ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 551/9/25 Номер провадження 33/814/407/25Головуючий у 1-й інстанції Вергун Н. В. Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Шишацького районного суду Полтавської області від 14 лютого 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з професійно - технічною освітою, непрацюючого, одруженого, військовозобов`язаного, не особу з інвалідністю І чи ІІ групи,

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

За постановою судді, ОСОБА_2 21 грудня 2024 року, о 19 год. 30 хв. по вул. Соснова у с. Ковалівка Миргородського району Полтавської області керував автомобілем марки « OPEL ACTRA » державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (порушення координації рухів та мови, різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, ОСОБА_2 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Окрім цього, ОСОБА_2 21 грудня 2024 року, о 19 год. 30 хв. по вул. Соснова у с. Ковалівка Миргородського району Полтавської області керував автомобілем марки «OPEL ACTRA», державний номерний знак НОМЕР_1 , у порушення вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно керувати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, унаслідок чого допустив з`їзд з дорожнього полотна, що призвело до пошкодження транспортного засобу.

У поданій апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 просить скасувати постанову судді у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.1 ст. 130 КУпАП, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вважає складання протоколу №776456 безпідставним та необґрунтованим, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого за ст.124 КУпАП.

Заподіяння механічних ушкоджень власному автомобілю не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Зазначає, що при складенні протоколу працівники поліції не роз`яснили особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, його права і обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП.

Вказує, що не відмовлявся проходити медичний огляд і здати аналізи в найближчому медичному закладі в Шишаках, про що є відповідний запис в поясненні до протоколу. Однак направлення на медичний огляд було виписано ОСОБА_3 в Миргородську міську лікарню о 21 годині 15 хвилин, вже після складання протоколу.

Апелянт вважає складання протоколу №775393 безпідставним і необґрунтованим, оскільки він не керував автомобілем і ніяких підстав для огляду на стан сп`яніння працівники поліції не мали, в матеріалах справи відсутні будь-які докази про перебування його за кермом і в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

На переконання апелянта, у справі про адміністративне правопорушення відсутній факт керування транспортним засобом, тим самим не було доведено факту керування транспортним засобом, а тому відмова особи, котра не була водієм від огляду на такий стан не може утворювати собою порушення з його боку вимог ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце судового розгляду, у судове засідання Полтавського апеляційного суду не з`явився, надіслав клопотання про проведення розгляду апеляційної скарги без його участі, за таких обставин, вважаю за можливе проводити апеляційний розгляд справи за відсутності учасників справи, що відповідно до ст.294 КУпАП не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ст. 124 КУпАП є законними та відповідають фактичним обставинам справи.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, яким судом першої інстанції була надана належна оцінка.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невизнання ОСОБА_2 апеляційний суд розцінює як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки вище зазначені обставини викладені в апеляційній скарзі не спростовують факт керування ОСОБА_2 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди та не звільняють його від відповідальності за скоєне.

Так, вина ОСОБА_2 підтверджується: -даними протоколів про адміністративне правопорушення серії ААД №775393, №776456 від 21 грудня 2024 року, в яких викладено обставини правопорушень; -направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 21 грудня 2024 року, згідно якого у ОСОБА_2 уповноваженою особою Національної поліції виявлені наступні ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини роти, порушення мови та координації рухів, огляд не проводився; - письмовими пояснення ОСОБА_2 від 21.12.2024, в яких останній вказав, що від проходження медичного огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу та у медичному закладі відмовився у зв`язку з тим, що працівники поліції не уповноважені проводити такі огляди. При цьому, погоджувався пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у медичного експерта протягом 24 годин;

- схемою місця дорожньо транспортної пригоди від 21 грудня 2024 року, на якій зафіксовані дорожня обстановка, та напрямок руху транспортного засобу, його положення на місці пригоди та видимі зовнішні пошкодження транспортного засобу «OPEL ACTRA», державний номерний знак НОМЕР_1 , а саме: пошкодження лівого дзеркала, лівого крила та лівої передньої двері.

