Справа № 362/5017/24 Головуючий в суді І інстанції - Попвич О.В.
Провадження № 33/824/1651/2025 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2025 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.,

секретар: Сіваєва Ю.В.,

за участю:

особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2024 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, інформація щодо місця роботи відсутня , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП -

В С Т А Н О В И В :

Як встановлено судом першої інстанції, 06 липня 2024 року о 15:52, в с. Крушинка, Фастівського району Київської області по вул. Київська, будинок 57, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ-11183, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, нестійка хода, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, почервоніння сітківки очей) та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі у лікаря нарколога під відеозапис на портативний відеореєстратор,чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2024 року та закрити провадження у справі.

Крім того, ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки розгляд справи проведено без його участі, про час та місце слухання він не був повідомлений про що є докази у матеріалах справи. Зі змістом зазначеної постанови ОСОБА_1 ознайомився в приміщенні Васильківського міськрайонного суду Київської області лише 29 січня 2025 року. Поштовим відправленням постанова суду від 19.09.2024 йому не надходила. Також, повістки надсилалися судом на провулок Шевченка, 12, а проживає ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана постанова винесена із порушенням норм процесуального права, суд першої інстанції поверхнево з`ясував фактичні обставини справи та належним чином не дослідив їх, не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення матеріалів справи, що потягло за собою безпідставне притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Апелянт звертає увагу на те, що документи, які знаходяться у справі були складені повністю без участі ОСОБА_1 , без проведення відповідних відеозаписів, бо фактично у справі їх немає, і на прохання надати відеозаписи останньому було відмовлено.

Зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення від 06.07.2024 обставини про наче б то керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та інші обставини на які посилається суд нічим об`єктивно не підтверджуються є надуманими працівниками поліції.

Також, невручення протоколу від 06.07.2024 суттєво вплинуло на те, що водій не мав можливості належним чином захистити свої права. По - суті, працівники поліції навмисне позбавили його можливості зробити зауваження до протоколу, не пропонувалося написати пояснення на окремому листі, а зазначили, що ОСОБА_1 відмовився від підпису.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення ОСОБА_1 , який підтримав клопотання про поновлення строку та апеляційну скаргу і просив їх задовольнити,

перевіривши матеріали справи, доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до ст. 62 Конституції України, суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження як такий, що пропущений з поважних причин, оскільки у адміністративних матеріалах відсутні докази на спростування обставин, наведених у клопотанні ОСОБА_1 .

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД за №683216 від 06.07.2022, ОСОБА_1 06.07.2024 о 15 год. 52 хв. в с. Крушинка, Фастівського району Київської області по вул. Київська, будинок 57, керував транспортним засобом ВАЗ-11183, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, нестійка хода, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, почервоніння сітківки очей) та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі у лікаря нарколога під відеозапис на портативний відеореєстратор,чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

Так, обґрунтовуючи висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя місцевого суду послався на протокол про адміністративне правопорушення, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, рапорт, відеозапис з нагрудних відеокамер. Однак, самі по собі вказані матеріали справи не можуть бути беззаперечними доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП без повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин даної справи, оскільки суд перерахувавши докази, не надав їм належної оцінки.

Так, статтею 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Також в рішенні «Коробов проти України» від 21.07.2011 ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджуються зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Під час апеляційного розгляду судом встановлено факт відсутності відеозапису на диску, який міститься в матеріалах справи про адміністративне правопорушення (а.с. 13).

Відповідно до положень ст. 266 КУпАП огляд стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У даному випадку огляд проведено у відсутність свідків та відсутній відеозапис з нагрудної бодікамери, тобто огляд проведено з порушенням, а відтак відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП, є недійсним.

При цьому, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), m. 161, Series А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає правовим позиції ЄСПЛ.

У рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998, ЄСПЛ визначив кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

Також у рішенні ЄСПЛ «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 зазначено, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширша, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Отже, суд першої інстанції не дотримався у повній мірі вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, дійшов необґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (п. 2.5 ПДР України), знівелювавши принцип презумпції невинуватості, закріплений ст. 62 Конституції України.

Суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, формально послався на докази, належним чином їх не дослідивши та не оцінивши їх як кожен окремо, так і в їх сукупності.

З урахуванням наведеного, вважаю, що доводи апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими, а тому постанова суду першої інстанції як незаконна підлягає скасуванню, а провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - закриттю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2024 року - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити,

Постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2024 року щодо ОСОБА_1 - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Рудніченко