П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.05.2025 Справа №607/5223/25 Провадження №3/607/2458/2025

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Дуда О.О., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянина України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючої,

за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №325327 від 03.03.2025 року, 28.02.2025 о 13 год 35 хв перебуваючи за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків передбачених п.1 ст. 150 СКУ відносно свого сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до того, що малолітній ОСОБА_2 28.02.2025 о 13 год 35 хв перебуваючи в ТСШ № 3 за адресою м. Тернопіль вул. Грушевського, 3, здійснив бійку з неповнолітнім ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою хуліганських дій, чим порушив вимоги ст. 173 КУпАП, оскільки ОСОБА_2 не досяг віку необхідного для несення адміністративної чи кримінальної відповідальності відповідальність за його дії несе мати ОСОБА_4 , відповідальність за що передбачена ч.1 ст.184 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП не визнала.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Фльорків О.В. у судовому засіданні подав письмові заперечення, згідно з якими вважають, що провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 ) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі - КУпАП) підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України передбачається, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В розумінні статей 9-11 КУпАП підставою для визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення, є встановлення у вчиненому нею діянні всіх ознак складу такого правопорушення, в тому числі ознак суб`єктивної та об`єктивної сторони складу правопорушення.

Винність є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення яка виражає внутрішній психологічний зміст - психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

У цій ознаці відбивається найважливіший конституційний принцип - принцип суб`єктивного ставлення до вчиненого, тобто відповідальність тільки при наявності вини, закріплений у ст. 62 Конституції України.

У відповідності до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Із протоколу про адміністративне правопорушення Серія ВАД № 2325327 від 03.03.2025 р. (надалі - протокол про адміністративне правопорушення), складеного інспектором відділу «Служба освітньої безпеки» УПП в Тернопільській області ДПП лейтенантом поліції Смирницькою Єлізаветою, вбачається, що «..28.02.2025 о 13 год 35 хв перебуваючи за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків передбачених п.1 ст. 150 СКУ відносно свого сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до того, що малолітній ОСОБА_2 28.02.2025 о 13 год 35 хв перебуваючи в ТСШ № 3 за адресою м. Тернопіль вул. Грушевського 3 здійснив бійку з неповнолітнім ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою хуліганських дій, чим порушив вимоги ст. 173 КУпАП, оскільки ОСОБА_2 не досяг віку необхідного для несення адміністративної чи кримінальної відповідальності відповідальність за його дії несе мати ОСОБА_4 , а таким чином остання здійснила порушення вимог ст. 184 ч.1 КУпАП...».

Положеннями ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Отже, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони даного правопорушення є провина суб`єкта правопорушення, яка полягає в тому, що суб`єкт правопорушення, усвідомлюючи свої дії протиправно ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

З наведених положень статей 7, 9, 10, та ч. 1 ст. 184 КУпАП вбачається, що підставою для визнання особи винною в ухиленні від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей, як різновиду адміністративного правопорушення, є встановлення у вчиненому нею діянні всіх ознак складу такого правопорушення, в тому числі ознак суб`єктивної та об`єктивної сторони складу правопорушення.

При цьому, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, характеризується наявністю вини виключно у формі прямого чи непрямого умислу, тобто особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Вчинення ж цього діяння у разі, коли особа, яка його вчинила, не усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, не передбачала її шкідливі наслідки і не бажала їх або свідомо не допускала настання цих наслідків, виключає притягнення такої особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, умисна вина є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, яка виражає внутрішній психологічний зміст - психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності та її наслідків.

Відтак, з урахуванням наведених вимог закону визнанню особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, повинно передувати встановлення наявності у такої особи умислу на вчинення такого правопорушення та усвідомлення нею протиправного характеру своїх дій, передбачення нею шкідливих наслідків і бажання їх настання, особливостей особи порушника та потерпілого, а також наявності чи відсутності обставин, шо пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Як вказувала ОСОБА_1 у наданих нею (відібраних у неї поліцейським) поясненнях, зі слів учителя фізкультури її син ОСОБА_5 став об`єктом образ та цькувань зі сторони його однокласника ОСОБА_6 , після чого його штовхнув ОСОБА_7 , після чого між дітьми виникла бійка, та її сина побили одразу кілька хлопців з його класу (згідно наданого їй відео, на якому складно встановити хто саме з однокласників сина приймав участь у бійці), її сина били одразу кілька хлопців, причому один із них вдарив сина тенісною ракеткою.

Наведене ОСОБА_1 відповідає поясненням вчителя фізкультури ОСОБА_8 , котрий, як безпосередній очевидець та свідок подій, у наданих ним (відібраних у нього поліцейським) поясненнях також вказав на те, що 28.08.2025 р. на уроці фізкультури до нього підійшов учень ОСОБА_5 та повідомив, що його обзивали однокласники, після чого до вчителя звернувся ОСОБА_9 і вголос повідомив, щоб вчитель кудись забрав «того дурака» чи «дебіла» (вчитель точно не пам`ятає), після чого почалася бійка між ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , яку намагався припинити вчитель. В той час, коли вчитель розбороняв учнів, з іншого боку на ОСОБА_12 напав ОСОБА_13 , після чого уже зав`язалася нова бійка між ОСОБА_3 та ОСОБА_14 . Поясненнями вчителя підтверджується також обставина нанесення іншим учасником ОСОБА_15 удару бадмінтонною ракеткою по спині ОСОБА_16 .

