Номер провадження: 33/813/1285/25
Головуючий у першій інстанції Дерус А. В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.,

з участю:

секретаря судового засідання Громовенко А.Г.,

адвоката Сафронюка Павла Віталійовича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Шабльовського Руслана Валерійовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Сафронюка Павла Віталійовича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 12 травня 2025 року,-

в с т а н о в и в:

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 12 травня 2025 року накладено на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. в прибуток держави з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

На вищевказану постанову суду адвокат Сафронюк П.В., захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 22 травня 2025 року подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат Сафронюк П.В., зазначив, що будь-які докази керування транспортним засобом в матеріалах справи відсутні, сам ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння оскільки автомобілем не керував, хоча і знаходився у ньому.

Згідно пояснень інспектора поліції яка складала протокол про адміністративне правопорушення остання повідомила, що не бачила хто керував автомобілем «Hyundai Sonata», н/з НОМЕР_1 , а складала протокол на підставі тверджень іншого поліцейського, ПІБ якого вона не знає, при чому суд на неї поклав обов?язок повідомити ПІБ і номер телефону інспектора, який зупинив автомобіль «Hyundai Sonata», н/з НОМЕР_2 , однак такий обов`язок виконаний не був.

Апелянт, звернув увагу суду, що факт вчинення адміністративного правопорушення має бути підтверджений належними та допустимими доказами, при чому, слід розуміти, що поліцейський є зацікавленою особою, а тому його рапорт (свідчення, пояснення, покази) не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення, як зазначив в своїй постанові Верховний суд у складі Вищого Адміністративного Суду у справі № 524/5741/16-а від 20.05.2020 року.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката Сафронюка П.В., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду скарги буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону та прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Так, відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА № 114704 від 27 серпня 2024 року вбачається, що 27 серпня 2024 року, о 22.56 год., за адресою: м. Одеса, вул. Садова, № 62, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Hyundai Sonata», н/з НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, почервоніння шкіряного покриву). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився.

Вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АБА № 114704 від 27 серпня 2024 року (а.с.4);

- довідками інформаційного порталу Національної поліції про те, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія та протягом року не піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП. (а.с. 2, 3);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у якому зазначено про відмову водія на проведення огляду (а.с. 4);

- відеозаписом з місця події на диску (а.с.5).

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів в своїй сукупності, поза розумним сумнівом дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 встановленою постановою Приморського районного суду м. Одеси від 12 травня 2025 рокута порушення ним вимог п. 2.5 ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У виконання вищевказаних вимог КУпАП до матеріалів справи додані відеозаписи з нагрудних камер поліцейських щодо обставин складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 .

Долучені до матеріалів справи відеозаписи повністю відображають події, які відбулися 27 серпня 2024 року.

Апеляційний суд вважає, що відеозаписи, залучені інспекторами поліції як безумовний доказ у справі, повністю відповідають вимогам Інструкції. Будь-яких фактичних даних, які б спростували чи ставили під сумнів достовірність відеозаписів апелянтом не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи. Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний доказ у справі.

На диску доданому до протоколу про адміністративне правопорушення вбачається два файла з відеозаписами. З першого відеозапису з відеореєстратора службового патрульного автомобілю із зафіксованими датою та часом початку відеозйомки 27 серпня 2024 року 22:56 год. вбачається рух транспортного засобу Hyundai Sonata. З другого відеозапису з нагрудної камери поліцейського ID 471512 із зафіксованими датою та часом початку відеозйомки 27 серпня 2024 року 23:13 год. вбачається власне діалог між поліцейськими та особою, як згодом встановлено ОСОБА_1 . Співробітниками поліції роз`яснено ОСОБА_1 причину зупинки транспортного засобу під його керуванням, а саме рух автомобілю в темну пору доби без увімкненого ближнього світла фар та задніх габаритних вогнів. Як на доказ поліцейські показали водію запис з відеореєстратора із зафіксованим порушенням. ОСОБА_1 не заперечував того, що керував автомобілем та допустив порушення. Надалі співробітники поліції запропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці з застосуванням технічного приладу, проте ОСОБА_1 відмовився, далі інспектор запропонував пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, водій також відмовився (04:46 хвл. відеозапису). Факт керування транспортним засобом та допущення порушення ОСОБА_1 не заперечував та пояснив, що є власником даного автомобілю два дні та ще не звик до нього.

Доводи апеляційної скарги адвоката Сафронюка П.В., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , що доказів керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 матеріали справи не містять апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки спростовуються відеозаписом з відеореєстратора та нагрудної відеокамери поліцейського.

Більш того, відповідно до відозапису, ОСОБА_1 , робітником поліції надано переглянути відеозапис руху його автомобіля, який почав рух не увімкнувши фари.

Доводи апеляційної скарги адвоката Сафронюка П.В., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , що крім ОСОБА_1 в автомобілі знаходилася ще одна особа, яка і керувала транспортним засобом, апеляційний суд вважає непереконливими, оскільки з відеозапису дійсно вбачається що на пасажирському місці знаходилася дівчина, однак суду не надано доказів та обґрунтованих пояснень чому діалог з поліцією вів ОСОБА_1 , а не дівчина, яка повинна була надати своє посвідчення водія, та інші документи на вимогу поліцейського та вести діалог з поліцією як водій даного транспортного засобу.

В апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Підстав для скасування постанови суду першої інстанції апеляційний суд не вбачає.

Зважаючи на викладене, постанова суду щодо доведеності вини, кваліфікації дій, накладеного стягнення є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування не має, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Сафронюка Павла Віталійовича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 12 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку на підлягає.

Повний текст постанови складено 18 червня 2025 року.

Суддя Одеського апеляційного суду О.С. Комлева