ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 р. Справа № 597/692/25

Суддя Заліщицького районного суду Тернопільської області Торська І.В., за участю: секретаря судового засідання Лопушняк З.П., прокурора Троян Р.Б., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за матеріалами, які надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , місце роботи 4 відділ ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

22.05.2025 на розгляд Заліщицького районного суду Тернопільської області від Управління стратегічних розслідувань в Тернопільській області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення №1595 від 15.05.2025 зазначено, що ОСОБА_1 , будучи звільненою з посади головного спеціаліста ІНФОРМАЦІЯ_3 , та відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст. 172-6 КУпАП, суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог абз.2 ч.2 ст.45 Закону, несвоєчасно, без поважних причин, а саме 03.04.2024 о 21:16 год. подала на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Прокурор в судовому засіданні просить визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу. У письмовому висновку та наданих усних поясненнях вказав, що ОСОБА_1 мала можливість подати декларацію у встановлений Законом строк, про що свідчать подані нею декларації 17.01.2024 року та 18.01.2024 року за 2022 та 2023 роки.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що з червня 2023 року по грудень 2024 вона разом з донькою перебувала за кордоном в м.Лондоні, країна Велика Британія. Дочка дуже часто хворіла. Вона не завжди мала доступність до мережі інтернет, а відтак з порушенням подала електронну декларацію. Визнає та розуміє, що подала електронну декларацію з триденним пропуском, однак умислу на приховування інформації не мала, як і не мала умислу на не подачу декларації у встановлений Законом строк.

Проаналізувавши зібрані по справі докази, дослідивши матеріали адміністративної справи та заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), відповідальність за вказаною статтею настає у випадку несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суддею встановлено, що Наказом від 31.03.2017 року Військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_4 , 03.04.2017 року ОСОБА_1 прийнято на роботу та призначено на посаду головного спеціаліста командування.

Наказом ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 №1 Д від 14.07.2021 ОСОБА_1 у зв`язку з проведенням організаційних заходів відповідно до спільної директиви Міністерства оборони України а Генерального штабу Збройних Сил України від 07.06.2021 року №Д-321/1/дск та п.1.1. ст. 41 Закону України «Про державну службу» переведено з посади головного спеціаліста командування (050546) ІНФОРМАЦІЯ_6 на рівнозначну посаду головного спеціаліста (050546) четвертого відділу.

Як вбачається з посадової інструкції державного службовця, затвердженої Начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 27.07.2021 року, посада головного спеціаліста ІНФОРМАЦІЯ_7 належить до категорії «В» посад державної служби. З якою ОСОБА_1 була ознайомлена 27.07.2021 року.

Відповідно до п. 15.4 особової картки державного службовця ОСОБА_1 , 03.04.2017 року остання була ознайомлена з вимогами і обмеженнями щодо прийняття та проходження державної служби відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про запобігання корупції».

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 №70дс від 21.06.2023 року звільнено 23.06.2023 року працівника Збройних Сил України ОСОБА_1 , головного спеціаліста ІНФОРМАЦІЯ_7 відповідно до п.2 статті 86 Закону України «Про державну службу».

Статтею 8 Закону України «Про державну службу» передбачено, що державний службовець зобов`язаний дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У статті 5 Закону України «Про державну службу» визначено, що на державних службовців поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Так, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону державні службовці є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Частиною 1 статті 45 Закону передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3 Закону, зобов`язанні щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Абзацом 2 частиною 2 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 розділу ІІ Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції № 252/23 від 08.11.2023 (далі - Порядок), щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону (щороку), абзацу другого частини другої статті 45 Закону (після припинення діяльності (після звільнення)) у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Відповідно до роз`яснень НАЗК щодо фінансової доброчесності: застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю (подання декларації, повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, повідомлення про відкриття валютного рахунку) від 13.11.2023 № 4 (зі змінами) у суб`єктів декларування виникає обов`язок щорічно подавати декларацію протягом строку здійснення діяльності, яка передбачає обов`язок подання декларації або перебування на посаді, яка зумовлює здійснення такої діяльності. Щорічна декларація подається в період з 00 год. 00 хв. 01 січня до 00 год. 00 хв. 01 квітня року, наступного за звітним роком.

