Справа № 366/1496/25
Провадження № 3/366/1050/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2025 с-ще Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Слободян Н.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

потерпілої ОСОБА_2 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділення поліції №1 (с-ща Іванків) Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

І. Суть правопорушення, визнана суддею доведеною

17.05.2025, приблизно о 16 год. 55 хв., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки GEELY CK з реєстраційним номером НОМЕР_1 , під час виїзду на нерегульоване перехрестя з автомобільною дорогою «Київ-Овруч», не надав перевагу в русі автомобілю марки Renault Megane з реєстраційним номером НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі та скоїв зіткнення з ним. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 16.11 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

ІІ. Позиції осіб, які беруть участь у провадженні по справі

У судовому засіданні ОСОБА_1 провину у вчиненому визнав, але причиною пригоди назвав те, що перед перехрестям в керованому ним автомобілі раптово відмовили гальма, внаслідок чого він виїхав на головну дорогу та зіткнувся з автомобілем під керуванням потерпілої. Він починав рух з с. Блідча та рухався в бік с-ща Іванків. З ним в автомобілі перебував його знайомий (просив допитати його як свідка). Від с. Блідча до місця пригоди орієнтовно 25-30 км. При цьому, по напрямку руху є значні заокруглення дороги, на яких гальма в автомобілі спрацьовували нормально, а перед перехрестям вони зникли. Перед перехрестям до початку гальмування його швидкість становила орієнтовно 80-90 км/год. Коли він натиснув на гальма, швидкість автомобіля знизилась орієнтовно до 50-60 км/год., після чого гальмівна система перестала працювати, внаслідок чого він виїхав на перехрестя з головною дорогою та сталась ДТП. З місця пригоди додому його автомобіль доставлено шляхом буксирування на гнучкому тросі, гальмував він під час буксирування шляхом увімкнення коробки перемикання передач, регулюючи швидкість автомобіля додатково увімкненням/вимкненням автомобільного щеплення.

Потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що в день пригоди рухалась по автодорозі сполученням «Київ-Овруч» в напрямку з селища Іванків до м. Києва (їхала з дитиною в лікарню). Швидкість руху її автомобіля становила орієнтовно до 100 км/год (80-90). Рухаючись до перехрестя бачила автомобіль ОСОБА_1 , який, як вона це сприйняла, намагався «проскочити» перехрестя першим, збільшуючи для цього швидкість свого руху. Внаслідок ДТП автомобіль під її керуванням пошкоджений. На місце події приїхала швидка допомога, але нікого не госпіталізували. Серйозних травм ніхто не отримав.

Допитаний за усним клопотанням ОСОБА_1 свідок ОСОБА_3 пояснив відомі йому обставини пригоди. ОСОБА_1 є його знайомим, вони не родичі та не пов`язані трудовими або службовими відносинами. Свідок перебував в гостях в с. Блідча, звідки його забирав ОСОБА_1 (забрати попросив свідок). Швидкість руху автомобіля була орієнтовно 80 км/год. (Спідометр він не бачив, показник швидкості назвав з внутрішнього відчуття). Перед перехрестям він відчув, що автомобіль знизив швидкість орієнтовно з 80 до 60 км/год., після чого швидкість не зменшувалась. Він дивився на водія ОСОБА_1 , який намагався гальмувати, потім він (водій) сказав, що відмовили гальма, після чого автомобіль виїхав на перехрестя та сталась пригода. Внаслідок ДТП він травм не отримав.

ІІІ. Оцінка судді

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення складений правильно, відомості, які у ньому відображені відповідають фактичним обставинам справи, правопорушення кваліфіковано вірно, а наявні в матеріалах справи докази є належними, допустимими і достатніми у своїй сукупності, та за принципом доказування «поза розумним сумнівом» доводять, що в діях ОСОБА_1 є подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Зокрема, в його діях наявне порушення п. 16.11 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Його провина у вчиненні адміністративного правопорушень підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 333475 від 17.05.2025;

- схемою місця ДТП від 17.05.2025;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 17.05.2025.

Із матеріалів справи не встановлено обставин, які б виключали його адміністративну відповідальність.

