Справа № 445/408/25 Головуючий у 1 інстанції: Кіпчарський О.М.
Провадження № 33/811/656/25 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Белени А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.ст. 124, ч. 2 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою захисника адвоката Терлюка Олега Ярославовича на постанову судді Золочівського районного суду Львівської області від 15 квітня 2025 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Золочівського районного суду Львівської області від 15 квітня 2025 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 2 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки з оплатним вилученням автомобіля марки ВАЗ, моделі 211340, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, власником якого є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн 60 коп. судового збору.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 06.02.2025 року о 20 год. 00 хв., на автодорозі Золочів-Ясенів, поблизу с. Грабово, Золочівського району, Львівської області, керував автомобілем марки ВАЗ 211340, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 року, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки правопорушення вчинено ним повторно протягом року.

Окрім цього, ОСОБА_1 06.02.2025 року о 20 год. 00 хв., на автодорозі Золочів-Ясенів, поблизу с. Грабово, Золочівського району, Львівської області, керував автомобілем марки ВАЗ 211340, д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та стану транспортного засобу, щоб мати змогу безпечно ним керувати, внаслідок чого з`їхав у кювет, де зіткнувся із перешкодою (дерево), внаслідок зіткнення автомобіль отримав механічні пошкодження із матеріальними збитками, чим порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України", затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 року, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП.

На постанову судді захисник - адвокат Терлюк О.Я. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, позаяк при спілкуванні з працівниками поліції він вказував, що транспортним засобом не керував, не зважаючи на провокації поліції.

Окрім цього, зауважує, що на відеозаписі відсутні дані щодо автомобіля, марка, реєстраційний номер.

Також покликається, що на відео відсутній факт будь-якого порушення ПДР зі сторони ОСОБА_1 та відсутній факт зупини автомобіля під керуванням ОСОБА_1 .

Звертає увагу, що у матеріалах справи відсутнє письмове направлення на огляд до медичного закладу.

Зауважує, що у медичному закладі освідування ОСОБА_1 проводив не черговий лікар, а медична сестра.

Зазначає, що у висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відсутня назва медичного закладу, такий не скріплений печаткою та у ньому відсутній підпис лікаря та самого ОСОБА_1 .

Також вказує на відсутність довідки про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення.

На думку апелянта у протоколі слід було зазначити відомості про технічний засіб, за допомогою якого велася відео зйомка, що зроблено не було.

Заперечує також наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки пошкоджено лише власний транспортний засіб ОСОБА_1 .

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 та його захисник Терлюк О.Я. у судове засідання апеляційного суду не прибули, про поважні причини неявки суду не повідомили.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, яка ратифікована Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адмінправопорушення, у якій вона є стороною.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992).

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини та з огляду на положення Конвенції щодо обов`язку сторони цікавитися рухом справи, розгляд апеляційної без участі правопорушника та апелянта не є порушенням права особи на доступ до правосуддя.

З огляду на вимоги ч. 6 ст. 294 КУпАП, враховуючи відсутність клопотання про відкладення судового засідання, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає за можливе провести апеляційний розгляд у відсутності учасників, що не з`явилися.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст. 124, ч. 2 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП від 06.02.2025 серії ЕПР 1 № 240416 (а.с. 1);

висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 9 від 06.02.2025, відповідно до якого ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 3);

постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4020573 від 06.02.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400, 00 грн (а.с. 4);

актом огляду на стан сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів від 06.02.2025 (а.с. 5);

копією постанови Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 06.06.2024, відповідно до якої ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік (а.с. 6-8);

протоколом про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП від 06 лютого 2025 року серії ЕПР1 № 240371 (а.с. 8);

схемою ДТП, яка сталася 06.02.2025 о 20.00 год. на автодорозі Золочів-Ясенів, вул. Бродівська, 2, Золочівського району, Львівської області. Відповідно до схеми ДТП автомобіль ВАЗ-211340, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 у результаті наїзду на перешкоду (дерево) отримав технічні пошкодження, а саме: розбите переднє вітрове скло, розбита передня ліва фара, розламаний передній бампер та деформований капот (а.с. 18);

письмовими поясненнями свідків ОСОБА_1 від 06.02.2025, відповідно до яких він рухався на своєму транспортному засобі та у районі с. Грабово з`їхав у кювет та наїхав на дерево. Після цього вийшов на дорогу, щоб поросити когось зателефонувати на лінію 102. У вказаному транспортному засобі їхав сам (а.с. 12, 13);

відеозаписом події з нагрудної камери поліцейського (а.с. 10).

Твердження апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушень, передбаченихст.ст. 124, ч. 2 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, й апеляційний суд їх до уваги не бере.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що вина водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 2 ст. 130 КУпАП доведена повністю.