Таким чином, суб`єкт декларування зобов`язаний був подати щорічну декларацію за 2023 рік до 31.03.2024.

Однак, як вбачається з даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік лише 03.04.2024 о 21 год. 16 хв., тобто несвоєчасно з пропуском строку в 3 дні.

Отже, вимог вищевказаних норм законодавства не дотрималася, внаслідок чого притягується до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, суддя дійшла висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Як на підставу пропуску строку подання декларації ОСОБА_1 посилається на те, що перебувала за межами території України з малолітньою дитиною, яка часто хворіла, не завжди мала доступність до мережі інтернет, що і зумовило втрату часового проміжку.

ОСОБА_1 по спливу незначного часу, три дні, все ж таки подала декларацію.

Відповідно до абз. 9 п.п.1 п.2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 № 223-943/0/4-17 «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» під поважними причинами несвоєчасного подання декларації слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою.

Поважних причин, які б існували і були реальними перешкодами для своєчасного подання ОСОБА_1 декларації не подано і судом не встановлено.

Таким чином, за наслідком дослідження доказів, які долучені до матеріалів справи, суд доходить висновку про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та останнього слід притягнути до відповідальності, шляхом накладення адміністративного стягнення.

Разом з тим, матеріали справи не місять жодних даних, які безпосередньо, поза розумним сумнівом вказували б на наявність у неї умислу на порушення вимог фінансового контролю чи переслідування будь-якого іншого корупційного інтересу.

Суддя також враховує, що вказаним правопорушенням не завдано значної шкоди державним чи суспільним інтересам, ОСОБА_1 визнає свій вчинок та вказала, що не мала наміру уникнути фінансового моніторингу доходів, про що свідчить та обставина, що подання декларацій нею все ж таки було здійснено, хоча і з пропуском строку, але такий є незначним та становить 3 дні.

За змістом ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому зазначена норма закону не містить будь-якого переліку умов або обставин, наявність яких дозволила би судити про малозначність правопорушення, а також застережень щодо неможливості її застосування до окремих складів адміністративних правопорушень, окрім як до тих, що визначенні в примітці до ст. 22 КУпАП (Положення цієї статті не застосовується до правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 121, частиною п`ятою статті 122, статтями 122-2,122-4, частиною третьою статті 123, частинами другою - четвертою статті 126 та статтею 130 цього Кодексу).

Тобто законодавець не ввів заборону на застосування ст. 22 КУпАП у справах, передбачених ст. 172-6 КУпАП.

Європейський суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року ЄСПЛ у справі «Ізмайлов проти Росії»).

Враховуючи, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП є формальним, оцінюючи в сукупності дії, наслідки та ставлення ОСОБА_1 до вказаних дій, декларація після звільнення нею була подана з запізненням на три дні, особу порушника, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, її сімейний стан, позитивну характеристику, самостійне виявлення нею цього порушення та подання декларації ще перед виявленням такого факту контролюючим органом, незначний ступінь вчиненого правопорушення та не заподіяння шкоди державним чи суспільним інтересам, чи спричинення великої шкоди і збитків, при відсутності обтяжуючих для стягнення обставини, суддя вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП у зв`язку з його малозначністю, обмежитись усним зауваженням на підставі положень ст.22 КУпАП.

На переконання судді, застосування такого заходу, як усне зауваження, буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 172-6 та ст.ст. 22, 23, 34, 35, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та звільнити її від адміністративної відповідальності за малозначністю правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП закрити.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Заліщицький районний суд Тернопільської області.

Повний текст постанови виготовлено 12.06.2025.

Суддя І.В.Торська