкової Служби України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , директора ТОВ «ГЛ ЕНТЕРПРАЙЗ», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на якого протягом року не накладали адміністративне стягнення,

за вчинення адміністративного правопорушення. передбаченого ч.1 ст.163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

20.03.2025 до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від Головного управління ДПС у Івано-Франківській області Державної Податкової Служби України надійшли матеріали справи про притягнення директора ТОВ «ГЛ ЕНТЕРПРАЙЗ» ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 446 від 14.03.2025 року ОСОБА_1 , будучи директором ТОВ «ГЛ ЕНТЕРПРАЙЗ» допустив порушення пп.14.1.36 п.14.1 ст.14, п. 189.1 ст. 189, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.5, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України (зі змінами і доповненнями), наказу Міністерства фінансів України № 21 від 28.01.2016 року «Про затвердження форм та порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» (зі змінами та доповненнями), в результаті чого встановлено: завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації) за грудень 2024 року - 3514955 грн.

31.03.2025 через систему «Електронний суд» особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав письмові пояснення, в яких зазначив, що Акт перевірки від 26.02.2025 як на дату надходження справи до суду, так і на сьогодні знаходиться в процесі оскарження. Вказує, що у протоколі не вказано, які саме конкретно дії чи бездіяльність становлять об`єктивну сторону інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення. Достатні та належні докази відсутні, акт перевірки, який оскаржується, не може бути беззаперечним доказом винуватості у вчиненні інкримінованого правопорушення, як і протокол, який складений на його підставі. Просить провадження у справі закрити. Долучив копію заперечення на Акт документальної позапланової виїзної перевірки від 26.02.2025.

10.04.2025 ГУДПС в Івано-Франківській області надіслало до суду копію відповіді ГУДПС в Івано-Франківській області від 07.04.2025 на заперечення ОСОБА_1 на Акт документальної позапланової виїзної перевірки від 26.02.2025.

11.04.2025 через систему «Електронний суд» особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав письмові пояснення, в якому зазначив, що 08.04.2025 Товариство направило скаргу на податкове повідомлення рішення до Державної податкової служби України. Вважає, що в його діях відсутнє порушення ч.1 ст. 163-1 КУпАП. Просить розглядати справи за наявними матеріалами без його присутності.

09.06. 2025 ДПС України надіслала до суду копію рішення про результати розгляду скарг ТОВ «ГЛ ЕНТЕРПРАЙЗ».

В судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Зубкова О.Г. пояснила, що ОСОБА_1 не був повідомлений про перевірку належним чином, акт перевірки оскаржується, він не є належним доказом, вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст. 163-1 КУпАП, а провадження у справі підлягає закриттю.

Заслухавши пояснення захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суддя доходить таких висновків.

Суд розглядає справу у межах обставин, викладених у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення та на основі тих доказів, які стосуються обставин вчинення адміністративного правопорушення, які покладено в основу складання зазначеного вище протоколу.

Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушення інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом ст. 251,252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписом ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду тощо.

Частина перша статті 256 КУпАП містить вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення. Зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків та потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Стаття 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення. Так, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом частини першої статті 163-1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

До матеріалів справи на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП додано: протокол про адміністративне правопорушення № 446 від 14.03.2025, акт від 26.02.2025 № 5446/09-19-07-01/43636099 від 26.02.2025 за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ГЛ ЕНТЕРПРАЙЗ».

Будь-які інші докази, окрім зазначеного акту та протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відповідальними особами ГУ ДПС у Івано-Франківській області, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до правової позиції, зазначеної в постанові КАС ВС від 08 вересня 2020 року у справі № П/811/2893/14, висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і самі собою не породжують правових наслідків для платника податків. Податковий орган не позбавлений права викладати в акті перевірки власні суб`єктивні висновки щодо зафіксованих обставин, та в подальшому, у разі виникнення спору щодо рішень про визначення грошових зобов`язань, що приймаються на підставі такого акту, обґрунтовувати ними власну позицію щодо наявності певних допущених платником податків порушень, а оцінка акту перевірки, в тому числі і оцінка дій посадових осіб податкового органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, а також щодо самих висновків перевірки, надається при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акту.

Відповідно до п. 54.3. ст. 54 ПК України у випадку, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку.

Якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом (п. 54.5 ст. 54 ПК України).

У випадку, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

При цьому, статтями 55-56 Податкового кодексу України передбачене право адміністративного та судового оскарження такого податкового повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків, у разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання.

Під час процедури адміністративного оскарження обов`язок доведення того, що будь- яке нарахування, здійснене контролюючим органом у випадках, визначених цим Кодексом, або будь яке інше рішення контролюючого органу є правомірним, покладається на контролюючий орган. Обов`язок доведення правомірності нарахування або прийняття будь-якого іншого рішення контролюючим органом у судовому оскарженні встановлюється процесуальним законом.

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Із аналізу вказаних норм слідує, що якщо за результатами податкової перевірки складено акт, який містить висновки про встановлення факту недотримання чинного законодавства при виплаті доходів із джерелом їх походження з України на користь нерезидента, контролюючим органом приймається повідомлення-рішення, у якому ним визначається сума грошового зобов`язання, яке платник податків має право оскаржити.

Натомість, висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і самі собою не породжують правових наслідків для платника податків.

Податковий орган не позбавлений права викладати в акті перевірки власні суб`єктивні висновки щодо зафіксованих обставин, та в подальшому, у разі виникнення спору щодо рішень про визначення грошових зобов`язань, що приймаються на підставі такого акту, обґрунтовувати ними власну позицію щодо наявності певних допущених платником податків порушень, а оцінка акту перевірки, в тому числі і оцінка дій посадових осіб податкового органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, а також щодо самих висновків перевірки, надається при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акту.

Натомість, в ході перевірки визначене у такому повідомленні-рішенні грошове зобов`язання може бути визнане неправильно нарахованим, а самостійно розрахований платником податків розмір податку на додану вартість, який підлягає відшкодуванню, не є завищеним і сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду не є заниженою, а тому за результатами оскарження податкове повідомлення-рішення може бути скасоване.

Під час судового розгляду було встановлено, що 03.06.2025 Державною податковою службою України було прийнято рішення № 15973/6/99-00-06-01-03-06, яким скасовано податкове повідомлення рішення ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 26.03.2025 № 009383/0701, а скаргу ТОВ «ГЛ ЕНТЕРПРАЙЗ» задоволено. У вказаному рішенні також зазначено, що акт перевірки не містить інформації про встановлення в ході проведення інвентаризації надлишків та/або нестачі, що є підставою для нарахування податкових зобов`язань на підставі п.198.5ст. 198 ПК України, з урахуванням положень п. 189.1 ст. 189 ПК України. Натомість актом перевірки зафіксовано, що за результатами інвентаризації між даними бухгалтерського обліку та фактичною їх наявністю, розбіжностей не встановлено. Таким чином, матеріалами перевірки, факт придбання ТМЦ не спростовується, що суперечить наведеним в акті посиланням на порушення п. 198.1 п.198.2, 198.3, 198.6 ст. 198ПК України. Відтак матеріали перевірки, враховуючи сукупність обставин, встановлених під час розгляду, не забезпечені належною доказовою базою та свідчать про передчасність висновків щодо завищення ТОВ «ГЛ «ЕНТЕРПРАЙЗ» суми від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду, а отже підлягають скасуванню, що не виключає можливості їх дослідження в ході проведення документальної перевірки відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.170-174).

Тому складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 163-1 КУпАП ОСОБА_1 , слід визнати передчасним та неправомірним.

Окрім того, суддя звертає увагу на те, що триваючим адміністративним правопорушенням є порушення, пов`язані з довготривалим, безперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила які-небудь встановлені дії або бездіяльність, і далі перебуває в стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан триває протягом значного часу, і весь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.

Така позиція щодо застосування норм права викладена у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №804/401/17.

Як вбачається, з акту перевірки та протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні порушення податкового обліку за грудень 2024 року. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, правопорушення за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП не є триваючим.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп /2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 року в справі № 177/525/17(2-а/177/23/17) вказав, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Статтею 62 Конституції України імперативно визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Аналізуючи надані суду докази у їх сукупності, приходжу до висновку, що органом, яким було складено протокол про адміністративне правопорушення, не надано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП.

На переконання суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Пунктом 1 статті 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, у відповідності до ст.62 Конституції України, п.1ст.247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.1631 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.163-1 КУпАП, закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга на постанову подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Т.А. Бурдун