Справа № 364/448/25
Провадження № 3/364/232/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2025, суддя Володарського районного суду Київської області Моргун Г.Л., розглянувши матеріали, які надійшли від батальйону № 2 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності: неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ,

про вчинення правопорушень, передбачених, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

УСТАНОВИЛА:

20.05.2025 до Володарського районного суду Київської області надійшов адміністративний матеріал відносно неповнолітнього ОСОБА_1 , про вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 , ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Ознайомившись із адміністративними матеріалами, суддею встановлено, що протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, серії ЕПР1 №326228; серії ЕПР1№ 326222, складено відносно однієї і тієї ж особи, а саме неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а відтак дійшла висновку про необхідність об`єднання їх в одне провадження та присвоєння єдиного унікального номера 364/448/25 (провадження № 3/364/232/25). Судовий розгляд призначений на 09.06.2025 о 09:40.

Прокурор, залучений до справи з огляду на рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2016 у справі «Карелін проти Росії» та від 06.10.2022 у справі «Бантиш та інші проти України» щодо визнання порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині неупередженості суду через відсутність сторони звинувачення у справі про адміністративне правопорушення, а також з огляду на повноваження прокурора, визначені ст. 250 КУпАП, не з`явився.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та його законні представники ( мати, батько) не з`явилися про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, шляхом надсилання смс повідомлень на номери телефонів батьків судових повісток про виклик до суду та відповідними телефонограмами.

Законна представниця неповнолітнього ОСОБА_1 мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , надала до канцелярії суду свою заяву, якою просила судовий розгляд справи провести за її відсутності та відсутності її неповнолітнього сина, оскільки вони виїжджають за межі України та прибути на визначену судом годину не мають можливості. Одночасно вказала, що докладе всіх зусиль, щоб син в подальшому не вчиняв подібного. Просила прийняти рішення щодо покарання на розсуд суду .

Неповнолітній ОСОБА_1 (повних 16 років) надав до суду заяву, якою повідомив суд, що визнає свою провину у вчиненні зазначених правопорушень та обіцяв у подальшому не допускати подібних правопорушень, розкаюється у вчиненому.

Зі змісту статі 268 КУпАП вбачається, що розгляд матеріалів за вчинення правопорушень передбачених статтями 126 та 130 КУпАП не є обов`язковою, якщо особа була належним чином повідомлена про розгляд та не вимагала відкладання, доходжу висновку, що справа може бути розглянута за відсутності неповнолітнього ОСОБА_1 та його законної представниці матері ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що 10.05.2025 о 16:30 за адресою: вул Ярослава Мудрого в селищі Володарка, Білоцерківського району, Київської області ( Володарська ОТГ), водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керував транспортним засобом ЗАЗ-1103 «Славумта» (ZAZ-1103 Slavuta), державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводилася на місці зупинки транспортного засобу, за згоди водія, за допомогою газоаналізатора Драгер ( Drager) ARNK 0534, тест 3976, результат огляду позитивний 1,46 ‰. Від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовився. Своїми діями порушив вимоги п. 2.9а ПДР України та вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім зазначеного, 10.05.2025 о 16:30 за адресою: вул Ярослава Мудрого в селищі Володарка, Білоцерківського району, Київської області (Володарська ОТГ), водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керував транспортним засобом ЗАЗ-1103 «Славумта» (ZAZ-1103 Slavuta), державний номерний знак НОМЕР_1 , при цьому не мав права на таке керування, не отримував посвідчення водія відповідної категорії. Своїми діями, порушив п. 2.1.а ПДР України та вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини та дійшов висновку про винуватість неповнолітнього у вчиненні вказаних правопорушень, виходячи з наступних міркувань.

Так, відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

За приписами ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина).

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимогст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно вимогст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Згідно зіст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Провина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, окрім визнання ним своєї вини, про що він зазначив у своїх письмових поясненнях, стверджується сукупністю доказів, які були оглянуті та досліджені у повному обсязі, зокрема матеріалами адміністративної справи, а саме:

- обставинами, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 326228 та у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 326222 від 10.05.2025;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ( огляд проведено у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці);

- направленням від 10.05.2025 на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до Володарської ЦРЛ;

- направленням від 10.05.2025 на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до Ставищенської РЛ ;

- алкотестер 6820 Drager Alcotest прилад ARHK-0554, з результатом тесту № 3976 1,46 ‰;

- розпискою ОСОБА_3 (бабуся особи, яка притягається до адміністративної відповідальності) про доставлення автомобіля за домашньою адресою;

- даними відеозапису з нагрудної БК № 476441 від 10.05.2025, долученого до матеріалів справи.

Зазначені докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою. При цьому, достатні та допустимі дані, які б спростовували чи ставили під сумнів наведені досліджені докази, вказували про порушення вимог статті 266 КУпАП під час їх отримання, у справі відсутні і не встановлені, а також суду не подавалися і не повідомлялися.

