Справа № 539/2204/25
Провадження № 3/539/592/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2025

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі: головуючої судді Гуменюк Г.М., за участі секретаря судового засідання Коновал Т.Г., захисника особи що притягується до відповідальності ОСОБА_1 Волкова Д.В., розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі Лубенського міськрайонного суду матеріали, які надійшли з Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу серії ВАД №398665 від 05.05.2025 року, 01.05.2025 року близько 12год 00хв за адресою АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_1 ухилилась від виконання батьківських обов`язків щодо малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме те що останній завдав тілесні ушкодження малолітньому ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до медичної довідки №1295 діагноз забій параорбітальної ділянки ліворуч, чим порушила ст. 150 Сімейного кодексу України та ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 184 КУпАП.

Захисником ОСОБА_1 адвокатом Волковом Д.В. подано клопотання про закриття провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з тим, що кваліфікація дій ОСОБА_1 зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідає змісту ч.1 ст.184 КУпАП та фактичним обставинам справи, вважає що матеріали справи не містять доказів, які б були належними та допустимими, які в своїй сукупності доводили обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме факту ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання свого малолітнього сина. Звертає увагу суду на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням ч.2 ст.254 КУпАП. Крім того просив розгляд справи здійснювати без участі ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 будучи у встановленому законом порядку особисто своєчасно сповіщеною про місце і час розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, відтак судом постановлено розглядати справу за її відсутності.

В судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку захисник ОСОБА_1 адвокат Волков Д.В. просив закрити провадження у справі, з підстав та обґрунтувань зазначених у клопотанні.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.184 КУпАП передбачена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т. ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення дитині безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція сформульована в ч.1 ст.184 КУпАП є бланкетною, тобто такою, що не називає конкретних ознак правопорушення, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність. Таким чином, у протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути посилання на конкретну дію, яку вчинено особою, яка притягається до адміністративної відповідальності і від виконання якого саме обов`язку щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей ухилилась зазначена особа, їх зміст і в чому конкретно полягає таке порушення. При прийнятті рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності за вказаною статтею, необхідно з`ясовувати, серед іншого, чи порушила норму спеціального закону особа, якщо так, то яку саме і в чому полягає суть цих порушень, із відповідним закріпленням вказаних норм, як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в постанові суду.

Стаття 150 Сімейного кодексу України встановлює такі обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: 1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. 2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. 4. Батьки зобов`язані поважати дитину. 5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. 6. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. 7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (із змінами та доповненнями) передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Дослідивши протокол та додані до нього матеріали, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП України, з наступних підстав.

Так, згідно протоколу серії ВАД №398665 від 05.05.2025 року суть правопорушення полягає в тому, що ОСОБА_1 01.05.2025 року близько 12год 00хв за адресою АДРЕСА_2 гр. ухилилась від виконання батьківських обов`язків щодо малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме те, що останній завдав тілесні ушкодження малолітньому ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судом встановлено, що вище зазначена подія мала місце 01.05.2025 року близько 12год 00хв в м. Лубни просп. Володимирський, 104/1, а саме за адресою навчального закладу Української гімназії Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, під час перерви між уроками у період навчального процесу дітей у вказаному закладі.

Як вбачається із протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію та письмових пояснень ОСОБА_4 від 01.05.2025 року, 01.05.2025року о 16.20год. їй зателефонувала класний керівник та повідомила, що ОСОБА_2 вдарив у скроню кулаком її сина, внаслідок чого на скроні утворився синець, дана подія сталася у школі на перерві, поспілкувавшись із сином він повідомив, що ОСОБА_5 почав чіплятися словесно на що він не звертав увагу, Нікіту це роздратувало і він ударив у обличчя та бік. Зазначила також що конфлікти між дітьми відбуваються не вперше, неодноразово говорили з його мамою, результату не було.

Відповідно до довідки №1295 КП «ЛЛІЛ» ЛМР від 01.05.25 у ОСОБА_3 діагностовано «забій параорбітальної ділянки ліворуч».

Із письмових пояснень ОСОБА_3 від 05.05.2025року вбачається, що 01.05.2025 року перебуваючи на території Української класичної гімназії, за адресою: м.Лубни, просп. Володимирський, 104/1 біля класу ОСОБА_2 спровокував конфлікт після чого вдарив його у район лівої скроні.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 від 05.05.2025року вбачається, що 01.05.2025 перебуваючи на території Української класичної гімназії, за адресою: м.Лубни, просп. Володимирський, 104/1 в ході конфлікту, він вдарив однокласника кулаком у зону виска. Схожі конфлікти виникають у нього не вперше.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 від 05.05.2025року вбачається, що 01.05.2025 син ОСОБА_2 повернувшись зі школи додому повідомив їй, що у нього на перерві між уроками близько 12год. стався конфлікт з однокласником ОСОБА_3 , який нецензурно виражався у бік сина, після чого син не витримав і вдарив однокласника кулаком у висок.