Відтак, поясненнями єдиного свідка підтверджується, що бійка (конфлікт) між ОСОБА_3 та ОСОБА_17 спровокована саме ОСОБА_3 , котрий напав на

ОСОБА_18 відповідності до наданої освітнім закладом характеристики сина ОСОБА_1 , ОСОБА_19 , останній характеризується позитивно, навчається в повну міру своїх можливостей, але потребує постійного контролю, має навчальні досягнення середнього та достатнього рівня, домашнє завдання виконує завжди, з допомогою мами.

Натомість з наданої освітнім закладом характеристики ОСОБА_20 вбачається, що він зацікавленості до навчання не виявляє, прохання та вимоги вчителів на уроці не виконує, на уроках та перервах часто порушує дисципліну, часто на уроках не працює і не виконує домашнє завдання, словесно ображає однокласників, може зчинити бійку тощо.

Наведені обставини вчинення відносно сина ОСОБА_1 , ОСОБА_19 , образ і та цькувань, булінгу зі сторони ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , є предметом судового розгляду у справах Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області № 607/5720725 та № 607/5725/25 про адміністративні правопорушення.

Враховуючи наведені обставини, вважаємо, що матеріалами справи не підтверджується факт неналежного виконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків відносно свого сина ОСОБА_12 , зокрема факту свідомого протиправного ухилення від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків.

Більше того, з наведених поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення Серія ВАД № 2325327 від 03.03.2025 р. обставин взагалі не зрозуміло та не конкретизовано, від виконання яких саме батьківських обов`язків, передбачених ч.1 ст. 150 Сімейного кодексу України, 28.02.2025 р. ухилилася ОСОБА_1 , що позбавляє суд та учасників процесу можливості встановити склад адміністративного правопорушення/у вчиненні якого звинувачується особа, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Також, як вбачається із долученого до матеріалів справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського, за допомогою якого фіксувалося складення протоколу про адміністративне правопорушення Серія ВАД № 2325327 від 03.03.2025 р., при складанні даного протоколу здійснювався огляд відеозапису з камери відеоспостереження зі спортивного залу ТСШ № 3, котрий, як зазначено поліцейським на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського та безпосередньо у протоколі про адміністративне правопорушення Серія ВАД № 2325327 від 03.03.2025 р., додається до даного протоколу.

Проте, такий відеозапис з камери відеоспостереження зі спортивного залу ТСШ №3, до протоколу про адміністративне правопорушення Серія ВАД № 2325327 від 03.03.2025 р. та до матеріалів адміністративної справи про порушення ч.1 ст. 184 гр. ОСОБА_1 , не додано.

Відтак, до матеріалів справи не долучено доказу, вказаного у протоколі про адміністративне правопорушення Серія ВАД № 2325327 від 03.03.2025 р.

За ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При цьому, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особову яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

При цьому, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини.

Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008. заява N7460/03) справа про адміністративне правопорушення, яка розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Тобто, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом; на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд, зберігаючи принцип неупередженості і безсторонності судового розгляду, не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, враховуючи, що до матеріалів справи не долучено доказів, які поза розумним сумнівом підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, і, зокрема, не долучено доказів, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення Серія ВАД № 2325327 від 03.03.2025 р, з урахуванням вимог ст.62 Конституції України та ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, сумніви щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, слід тлумачити на її користь.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та обставини справи, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, вважають, що провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 184 КУпАП згідно протоколу про адміністративне правопорушення Серія ВАД № 2325327 від 03.03.2025 р. слід закрити за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Також у судовому засіданні вказав, що у протоколі про адміністративне правопорушення фактично викладено склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП, однак діяння ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.184 КУпАП.

Представник ОСОБА_22 батька малолітнього потерпілого ОСОБА_3 адвокат Матус Т.А. у судовому засіданні вказав, що у діяннях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення та просить притягнути її до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_22 у судовому засіданні вказав, що конфлікти між малолітнім ОСОБА_2 та його дитиною у школі, ініціатором яких є малолітній ОСОБА_2 , трапляються не вперше та просить притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріли справи, заслухавши пояснення, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При цьому, відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Частиною 1 ст.184 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Частиною 3 ст.184 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення міститься посилання на ч.1 ст.150 СК України, проте не зазначено та не конкретизовано від яких саме обов`язків ухилилась ОСОБА_1 , а саме щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання чи виховання малолітніх дітей, як про це вказано у диспозиції ч.1 ст.184 КУпАП, натомість вказано у протоколі про адміністративне правопорушення ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП, вчинення якого ОСОБА_1 не інкримінується.

Наведені обставини позбавляють суд встановити наявність чи відсутність у діяннях ОСОБА_1 як об`єктивної, так і суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

З огляду на викладене, суд вважає недоведеною наявність у діяннях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

За даних обставин, вважаю, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності слід закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Керуючись ст. ст. 9, 124, 247, 251, 252, 256, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі стосовно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП закрити у зв`язку з наявністю обставин, передбачених п.1 ст.247 КУпАП, тобто відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративною правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційним судом.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддяО. О. Дуда