Справа № 509/1869/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 року Суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Панасенко Євгеній Миколайович, розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 617463 від 06.04.2025 року, який надійшов на адресу суду 15.04.2025 року 05.04.2025 року о 22:50 год. гр. ОСОБА_1 знаходячись за місцем мешкання: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру, а саме висловлювався грубою нецензурною лайкою по відношенню до своєї сестри гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідальність за яке передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився, був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Так, ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачає адміністративне правопорушення, яке полягає у вчинені домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

05.04.2025 року о 22:50 год. гр. ОСОБА_1 знаходячись за місцем мешкання: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру, а саме висловлювався грубою нецензурною лайкою по відношенню до своєї сестри гр. ОСОБА_1 .

Згідно з протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 06.04.2025 року, гр. ОСОБА_1 зазначила, що за вказаною адресою проживає спільно зі своєю матір`ю, батьком та братом ОСОБА_1 . Останній, 05.04.2025 року близько 22:50 год., перебуваючи в неадекватному стані, ймовірно наркотичному, влаштував домашнє насильство, а саме висловлювався грубою нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою. На зауваження не реагував.

Разом з тим, беручи до уваги положення ч.1 ст.173-2 КУпАП та аналізуючи вказаний протокол про адміністративне правопорушення, суд приходить висновку, що інкриміноване ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП правопорушення, зазначене в протоколі, є неконкретизованим, оскільки не вбачається, в яких саме діях виразилось домашнє насильство по відношенню до гр. ОСОБА_1 .

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдано шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству", домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Розам з тим, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 617463 від 06.04.2025 року зазначено, що ОСОБА_1 від пояснень відмовився під відеозапис на бодікамеру №5. В зв`язку з чим, 16.04.2025 року судом було винесено постанову про витребування від ВнП №1 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області (67801, Одеська область, Одеський р-н, с-ще Овідіополь, вул Берегова, 9) відеозапис, який був здійснений при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 617463 від 06.04.2025 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП. Однак постанова виконана не була, відеозапис суду не надіслано.

З огляду на викладене, зібраними у справі доказами не доведено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

При розгляді справи не встановлено обов`язкового елементу складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП, - завдання або можливості завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілого.

З огляду на вимоги ч.2 ст.251 КУпАП, яка передбачає, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, суд не може в ході розгляду даної справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом.

Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Карелін проти Росії» (20 вересня 2016 року, заява N 926/08), зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Практика Європейського суду з прав людини вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що під час розгляду справи належних та допустимих доказів наявності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 суду не надано, то провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст.7, 9, 245, 247,251, 252, 279,280,283, 284,287,294 КУпАП суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду через Овідіопольський районний суд Одеської області.

Суддя Є. М. Панасенко