Справа 682/1202/25
Провадження № 3/682/451/2025
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 червня 2025 року м.Славута
Суддя Славутського міськрайонного суду Хмельницької області Матвєєва Н.В., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, притягувався до адміністративної відповідальності,
- за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,
В призначений час ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки за місцем проживання, а також шляхом направлення SMS-повідомлень на його номер мобільного телефону.
Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.
В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 було відомо про існування протоколу у справі про адміністративне правопорушення та наявність провадження у справі відносно нього в суді, проте останній не вжив належних заходів, щоб дізнатись про стан розгляду даної справи, заяв та клопотань до суду не подавав.
Також слід зазначити, що положення ст. 268 КУпАП не містять заборони щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Дослідивши докази у справі приходжу до наступного висновку.
Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно п. 2.9 а ПДР України, в порушенні якого звинувачується ОСОБА_1 , водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.2 КУпАП підтверджується:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 321685 від 06.05.2025, яким зафіксовано обставини вчиненого правопорушення;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціальних технічних засобів від 06.05.2025, згідно із яким ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з за допомогою приладу Драгер, результат 2,28 ‰;
- результатами алкотесту Drager 680 від 06.05.2025 № 996, згідно із яким ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, результат 2,28 ‰;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в КП "Славутська МЛ" від 06.05.2025 року;
- копією постанови Великоновосілківського районного суду Донецької області від 02.08.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП;
- відеоматеріалами відносно ОСОБА_1 , якими зафіксовано факт керування останнім транспортним засобом та проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з.
З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що підтверджується відповідною розпискою, наявною у матеріалах справи.
За таких обставин приходжу до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, яким передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до ст. 33 КУпАП, стягнення накладається в межах, установлених цим Кодексом. При накладенні стягнення враховуються характер правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
При розгляді справи суд враховує характер вчиненого правопорушення, а саме вчинення правопорушення на транспорті, що за своєю природою носить досить високий рівень суспільної небезпеки, так як транспорт є підвищеним джерелом небезпеки, особу ОСОБА_1 , який неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, відсутність альтернативних стягнень, передбачених ст.130 ч.2 КУпАП, приходжу до висновку про необхідність накладення стягнення відповідно до санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП.
З огляду на наведене, враховуючи положення КУпАП, вважаю за необхідне призначити ОСОБА_1 адміністратвине стягнення в межах санкції ч. 2 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Окрім того, згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
За таких обставин наявні підстави для стягнення із ОСОБА_1 на користь держави судового збору у сумі 605,6 грн.
Керуючись ст.40-1, ч.2 ст. 130, 268, 283- 285 КУпАП, суддя
п о с т а н о в и в:
Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Роз`яснити, що згідно зі статтею 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про адміністративне стягнення згідно із статтею 308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга може бути подана до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд.

Суддя Н.В. Матвєєва