Провадження номер 3/741/202/25
Єдиний унікальний номер 741/172/25
ПОСТАНОВА

іменем України

13 червня 2025 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А.О.,

з участю секретарів судового засідання Сокирки Є.В., Кузьменка І.С.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення (протокол серії ЕПР 1 № 226969) щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , громадянина України, місце роботи не відомо,

за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИВ:

21 січня 2025 року о 19:30:00 с. Селище, вулиця Тонконога, 1, водій ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) керував автомобілем «Volkswagen Pointer», н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: розширені зіниці очей, що не реагують на світло. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису, а саме на нагрудний персональний відеореєстратор поліцейського м505В, чим порушив п. 2.5 ПДР відмова особи, яка керує ТЗ від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алк., нарк., чи ін. сп`яніння або щодо вживання лікарськи.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судовий розгляд в суді проведено за відсутності ОСОБА_1 , який, будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи, у судові засідання 26 березня 2025 року та 13 червня 2025 року не з`явився, заперечень суду не надав, не повідомив суд про причини неявки та не надав доказів на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання.

Стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З огляду на це, ураховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд робить висновок про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 .

У ході розгляду справи судом досліджено наступні письмові докази, надані відділенням поліції № 4 (м. Носівка) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 226969 від 21 січня 2025 року, у відповідності до якого 21 січня 2025 року о 19:30:00 с. Селище, вулиця Тонконога, 1, водій ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) керував автомобілем, н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: розширені зіниці очей, що не реагують на світло. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису, а саме на нагрудний персональний відео реєстратор поліцейського м505В. Протокол підписано без заперечень особою, яка притягується до адміністративної відповідальності;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який проведений у зв`язку з виявленими ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови. Від проходження медичного огляду відмовився. З результатами згоден: ОСОБА_1 , 11.12.1987, власноручний підпис;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 21 січня 2025 року, 21 год 00 хв, виданого на ім`я ОСОБА_1 . У результаті огляду проведеного поліцейським виявлені ознаки сп`яніння (наркотичного): зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови. Результати огляду від проходження медичного огляду відмовився;

- розписку ОСОБА_1 , 11.12.1987, який ознайомлений з вимогами статті 266 КУпАП та зобов`язується транспортним засобом не керувати;

- рапорт поліцейського від 23 січня 2025 року на ім`я начальника ВП № 4 (м. Носівка) Ніжинського РУП про складання відносно гр. ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, його відсторонення від керування транспортними засобами, залишення автомобіля на узбіччі без порушень ПДР;

- переглянутий у судовому засіданні відеозапис з нагрудної камери поліцейського, який міститься на оптичному диску, що додано до протоколу, на якому зафіксовано факти зупинки поліцейськими автомобіля Volkswagen Pointer, н.з. НОМЕР_2 , під керування ОСОБА_1 (19:30:42), чого ОСОБА_1 не заперечував (20:54:00); виявлені поліцейським ознаки наркотичного сп`яніння (20:55:18) та вимогу пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння (20:55:42), на що ОСОБА_1 відмовився. Відеофіксація велась безперервно.

Суд уважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій ОСОБА_1 та з урахуванням критерію «поза розумним сумнівом», визнання його винуватості, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази.

При цьому, відеозапис з нагрудної відеокамери інспектора-поліцейського, який є належним і допустимим доказом в розумінні положень ст. 251 КУпАП, стверджуються вказані вище обставини вчинення даного правопорушення, зокрема, щодо свідомого і категоричного небажання ОСОБА_1 пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих тільки йому, що проявилось у пасивній формі.

Так, пунктом 1.3 ПДР України передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ОСОБА_1 як водій повинен був знати свій обов`язок не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення алкогольного сп`яніння.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд уважає, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, протокол складено у відповідності до вимог законодавства, а вина особи безумовно доведена та підтверджується достатніми, належними та допустимими доказами по справі, і повністю встановлена під час судового розгляду.

Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

При накладенні адміністративного стягнення судом не враховуються обставини, викладені в частині 2 статті 33 КУпАП, оскільки стягнення накладається за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Як слідує з листа ТСЦ МВС № 7443 від 06 лютого 2025 року № 31/33/7443-1226_2025 гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не отримував посвідчення водія.

Разом з цим, стаття 30 КУпАП не перешкоджає застосування судами стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобами щодо осіб, які не мають посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 04 вересня 2023 року /справа № 702/301/20/ зазначила наступне.

Унаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Каральна мета такого додаткового покарання досягається як безпосередньою забороною керувати транспортними засобами (позбавлення суб`єктивного права), так і покладенням на особу у зв`язку з цим уповноваженим органом з питань пробації певних обов`язків, а також роз`яснення особі наслідків невиконання покладених обов`язків та ухилення від відбування додаткового покарання.

Підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.

Позбавляючи права мати посвідчення водія на право керування транспортними засобами як офіційного документа, що підтверджує спеціальний статус його власника, а саме права керувати транспортними засобами навіть у випадках, коли особа на час вчинення адміністративного правопорушення офіційно не отримала посвідчення водія, однак здійснювала керування транспортним засобом, законодавець таким чином позбавляє особу можливості реалізації такого права у законний спосіб на певний строк у подальшому, що, в даному випадку, узгоджується з положеннями ст. ст. 33, ч. 1 ст.130 КУпАП.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд уважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення встановлюється в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01 січня 2025 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, 245, 283, 284 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. При здійсненні примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Строк стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами ОСОБА_1 рахувати із дня набрання постановою законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Носівський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Анатолій КРУПИНА