З огляду на наведене, дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, порушення пункту 2.9 а ПДР, яким встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, порушення 2.1а Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. (ст. 1 КУпАП).

Позбавлення права керувати транспортними засобами має відповідати загальній меті будь-якого стягнення, передбаченій ст. 23 КУпАП. У контексті розглядуваного питання особливої уваги набуває досягнення мети стягнення щодо запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, з дотриманням засади справедливості та принципу рівності всіх перед законом.

Суд звертає увагу на те, що безпосередньо у ст. 30 КУпАП не встановлено обмежень щодо накладення стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, коли воно передбачене у санкції статті (санкції частини статті) особам, які на момент вчинення адміністративного правопорушення не мали права керувати транспортними засобами.

Суб`єктом адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП є фізична особа, яка досягла 16-річного віку (загальний), і керує транспортним засобом, незалежно від того, чи має вона на це право.

Крім того, санкції ч. 2 ст.126 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативними та передбачають накладення штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом.

Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340, передбачено, що позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами здійснюється відповідно до законодавства (п. 20).

Виходячи із системного аналізу зазначених норм, суд вважає, що правова природа стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної статті (частини статі) КУпАП, і полягає у забороні керувати транспортними засобами.

Так, внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди майну, здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Разом із тим, Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З огляду на викладене суд вважає за необхідне, також, застосувати принцип аналогії найбільш близької галузі - кримінального права.

Так, Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 04.09.2023 у справі №702/301/20 прийшла до висновку, що особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

Також ОП ККС ВС у вказаній постанові зазначила, що підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.

Незважаючи на те, що у вказаній постанові йдеться про додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами за вчинення особою кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 286, 286-1 КК, але правовий висновок, наведений у ній, підлягає застосуванню і у справах про адміністративні правопорушення при вирішенні питання про можливість застосування адміністративного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки незалежно від виду правопорушення, чи то воно є кримінальним, чи то адміністративним, у будь-якому разі, йдеться про той самий захід примусу, а саме про позбавлення права керувати транспортними засобами, у зв`язку з вчиненням правопорушення, а також, у будь-якому разі, має бути дотримана засада справедливості та принцип рівності всіх перед законом при застосуванні цього заходу примусу.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із аналізу положень ст. ст. 1, 23, 30, 33, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, особі, яку визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП та яка виконувала функції водія під час вчинення цього правопорушення, суд має призначити стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа (водій) на момент вчинення цього адміністративного правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами чи не мала.

Відповідно до ст. 13 КУпАП, у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-2, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Суд враховує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на дату вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч. 2 ст. 126 КУпАП, досяг 16-річного віку, а відтак може підлягати відповідальності на загальних підставах.

При визначенні можливості застосування до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заходів впливу, передбаченних ст. 24-1 КУпАП, суд враховує підвищену суспільну небезпечність вчинених адміністративних правопорушень, а відтак доходжу висновку про необхідність застосування адміністративного стягнення на загальних підставах.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність відповідно до ст. 34 КУпАП є вчинення адміністративних правопорушень неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують відповідальність відповідно до ст. 35 КУпАП судом не встановлено.

За наведених обставин, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 та ч. 2 ст. 126 КУпАП є доведеною, а правопорушення вчинено в умовах очевидності.

Згідно положень ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Відсутність у порушника посвідчення водія не є реабілітуючою обставиною при накладенні адміністративного стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 та ч. 2 ст .126 КУпАП, які не передбачають альтернативної відповідальності за вчинення такого правопорушення.

Визначаючи вид адміністративного стягнення, беру до уваги характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки, особу правопорушника, положення ст. 36 КУпАП, у виховних цілях та з метою запобігання вчинення нових правопорушень на ОСОБА_1 слід накласти остаточне адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є більш серйозною з числа вчинених у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавлення права керування строком на 1 (один) рік, що є безальтернативним.

На підставі ст. 40-1 КУпАП з правопорушника слід стягнути судовий збір у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір».

Враховуючи, що факт скоєння правопорушення знайшов своє підтвердження у суді, керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Визнати винним громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Його ж визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 36 КУпАП накласти на громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу, який становить одна тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - 605 гривень 60 копійок судового збору в дохід держави на рахунок: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Після набрання постановою законної сили, копію постанови направити батальйону № 2 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - для виконання.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у добровільному порядку у встановлений строк, копія постанови буде направлена до відділу державної виконавчої служби для примусового виконання.

Згідно із статтею 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови, про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та витрати на облік правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Г. Л. Моргун

Постанова набрала законної сили з "_____" __________20__

Строк предявлення постанови до виконання три місяці