3.1 підстави відхилення доводів сторони захисту

Щодо пояснень ОСОБА_1 про виникнення раптової несправності гальмівної системи керованого ним транспортного засобу як причину настання ДТП, то суддя такі пояснення оцінює критично.

По-перше, загальні обов`язки, які ставляться до водіїв транспортних засобів визначені розділом 2 ПДР.

Відповідно до п.п. «а», «б» п. 2.3 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

перед виїздом перевірити та забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу;

бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Перевірка технічного стану транспортного засобу включає в себе також і перевірку справності гальмівної системи автомобіля, оскільки такий елемент є складовою технічної частини транспортного засобу, призначений для уникнення пригод та імовірного спричинення шкоди майну та здоров`ю як інших громадян, так і самого водія.

Така перевірка здійснюється шляхом: протиску педалі гальма в стоянковому положенні на предмет її провалу в нижнє положення без спротиву гальмівної системи (водій майже не застосовує механічну силу ніг для протиску педалі в нижнє положення, яка блокує колеса автомобіля); перевіркою наявності гальмівної рідини в резервуарах; візуальним оглядом наявності підтікання рідини з гальмівних магістралей гальмівною системи.

Тому, перед тим як керувати транспортним засобом, водій зобов`язаний як для власної безпеки, так і безпеки третіх осіб пересвідчитись у справності автомобіля і лише після цього розпочинати його рух.

По-друге, як зазначив ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_3 , з с. Блідча до місця пригоди автомобіль долав значну відстань (орієнтовно 20-30 км), при цьому по ходу руху були значні заокруглення дороги, які для їх проїзду вимагають застосування системи гальмування транспортного засобу для недопущення перекидання автомобіля. Під час проїзду таких ділянок дороги несправностей гальмівної системи ОСОБА_1 не виявлено.

По-третє, наявність таких обставин лише зазначається ОСОБА_1 та не підтверджується переконливими доказами.

Суддя враховує показання допитаного за клопотанням ОСОБА_1 свідка ОСОБА_3 , однак зауважує, що надані їх відомості є внутрішньою оцінкою зовнішніх обставин пригоди, які свідок твердо оцінити та переконливо стверджувати про їх наявність не може, оскільки про раптове зникнення гальм він дізнався зі слів ОСОБА_1 під час руху, сам не мав можливості як пасажир самостійно вжити заходів до зупинки транспортного засобу і відповідно надав суду відомості, отримані зі слів водія. При цьому, свідок зазначив, що ніким не оспорюється та підтверджується поясненнями ОСОБА_1 про те, що автомобіль перед перехрестям, після натискання на гальма знизив швидкість руху з 80 на 60 км/год, що з урахуванням первинної, до натискання на гальма швидкості є значним показником її зниження (фактично на 20 %), про що також свідчить внутрішнє відчуття свідка як пасажира автомобіля.

Крім цього, питання про технічний стан транспортного засобу в частині справності гальмівної системи перед ДТП є предметом проведення автотехнічної експертизи, оскільки потребує спеціальних знань.

Положеннями КУпАП питання призначення судових експертиз не визначено. При цьому, висновок експерта є одним з джерел доказування у справах про адміністративні правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП.

В такому випадку, для обґрунтування позиції суду в частині відхилення доводів ОСОБА_1 , суддя приходить до висновку про застосування до цієї справи аналогії права з таких підстав.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

За приписом ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» - висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 визначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11.10.2011 у справі №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього Рішення, Конституційний Суд України зазначає, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 (заява № 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі OZTURKv.GERMANY від 21.02.1984, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення з урахуванням, зокрема, розміру та характеру стягнень, для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення.

Верховний Суд у складі колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 16.02.2021 у справі № 263/10894/2020 (касаційне провадження № 51-36км21) визначив, що «відповідно до усталеної судової практики, яка ґрунтується на системному аналізі міжнародних актів з урахуванням рішень Конституційного Суду України, суди в певних випадках вправі застосовувати принцип аналогії закону. У цьому випадку найбільш близьким до адміністративно-деліктної галузі права є кримінальне процесуальне законодавство.»

Враховуючи викладене, суддя до виниклих правовідносин застосовує положення кримінального процесуального закону.

За ч.ч. 1, 2 ст. 332 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо:

1) суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності;

2) під час судового розгляду виникли підстави, передбачені частиною другою статті 509 цього Кодексу;

3) існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності.