При цьому, на відеозапису долученого до матеріалів справи зафіксовані обставини виявлення ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_2 , які доведені до його відома, зафіксована пропозиція поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі, на що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на місці або в закладі охорони здоров`я, оскільки як він вважав, працівники поліції не уповноважені проводити такий огляд, роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння була чіткою і зрозумілою для сприйняття.

Апеляційний суд не приймає до уваги посилання щодо невинуватості ОСОБА_2 , оскільки відмова від вимоги поліцейського пройти в установленому порядку огляд на стан сп`яніння на місці або в медичному закладі є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи був водій в стані алкогольного сп`яніння, і пояснення щодо відсутності ознак алкогольного сп`яніння та не бажання проходити огляд на стан сп`яніння не є підставою для звільнення від адміністративної відповідальності.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не встановлено факту керування транспортним засобом та перебування за кермом автомобіля ОСОБА_2 є безпідставним та спростовується матеріалами кримінального провадження, зокрема й відеозаписом з бодікамери та письмовими поясненнями ОСОБА_2 , який не заперечував факту керування та вказував, що їхав із центра села та з`їхав на узбіччя внаслідок переслідування іншим транспортним засобом, при цьому сторонніх транспортних засобів та осіб на місці пригоди по приїзду працівників поліції не виявлено.

Оскільки ОСОБА_2 у порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, суд першої інстанції обґрунтовано та на законних підставах притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки заподіяння механічних ушкоджень власному автомобілю не утворює склад адміністративного правопорушення, на переконання апеляційного суду, є помилковими та спростовується матеріалами справи у своїй сукупності.

Так, ст.124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Водночас, всупереч тверджень апелянта, матеріали справи не місять даних, що вказаний транспортний засіб належить саме водію ОСОБА_2 на праві приватної власності, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення власником транспортного засобу, яким керував ОСОБА_2 , вказана інша особа, а саме ОСОБА_4 .

Даних про належність транспортного засобу саме ОСОБА_2 останнім не надано ані до суду першої інстанції, ані апеляційному суду.

Відповідно до п.12.1 Правил дорожнього руху під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

За порушення п. 12.1 Правил дорожнього руху передбачена адміністративна відповідальність за статтею 124 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів адміністративного провадження, водієм ОСОБА_2 не було дотримано вищезазначених правил дорожнього руху, оскільки він не врахував дорожню обстановку, тобто не виконав вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого відбулося пошкодження транспортного засобу.

Аналізуючи дорожню обстановку, яка склалася 21.12.2024 апеляційний суд приходить до висновку, що водій ОСОБА_2 у загальному випадку повинен був керуватися вимогами п. 12.1 Правил дорожнього руху України.

Таким чином, враховуючи схему місця події та характер механічних пошкоджень автомобіля, за результатами розгляду всіх фактичних обставин справи в судовому засіданні встановлено, що в діях водія ОСОБА_2 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.

Таким чином, згідно з матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 в дорожній обстановці, що склалася був учасником процесу дорожнього руху, а тому він є суб`єктом правопорушення, вимоги Правил дорожнього руху ОСОБА_2 дотримані не були, та в його діях наявні обставини, що перебувають у причинному зв`язку з настанням механічних пошкоджень.

Посилання апелянта на те, що схема дорожньо-транспортної пригоди має неточності у схематичному зображенні міжосевого розміру між передніми та задніми колесами жодним чином не спростовує в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Будь-яких доказів на спростування викладених у протоколах про адміністративне правопорушення за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та постанові судді обставин матеріали справи не містять, ОСОБА_2 не надані, зауваження ОСОБА_2 у протоколах відсутні.

Враховуючи зазначене апеляційний суд дійшов переконливого висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи про вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП.

Досліджені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву та давали суду підстави для висновку про визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доказів, які б свідчили про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи апелянт не надав.

Постанова судді районного суду відповідає вимогам Закону, істотних порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для зміни чи скасування судового рішення не встановлено.

За таких підстав, обґрунтування апеляційної скарги не спростовують законних висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Шишацького районного суду Полтавської області від 14 лютого 2025 року щодо ОСОБА_2 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.М. Герасименко