Апеляційний суд не бере до уваги твердження апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки ним пошкоджено лише власний транспорт, оскільки об`єктивна сторона вказаного правопорушення не передбачає такої обов`язкової ознаки, як пошкодження саме чужого майна, внаслідок порушення правил дорожнього руху. Для кваліфікації дій особи за даною статтею достатнім є факт пошкодження транспортного засобу виключно особи, яка порушила правила дорожнього руху.

Той факт, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, з`їхав з автодороги у кювет, де допустив зіткнення із деревом, очевидно свідчить про те, що останній не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та стану транспортного засобу, щоб мати змогу безпечно ним керувати, а відтак порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України", затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 року, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП.

Покликання захисника про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, апеляційний суд розцінює, як форму захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності, оскільки такі спростовуються наведеними вище доказами, зокрема, письмовими поденням самого ОСОБА_1 від 06.02.2025, у яких від підтвердив, що їхав у автомобілі сам.

Окрім цього, як правильно зазначив суддя сукупний аналіз вищевказаних доводів та наданого працівниками поліції відеозапису, а саме: зафіксовані на ньому непослідовні та суперечливі пояснення ОСОБА_1 , обставини, які повідомила працівникам поліції особа, яка представилась дівчиною ОСОБА_1 , огляд місця події та салону автомобіля, відсутність на місці ДТП будь-яких інших осіб, безсумнівно свідчить, що автомобілем керував саме ОСОБА_1 , а висловлена версія, що автомобілем керувала інша невідома особа, вказує виключно про намагання уникнути передбаченої законом відповідальності.

Доводи сторони захисту, про те, що ОСОБА_1 не було вручено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тому відсутні підстави для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не заслуговують на увагу.

Пунктом 8 та 9 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 визначено, що форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

З аналізу норм вказаної Інструкції вбачається, що скерування особи до медичного закладу з метою проведення огляду на стан сп`яніння оформляється працівником поліції направленням за встановленою формою, водночас вказаною Інструкцією не передбачено, що копія направлення має бути вручена особі, щодо якої передбачається проведення огляду.

Крім того, Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або які перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не передбачає вручення копії направлення на проведення огляду на стан сп`яніння особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, воно лише є підставою для проведення відповідного медичного огляду в закладі охорони здоров`я.

Щодо тверджень апелянта про те, що у медичному закладі освідування ОСОБА_1 проводив не черговий лікар, а медична сестра, а у висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відсутня назва медичного закладу, такий не скріплений печаткою та у ньому відсутній підпис лікаря та самого ОСОБА_1 , то такі не відповідають дійсності та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Так, на відеозаписі чітко зафіксовано, процес проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а саме як останній продував газоаналізатор, відображено результат цього тесту 0,506 проміле, процес оформлення висновку №9 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також, що всі ці події вчинені в приміщенні закладу охорони здоров`я та в присутності лікаря.

Вказаним відеозаписом підтверджено, що безпосередньо тест ОСОБА_1 надавала продувати медсестра, однак лікар знаходився поруч та після продуття тесту, результат одразу переданий останньому для фіксації та складання відповідних документів.

На звороті висновку вказано, що з результатом тесту ОСОБА_1 ознайомлений, відмовився підписувати, вказано посаду, ПІБ лікаря, підпис.

Як правильно зазначив суддя, незважаючи на те, що підпис лікаря відсутній у відповідній графі висновку та поруч особистої печатки лікаря, однак такий підпис лікаря міститься на звороті висновку, після вказання факту, що ОСОБА_1 відмовився його підписувати, а відтак, проставлення підпису лікарем не у відповідній графі висновку не свідчить про недійсність цього висновку, більше того весь процес проходження огляду, продуття тесту, складання висновку зафіксований на нагрудну камеру працівника поліції, а тому у суду не виникає жодних сумнівів у достовірності даного доказу.

Щодо доводів апелянта про відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення відомостей про технічний засіб, яким зафіксовано місце події, апеляційний суд звертає увагу, що ст. 256 КУпАП, яка регулює зміст протоколу про адміністративне правопорушення, ні положення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07.11.2015 № 1395, не вимагають зазначення засобу відеофіксації у протоколі про адміністративне правопорушення.

Покликання захисника на те, що у матеріалах справи відсутня довідка про наявність повторності вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є безпідставними, оскільки оскільки така кваліфікуюча ознака як повторність підтверджується копією постанови Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 06.06.2024, відповідно до якої ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Окрім цього, відповідно до витягу з адмінпрактики, ОСОБА_1 було позбавлено права керування транспортними засобами та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн на підставі рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 06.06.2024 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 9).

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушень, передбачених ст.ст. 124, ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки накладене відповідно до санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП та з врахуванням положень ч. 2 ст. 36 КУпАП.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Терлюка Олега Ярославовича залишити без задоволення.

Постанову судді Золочівського районного суду Львівської області від 15 квітня 2025 року в справі про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.ст. 124, ч. 2 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА