КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 376/2854/24 Апеляційне провадження № 33/824/1903/2025Головуючий у суді першої інстанції - Батовріна І.Г. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2025 року суддя Київського апеляційного суду Нежура В.А., при секретарі Ольшевській Ю.М., розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сквирського районного суду Київської області від 12 листопада 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною другої статті 130 КУпАП та частиною четвертою статті 126 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 332455 від 07.09.2024, встановлено, що ОСОБА_1 , будучи особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, 07.09.2024 о 22 год. 19 хв., в с. Городище-Пустоварівське по вул. Центральна, керував транспортним засобом Suzuki lts 2, номерний знак, б/н, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, порушення мови, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 130 КУпАП.

Також, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 332448 від 07.09.2024, встановлено, що ОСОБА_1 цього ж дня о 22 год. 19 хв. в с. Городище-Пустоварівське по вул. Центральна, 51 керував транспортним засобом Suzuki lts 2, номерний знак, б/н, будучи позбавлений права керування транспортним засобом строком на 1 рік відповідно до постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, чим порушив вимоги пункту 2.1 а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною четвертою статті 126 КУпАП.

Постановою Сквирського районного суду Київської області від 12.11.2024 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 126 КУпАП та частиною другою статті 130 КУпАП і призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Не погоджуючись із постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення суддею першої інстанції норм процесуального та матеріального права просить скасувати постанову та закрити провадження за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Скаржник зазначає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, оскільки він не здійснював керування транспортним засобом марки Suzuki. Зазначений мопед перебував у припаркованому стані на узбіччі дороги, а ОСОБА_1 знаходився поруч з друзями, з якими проводив час. До місця їх перебування прибули працівники поліції, які звернули увагу на те, що моторолер розміщено в зеленій зоні, що є порушенням, та зробили відповідне зауваження з вимогою перепаркувати транспортний засіб.

Оскільки транспортний засіб належить скаржнику на праві власності, хоча фактичне керування ним здійснював його товариш, саме скаржник, виконуючи вимогу поліцейських, перепаркував мопед. При цьому моторолер не заводився, а був лише знятий з підніжки та переміщений вручну на узбіччя дороги. Надалі працівники поліції інкримінували скаржнику частину другу статті 130 КУпАП, а після заперечення, висловили погрозу, якщо останній не погодиться, транспортний засіб вилучать, а скаржника заберуть до відділку поліції.

Також апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Романіншін Є.В. підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.11.2024 була винесена оскаржувана постанова. Скаржник, вказує, що копію даної постанови не отримував, про її наявність дізнався після блокування банківських рахунків в рамках виконавчого провадження. Інших, достовірних відомостей, про отримання ОСОБА_1 оскаржуваної постанови, матеріали справи не містять. Апеляційну скаргу направлено до суду першої інстанції засобами поштового зв`язку 11.02.2025.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Отже, суддя, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Цих вимог закону суддя місцевого суду, розглядаючи зазначену справу дотримався не в повному обсязі.

По-перше, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 126 КУпАП, суд зазначає таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 07.09.2024 о 22 год. 19 хв. у с. Городище-Пустоварівське по вул. Центральна, 51 керував транспортним засобом Suzuki, будучи позбавленим права керування, та зазначено, що указані обставини підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення, постановою суду про попереднє позбавлення права керування, а також відеозаписами з нагрудної камери працівника поліції, на яких зафіксовано факт керування транспортним засобом саме цією особою, що свідчить про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 КУпАП.

Відповідно до частини четвертої статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 221 КУпАП передбачено, що районні, районні у місті, міські та міськрайонні суди (судді) розглядають справи про адміністративні правопорушення, визначені статтями КУпАП, у тому числі - частинами третьою і п`ятою статті 126.

Згідно статті 222 КУпАП, органи Національної поліції уповноважені розглядати справи про низку адміністративних правопорушень, серед них - справи, передбачені частинами першою, другою і четвертою статті 126 КУпАП, яка регулює відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів, або відмовилась їх пред`явити для перевірки.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 126 КУпАП здійснено з порушенням вимог процесуального закону, оскільки відповідно до статті 221 КУпАП, повноваження суду поширюються лише на розгляд справ, передбачених, зокрема, частинами третьою і п`ятою статті 126 КУпАП, натомість, як прямо передбачено статтею 222 КУпАП, розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною четвертою статті 126 КУпАП, віднесено до компетенції органів Національної поліції.

У зв`язку з цим, постанова суду першої інстанції в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 126 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження закриттю.

Щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 130 КУпАП, варто зазначити таке.

Диспозиція частини другої статті 130 КУпАП визначає склад адміністративного правопорушення, що полягає у повторному протягом року керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту з Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС і МОЗ України N? 1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція) ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають,зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.09.2024 о 22 год. 19 хв. у с. Городище-Пустоварівське по вул. Центральна, ОСОБА_1 керував транспортним засобом із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різким запахом алкоголю з порожнини рота, тремтінням пальців рук та порушенням мовлення, при цьому на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер» або в закладі охорони здоров`я відмовився, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, направленням на медичний огляд, актом огляду, рапортом поліцейського та відеозаписом із нагрудної камери. З урахуванням того, що вказані дії вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення за аналогічне правопорушення, у його діях наявний склад правопорушення, передбаченого частиною другою статті 130 КУпАП.

Разом з тим, скаржник у апеляційній скарзі зазначає, що не здійснював керування транспортним засобом, оскільки зазначений мопед перебував у припаркованому стані на узбіччі дороги, а сам він знаходився поруч із друзями. Після зауваження працівників поліції щодо неправильного розташування мопеда, скаржник, як власник транспортного засобу, виконав їхню вимогу та перепаркував його, при цьому моторолер не заводився, а був лише знятий з підніжки й вручну переміщений на узбіччя. У подальшому працівники поліції інкримінували йому вчинення правопорушення, передбаченого частиною другою статті 130 КУпАП, а на заперечення скаржника, висловлювали погрози доставлення останнього до відділку поліції. Скаржник вказав, що злякавшись погроз працівників поліції, вимушений був погодитися з останніми.

При дослідженні відеозапису з нагрудних камер працівників патрульної поліції встановлено, що факт зупинки транспортного засобу, яким нібито керував ОСОБА_1 , не зафіксовано, а матеріали справи не містять жодних доказів того, що зупинку цього транспортного засобу здійснювали саме працівники поліції. Натомість на відео зафіксовано лише фрагмент, на якому особа відповідає на запитання щодо проходження огляду, без будь-якого попереднього контексту, що підтверджувало б сам факт керування транспортним засобом або правомірність вимоги про проходження відповідного огляду, так само на відеозаписі не зафіксовані і подальші дії працівників поліції.

Крім того, слід зазначити, що рішенням Володарського районного суду Київської області від 16.01.2025 у справі № 376/2819/24 було визнано протиправною та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (серія ББА № 601334 від 07.09.2024), якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 126 КУпАП. Провадження у справі закрито. Ухвалюючи таке рішення, суд виходив із недоведеності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, зазначених у протоколі від 07.09.2024.

Враховуючи зазначене, у суду виникають сумніви щодо дотримання порядку проведення огляду на стан сп`яніння та достовірності складених за результатами такої процедури матеріалів, адже доказів, які б спростували слова скаржника, матеріали справи не містять.

Відтак, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що працівниками патрульної поліції порушено процедуру проведення огляду водія на стан сп`яніння, встановленого статтею 266 КУпАП та Інструкції, що має наслідком визнання проведеного огляду недійсним.

Згідно частини 2 статті 251 КУпАП - обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності слід керуватися принципом, згідно з яким винність особи не може ґрунтуватись на припущеннях. Будь-які сумніви у винуватості особи повинні тлумачитися на її користь.

Однак, Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За наведених вище обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 126 КУпАП та частиною другої статті 130 КУпАП.

Відповідно до частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно частини восьмої статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова Сквирського районного суду Київської області від 12 листопада 2024 рокупідлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю, у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 КУпАП та частиною другою статті 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження Сквирського районного суду Київської області від 12 листопада 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Постанову Сквирського районного суду Київської області від 12 листопада 2024 року скасувати, провадження у справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду