Народицький районний суд Житомирської області
Справа № 284/366/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року селище Народичі

Суддя Народицького районного суду Житомирської області Дубовик П.В., за участю прокурора Кока С.Л., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Житомирській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, жительки АДРЕСА_1 , працюючої лікарем-дерматологом, членом позаштатної військово-лікарської комісії КНП «Народицька лікарня» Народицької селищної ради, ІПН НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 будучи у період з 10.05.2023 по теперішній час членом позаштатної військово-лікарської комісії КНП «Народицька лікарня» Народицької селищної ради та будучи відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон), суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог частини 1 статті 45 Закону несвоєчасно без поважних причин подала декларацію особи, яка уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік, а саме 16 квітня 2025 року о 15 год. 15 хв., чим порушила вимоги, передбачені чинним законодавством України.

Крім того, ОСОБА_1 будучи у період з 10.05.2023 по теперішній час членом позаштатної військово-лікарської комісії КНП «Народицька лікарня» Народицької селищної ради та будучи відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон), суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог частини 1 статті 45 Закону несвоєчасно без поважних причин подала декларацію особи, яка уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2024 рік, а саме 16 квітня 2025 року о 13 год. 38 хв., чим порушила вимоги, передбачені чинним законодавством України.

Законом України «Про запобігання корупції», а саме: частиною 1 статті 45 Закону, встановлено, що особи, зазначені у п.2 ч.1 ст.3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агенства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агенством з питань запобігання корупції.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення визнала, щиро розкаялась, пояснила, що невчасно подала декларації особи, яка уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023-2024 роки з власної недбалості.

Прокурор обставини викладені в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення підтримав, зазначивши про наявність в діях ОСОБА_1 , ознак правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП. Також доповнив, що вважає її винною у вчиненні правопорушення та просив накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у мінімальному розмірі.

Заслухавши особу, яка притягується до відповідальності та думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.252 КпАП України, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частина 1 статті 7 КпАП України передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до положень ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як визначено положеннями ст.ст.10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Частина 1 статті 172-6 КУпАП, передбачає відповідальність за: несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. У примітці до даної статті зазначено, що суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до листа Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 № 223-943/0/4-17 конструктивною ознакою правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Оскільки склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є формальним то для наявності об`єктивної сторони такого правопорушення закон вимагає встановлення лише діяння (дії або бездіяльності).

Для встановлення ознак складу цього правопорушення необхідно підтвердження одночасно двох обставин - це наявність факту несвоєчасного подання декларації та відсутність поважних причин щодо неподання декларації у визначений законом строк.

Щодо суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, суд враховує, що згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією, це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, тому вчинення такого діяння через необережність не виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

При кваліфікації діяння, як адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, не вимагається встановлення та доведення таких кваліфікуючих ознак складу правопорушення як наявність корисливого або іншого особистого інтересу, а диспозиція цієї норми не має посилання на умисне вчинення діяння. Тому суб`єктивна сторона зазначеного правопорушення може характеризуватися як умисною формою вини так і у формі необережності.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП підтверджується: протоколами про адміністративне правопорушення №282 від 27.05.2025 та №283 від 27.05.2025; копіями щорічної декларації ОСОБА_1 від 16.04.2025; наказу КНП «Народицька лікарня» Народицької селищної ради від 09.05.2023, свідоцтва про шлюб від 09.05.2023, посадової інструкції лікаря дерматовенеролога поліклініки, затвердженої директором КНП «Народицька лікарня» Народицької селищної ради, наказів КНП «Народицька лікарня» Народицької селищної ради №20 від 10.05.2023 та №20/4 від 02.01.2025, положення про військово-лікарську комісію, затвердженого директором КНП «Народицька лікарня» Народицької селищної ради.

Таким чином, відомостей щодо обставин, які об`єктивно могли завадити особі в поданні декларації у встановлений законом строк у судовому засіданні не надано, а вказані причини правопорушення жодним чином не засвідчують, що ОСОБА_1 не мала можливості подати декларацію своєчасно, у визначений законом строк.

А тому, ОСОБА_1 будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, достеменно знаючи про необхідність її подати, несвоєчасно без поважних причин, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме лише 16.04.2025.

Враховуючи вищенаведене та особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, характер вчиненого нею правопорушення, ступінь її вини, пом`якшуючу обставину, вважаю за доцільне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП, у виді штрафу у мінімальному розмірі.

Відповідно до ст.40-1 КпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Тому з ОСОБА_1 слід стягнути на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.7, 9, 11, 40-1, 172-6 ч.1, 245, 251, 252, 268, 280, 283, 284, 287, 289, 291 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення, передбачене санкцією даної частини статті, у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень (отримувач ГУК у Жит.обл/ТГ смт Народичі/21081100, рахунок №UA0006695, банк отримувача Казначейство України, ).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 гривень (реквізити для сплати судового збору: отримувач ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, рахунок №UA0026001, банк отримувача Казначейство України, ).

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду особою, щодо якої її винесено, її законним представником або на неї може бути внесено подання прокурора протягом десяти днів з дня її винесення.

Відповідно до ст.303 КУпАП постанова підлягає зверненню до виконання протягом 3 місяців з дня її винесення.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений вище строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом й з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Суддя: П.В.Дубовик