Згідно з ч. 1 ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Відповідно до ст. 243, ч. 1 ст. 244 КПК експерт залучається у разі наявності підстав для проведення експертизи за дорученням сторони кримінального провадження.

Сторона захисту має право самостійно залучати експертів на договірних умовах для проведення експертизи, у тому числі обов`язкової.

Експерт може бути залучений слідчим суддею за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу.

Сторона захисту має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про проведення експертизи у разі, якщо:

1) для вирішення питань, що мають істотне значення для кримінального провадження, необхідне залучення експерта, проте сторона обвинувачення не залучила його або для вирішення залученим стороною обвинувачення експертом поставлені запитання, що не дозволяють дати повний та належний висновок з питань, для з`ясування яких необхідне проведення експертизи, або існують достатні підстави вважати, що залучений стороною обвинувачення експерт внаслідок відсутності у нього необхідних знань, упередженості чи з інших причин надасть або надав неповний чи неправильний висновок;

2) сторона захисту не може залучити експерта самостійно через відсутність коштів чи з інших об`єктивних причин.

Враховуючи обставини цієї справи та наведені положення кримінального процесуального закону за аналогією права, ОСОБА_1 , як сторона захисту, не був позбавлений можливості заявити клопотання про призначення авто-технічної експертизи для підтвердження своїх пояснень в частині настання раптової несправності гальмівної системи керованого ним автомобіля.

При цьому, в суду не було підстав, визначених ч. 2 ст. 332 КПК для призначення експертизи з власної ініціативи.

Враховуючи викладені обставини в сукупності, суддя відхиляє доводи ОСОБА_1 про раптову відмову гальмівної системи його автомобіля як обставину, яка має значення під час встановлення причинно-наслідкового зв`язку між його діями та спричиненими наслідками внаслідок ДТП.

IV. Накладення стягнення

Суддя, у відповідності до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність, суддею не встановлено.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суддя враховує особу ОСОБА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягався (інших відомостей матеріали справи не містять), частково, з огляду на його пояснення, визнав провину у вчиненні правопорушень.

З огляду на встановлені обставини справи, а також враховуючи характер вчиненого правопорушення, вид і міру адміністративного стягнення, яке застосовується до правопорушника за його вчинення, суддя приходить до висновку про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу за санкцією ст. 124 КУпАП.

Саме такий вид адміністративного стягнення на переконання судді буде достатнім та необхідним для виконання завдань КУпАП, зокрема він забезпечить запобігання вчинення правопорушником нових правопорушень, його виховання у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків та відповідальності перед суспільством.

V. Інші питання, пов`язані з винесенням постанови

5.1 судовий збір

Статтею 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

5.2. щодо тимчасово вилучених речей і документів.

Відповідно до ч. 4 ст. 265-1 та п. 6 Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1086 (зі змінами), тимчасово вилучене посвідчення водія, у зв`язку з накладенням адміністративного стягнення, не пов`язаного з позбавленням права керування транспортними засобами, підлягає поверненню ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 24, 40-1, 124, 283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень без позбавлення права керування транспортними засобами

(реквізити для оплати штрафу отримувач: ГУК у Київ. обл./м.Київ/21081300, банк отримувача: Казначейство України(ел. адм. подат.), , рахунок отримувача UA0010001, код класифікації доходів 21081300, призначення платежу: адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, № протоколу про адміністративне правопорушення).

Тимчасово вилучене посвідчення водія серії НОМЕР_3 , повернути ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

реквізити для оплати - отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106 , код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

У відповідності до ч. 1 ст. 307, ч.ч. 1, 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому копії цієї постанови, а в разі її оскарження не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. Документ, що підтверджує сплату штрафу, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення зазначеного строку має бути надісланий до Іванківського районного суду Київської області.

У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, ця постанова буде направлена для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, його роботи або за місцезнаходженням його майна, де з правопорушника буде стягнуто подвійний розмір штрафу та витрати на облік правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особами, визначеними ч. 2 ст. 294 КУпАП до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Іванківський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня вручення копії постанови.

Строк пред`явлення до виконання цієї постанови становить три місяці.

Суддя Н.П. Слободян