Справа № 638/8973/25
Провадження № 3/638/3047/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 червня 2025 року м. Харків

Суддя Шевченківського районного суду м. Харкова Щепіхіна В. В., розглянувши матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка працює директором ТОВ «Проектно-технологічний та конструкторський інститут «УКРКРАНЕНЕРГО», за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 762/20-40-07-30 від 08.05.2025 року директор ТОВ «Проектно-технологічний та конструкторський інститут «УКРКРАНЕНЕРГО» ОСОБА_1 в порушення ч. 1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення платник вчинив правопорушення: п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України та п.6, п.7 стандарту бухгалтерського обліку 16 «Витрати» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 р. за N 27/4248 зі змінами та доповненнями в результаті чого завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування декларації з податку на прибуток за 2024 рік у сумі 1295143 грн; п.103.1-103.5 ст.103, . п.п.141.4.2 п.141.4 ст.141 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на прибуток на доходи нерезидента джерелом їх походження з України всього у сумі 479 грн., у тому числі за 2020 рік в сумі 479 грн; п.103.9. ст.103 Податково кодексу України не надано додатки ПН до податкової декларації з податку на прибуток за 2018 рік та за 2020 рік щодо виплачених доходів за послуги інжинірингу; п. 201.10. ст. 201 Податкового кодексу України у зв`язку з відсутністю реєстрації податкової накладної за вересень 2024 року при здійсненні реалізації основного фонду; п.п.269.1.1.2 п.269.1.1. ст.269, ст.271 Податкового кодексу України встановлено заниження плати за землю всього в сумі 464222,26 грн., в тому числі: за 2019 рік 91046,18 грн (січень-грудень), за 2020 рік 61720,35 грн (січень-лютий, квітень грудень), за 2021 рік - 67331,29 грн (січень-грудень), за 2022 рік 12344,09 грн (січень-лютий), за 2023 рік 183552,05 грн (січень грудень), за 2024 рік 48228,3 грн (січень березень); п.266.5, п.п.266.7.4 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України встановлено заниження податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки всього у сумі 131913,38 грн., у тому числі за 1 квартал 2023 року у сумі 26071,38 грн, за 2 квартал 2023 року у сумі 26071,38 грн, за 3 квартал 2023 року у сумі 26071,38 грн, за 4 квартал 2023 року у сумі 26071,36 грн., за 1 квартал 2024 року у сумі 27627,88 грн; п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України за несвоєчасне перерахування до бюджету податку на додану вартість та плати за землю; п. 49.2.ст. 49 Податкового Кодексу України несвоєчасне надання податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2025 рік; за неподання податкової декларації з плати за землю за 2023, 2025 роки; п.63.3 ст.63 Податкового кодексу України зі змінами та доповненнями.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Захисник Розумовський О. С. надав суду заперечення на протокол, відповідно до яких просить провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності директора ТОВ «Проектно-технологічний та конструкторський інститут «УКРКРАЕНЕРГО» ОСОБА_1 за ч.1 ст. 163-1 КУпАП закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення. Захисник зазначає, що акт № 19809/20-40-07-01-05/00120253 від 08 травня 2025 року, який доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, доданий фрагментарно, тобто лише перша, друга, третя, сімдесят восьма, сімдесят дев`ята, вісімдесята та вісімдесят перша сторінки. Також зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення ґрунтується на витягу з акту про результати документальної позапланової виїзної перевірки за період з 01.01.2018 року по 22.04.2025 року з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених Податковим кодексом України, податків та зборів, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, за період з 01.01.2011 року по 22.04.2025 року з питань правильності нарахування обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, відповідно до затвердженого переліку питань документально позапланової виїзної перевірки (додаток 1 до акту перевірки, який є її невід`ємною частиною). Тобто, до акту також не було додано податковим органом додаток 1 до акту перевірки, який є її невід`ємною частиною. Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення № 762/20-40-07-30 від 08.05.2025 року не вказано час вчинення та суть адміністративного правопорушення, а саме: коли сам вчинено правопорушення, у чому конкретно полягало його вчинення, які саме протиправні діяння (дії чи бездіяльність) вчинила особа, стосовно якої складається протокол, причому за кожним із зазначених у протоколі порушенням закону (у тому числі, в результаті яких саме дій або бездіяльності, коли та за яких обставин завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування декларації з податку на прибуток за 2024 рік; щодо заниження податку на прибуток на доходи нерезидента джерелом їх походження з України, щодо не надання додатки ПН до податкової декларації з податку на прибуток за 2018 рік та за 2020 рік щодо виплачених доходів за послуги інжинірингу; щодо встановлення заниження податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; щодо несвоєчасного перерахування до бюджету податку на додану вартість та плати за землю; щодо несвоєчасного надання податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2025 рік; за неподання податкової декларації з плати за землю за 2023, 2025 роки та не відображено часу, місця, способу, обставин та інших елементів об`єктивної сторони правопорушення, інших відомостей щодо фактичної, об`єктивованої поведінки ОСОБА_1 , його форми вини, які необхідні для повного, всебічного та об`єктивного розгляду і вирішення справи. При складенні протоколу про адміністративне правопорушення № 762/20-40-07-30 від 08.05.2025 року відносно ОСОБА_1 не дотримано вимог розділу II Інструкції з оформлення податковими органами матеріалів про адміністративні правопорушення №566, а зміст протоколу не відповідає вимогам ч. 1 ст. 256 КУпАП, відповідно до якої у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, серед іншого, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, у зв`язку з чим суддя розглядає справу у відсутності правопорушника.