Як вбачається зі змісту характеристики на ОСОБА_2 , наданої 05.05.2025 року Українською гімназією Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, навчання та поведінка у ОСОБА_2 посередні, однак мати дитини підтримує контакт з класним керівником, адекватно реагує на зауваження вчителів, стосунки в родині доброзичливі, фізичного, психологічного та психологічного насилля до дитини в сім`ї не виявлено, навчальні заняття відвідує регулярно та пропускає лише з поважних причин.

Із матеріалів справи вбачається, що як ОСОБА_2 так і ОСОБА_3 , який є потерпілим, є дітьми, малолітніми особами, та у зв`язку із їх віком і особливостями розвитку (психологічного, морально-етичного, фізіологічного) не здатні у повній мірі відобразити реальну картину подій, бути безсторонніми та об`єктивними у сприйнятті дійних обставин справи. Також на їх покази може впливати особисте ставлення один до одного (як позитивне, так і негативне). Тому суд, з об`єктивних причин, не вважає за доцільне, допитувати вказаних осіб у судовому засіданні, так як це може нанести їм психологічну травму з огляду на їх вік та життєвий досвід.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до п.9 розділу II «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1376 від 06.11.2015, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол.

Таким чином, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол та правильно кваліфіковано дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Пленум Верховного Суду України у п.16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що він не відображає суті адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, у проколі не конкретизовано суть правопорушення, в ньому не зазначені відомості, які б свідчили про конкретні обставини вчинення вказаного адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , не вказано від виконання якого саме батьківського обов`язку, передбаченого законом, та у який спосіб вона ухилилася від його виконання, з огляду на те, що така подія мала місце в навчальному закладі.

Сам по собі факт того, що ОСОБА_2 вдарив свого однокласника, не свідчить про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, а саме невиконання обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Таке формулювання адміністративного правопорушення за ч.1 ст.184 КУпАП позбавляє особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, можливості ефективно захищатися від нього і робить неможливим об`єктивний розгляд справи.

Виходячи зі змісту ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У ст.251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підставі ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Тому протокол про адміністративне правопорушення не можна вважати належним доказом, оскільки він не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Окрім того в порушення ч.2 ст.254 КУпАП протокол було складено 05.05.2025року, а подія мала місце 01.05.2025року.

Суд не може вийти за межі обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У прийнятому рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia»,заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, на думку ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельник проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

У судовому засіданні інспектор сектору СОБ Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області Большун А.В. суду пояснила, що протокол відносно ОСОБА_1 складено 05.05.2025 року, після того як було отримано письмові пояснення, оскільки вважала що слід з`ясувати всі обставини події, зазначила що ОСОБА_2 навчається в Українській класичній гімназії не так давно, у нього мають місце конфлікти з однокласниками, їй відомо, що інспектором сектору СОБ Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області Мисник В.В. було проведено з мамою профілактичні бесіди, проте будь-яких процесуальних документів, які б підтверджували що такі бесіди дійсно були проведені немає, рапортів також немає, чому класний керівник не зазначила у характеристиці про те, що проводилися профілактичні бесіди пояснити не може, чи були звернення директора гімназії до начальника ювенальної превенції відділу превенції Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області їй також невідомо. Зазначила, що при розмові із психологом ОСОБА_2 сказав, що з однокласниками у нього напружені відносини, чи мали місце провокативні дії зі сторони потерпілого їй не відомо.

Суд наголошує, що особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи. У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного правопорушення та його характер, оскільки протокол є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.

Жодних об`єктивних даних щодо ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків, в розумінні вимог ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 150 СК України, а також інших вимог законодавства в цій частині, не встановлено, а зазначені у протоколі обставини, у розумінні вимог ст. 184 КУпАП, не можуть розцінюватися як ухилення від виконання батьківських обов`язків.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б доводили, що в діях ОСОБА_1 , міститься склад вказаного правопорушення, а саме ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

За статтею 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що протокол про адміністративне правопорушення, складений з порушенням вимог ст.256 КУпАП, не містить суть адміністративного правопорушення, зокрема, не містить посилання на конкретні обов`язки від виконання яких ухилилася ОСОБА_1 01.05.2025 року о 12год. за адресою: м.Лубни, просп. Володимирський, 104/1, не містить посилання на чинне законодавство, яким передбачені відповідні обов`язки, інші відомості необхідні для вирішення справи, у зв`язку з чим вказаний протокол не може бути використаний як належний та допустимий доказ у справі, суд приходить до висновку про недоведеність, поза розумним сумнівом факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, та вважає за необхідне провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 9, 10, 184, 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 184 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в десятиденний строк з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Лубенського міськрайонного суду Г.М. Гуменюк