Суд, дослідивши адміністративний матеріал, дійшов наступного висновку.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КпАП України.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушенняє охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституціїі законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч. 2 ст. 62 Конституції Україниусі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У рішенні Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року відображено послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про пріоритетність неформального розуміння поняття «обвинувачення» національними судами.

Положеннями ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до адміністративної відповідальності.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

При цьому, суд (суддя) повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чіткихі узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ «Коробов проти України» №39598/0з від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджуєтьсяіз стандартом доказування.

У п. 4.1 рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року№23-рп/2010КСУ дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україніта процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

В розумінні ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу.

А відтак, у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа, та потерпілий додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Поширення стандартів кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення, безсумнівно, зумовлює необхідність дотримання особливих вимог до процедури збирання, подання та оцінки доказів, а також до вмотивованості судових рішень, які у разі визнання особи винною повинні містити відповідні достатні мотиви, які дали змогу спростувати презумпцію невинуватості та призначити пропорційне вчиненому покарання.

У рішенні у справі «Олег Колесник проти України» ЄСПЛ вказав, що вимоги пункту 3 статті 6 Конвенції слід розглядати як конкретні аспекти права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції, і завдання суду полягає у тому, щоб з`ясувати, чи був увесь зазначений процес, включно зі способом, у який здійснювався збір доказів, «справедливим» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі, після його складання особа вважається притягнутою до адміністративної відповідальності. Зміст протоколу про адміністративне правопорушення повинен чітко відповідати приписам ст. 256 КУпАП, особливо в частині викладення фабули правопорушення, яка, як зазначено вище фактично є обвинуваченням.

При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, до нього висуваються певні вимоги, а обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд, згідно загальних засад судочинства.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Диспозиція ч. 1 ст. 163-1 КУпАП передбачає відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері оподаткування.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у вчиненні таких діянь: а) відсутність податкового обліку; б) порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 163-1 КУпАП України, характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Суд зазначає, що винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведено достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину у справі.

Як убачається із матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення ґрунтується на акті про результати документальної позапланової перевірки.

Разом з цим, як було встановлено в судовому засіданні, на підставі направлень від 16.04.2025 за № 3384, № 3385, № 3386, № 3387, № 3388, виданих Головним управлінням ДПС у Харківській області, посадовими особами контролюючого органу проведено документальну позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ «Проектно-технологічний та конструкторський інститут «УКРКРАНЕНЕРГО».

За результатами перевірки посадовими особами суб`єкта владних повноважень складено акт № 19809/20-40-07-01-05/00120253 від 08.05.2025 року «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Проектно-технологічний та конструкторський інститут «УКРКРАНЕНЕРГО» за період з 01.01.2018 по 22.04.2025 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених Податковим кодексом України, податків та зборів, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, за період з 01.01.2011 по 22.04.2025 - з питань правильності нарахування обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування, відповідно до затвердженого переліку питань документальної позапланової виїзної перевірки (додаток 1 до акта перевірки, який є його невід?ємною частиною).

Однак, до матеріалів справи долучено лише 1, 2, 3, 78, 79, 80, 81 арк. акту № 19809/20-40-07-01-05/00120253 від 08.05.2025 року, які містять лише вступну частину, частково загальні положення та висновки, однак не містять описової частини перевірки, що позбавляє суд здійснити перевірку відомостей викладених в акті від 08.05.2025 року.

Крім того, до матеріалів справи не долучено додаток 1 до акта перевірки, який є його невід?ємною частиною.

Відповідно до змісту п.86.1. ст.86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 20 березня 2019 року по справі № 810/5854/14 ( Провадження №11-1416апп18) акт перевірки є лише службовим документом, що фіксує проведення перевірки та висновки інспектора щодо наявності чи відсутності порушень вимог законодавства, не породжує, не змінює та не звужує права особи, не встановлює для неї додаткових обов`язків та не покладає відповідальність.

В силу норм Податкового Кодексу України акт перевірки лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених можливих порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій. Він не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків, не є актом індивідуальної дії та не підлягає оскарженню. Дана правова позиція викладена в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08.09.2020 р. у справі №П/811/2893/14.

Статтею 62 Конституції Українизакріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series А заява № 25).

Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Карелін проти Росії» (20 вересня 2016 року, заява № 926/08), зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Практика Європейського суду з прав людини вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що провадження відносно ОСОБА_1 необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 163-1, 247, 251 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Харкова.

Суддя В.В. Щепіхіна