1Справа № 335/2762/25 3/335/965/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя Сиротенко В.К., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Азейбарджана, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

25.03.2025 року до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя з Управління патрульної поліції в Запорізької області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України надійшов адміністративний матеріал за протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№271310 від 14.03.2025 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП, зі змісту якого вбачається, що 14.03.2025 року о 16 год. 30 хв. в м. Запоріжжя, площа Маяковського-просп. Соборний 186А, водій ОСОБА_2 , керував транспортним засобом ВАЗ 2109, державний номерний знак НОМЕР_1 , при цьому не маючи права керування таким транспортним засобом, правопорушення вчинене повторно протягом року (притягався постановою серії ЕНА 3772392 02.01.2025). Під час перевірки документів було встановлено у водія є посвідка на постійне проживання з 2019 року, згідно ПКМУ №340 від 08.05.1993 року водій повинен був замінити посвідчення водія у строк 60 діб з моменту видачі посвідки,

ОСОБА_3 ставиться в провину порушення вимог п.2.1.а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Судове засідання, яке було призначене на 22.04.2025 року було відкладено за клопотанням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності відкладено на 12.05.2025 року.

06.05.2025 року від захисника-адвоката Домарацької М.С. надійшло клопотання про відкладення. В обґрунтування зазначено, що ОСОБА_2 не має можливості, з`явитись до судового засідання, оскільки виїхав закордон і 02 травня 2025 року повертався до України, проте при перетині державного кордону України державними прикордонниками йому було відмовлено в в`їзді на територію України та повідомлено, що Державна міграційна Служба винесла рішення про заборону у в`їзді на територію Україну.

Судом задоволено клопотання, розгляд справи відкладено на 04.06.2025 року.

03.06.2025 року від захисника ОСОБА_1 -адвоката Домарацької М.С. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Зазначено, що 02 травня 2025 року повертався до України, проте при перетині державного кордону України державними прикордонниками йому було відмовлено в в`їзді на територію України та повідомлено, що Державна міграційна Служба винесла рішення про заборону у в`їзді в Україну. 05 травня 2025 року на адресу ДЕРЖАВНОЇ МІГРАЦІЙНОЇ СЛУЖБА УКРАЇНИ направлено запит з проханням надати інформацію на підставі чого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було заборонено в`їзд на територію України та, що необхідно зробити, щоб він зміг перетнути кордон України. 16 травня 2025 року було отримано лист №8.3-4942/1-25 Державної Міграційної служби України, в якому зазначено, що Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області листом від 11.04.2025 року на адресу Державної міграційної Служби України надіслано доручення про внесення ОСОБА_1 до бази даних осіб, яким згідно із законодавством України заборонено в`їзд в Україну, оскільки в них відсутня інформація щодо сплати ним штрафу. Отримавши відповідь Державної Міграційної служби України, на адресу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області направлено запит з квитанціями про сплату штрафу з проханням скасувати рішення про заборону ОСОБА_3 у в`їзді в Україну. У відповідь на запит отримано лист Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, яким повідомлено, що на адресу Головного управління Державної міграційної служби Дніпропетровської області направлено лист про скасування рішення щодо заборони в`їзду на територію України стосовно ОСОБА_1 . Отримавши лист Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Дніпропетровській області на адресу Головного управління Державної міграційної служби Дніпропетровської області направлено запит з проханням надати інформацію чи скасовано рішення щодо заборони в`їзду на територію України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та чи може Він вільно перетнути кордон України. 30 травня 2015 року отримано лист Головного управління Державної міграційної служби Дніпропетровської області яким повідомлено, що ГУ ДМС у Дніпропетровській області стосовно громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винесено постанову про скасування рішення про заборону в`їзду в Україну та направлено повідомлення до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України про відкликання доручення щодо заборони в`їзду. 30 травня 2025 року на адресу Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України направлено адвокатський запит з проханням надати інформацію чи внесена інформація про скасування рішення про заборону в`їзду в Україну ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та чи може Він вільно перетнути кордон України, проте відповіді на даний час ще не отримано. Оскільки, на даний час не має відповіді від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України щодо внесення інформації про скасування рішення про заборону в`їзду в Україну ОСОБА_3 , тому він не може перетнути кордон України поки не буде достовірно відомо що інформація внесена до бази і більше не має перешкод для перетину кордону України. В зв`язку з чим, просила відкласти розгляд справи.

ОСОБА_2 у судові засідання, призначені на 03.04.2025, 22.04.2025, 12.05.2025, 04.06.2025 повідомлений у встановленому законом порядку не з`явився. В матеріалах справи наявні документи з яких встановлено, що інтереси особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вказаній справі захищає адвокат Домарацька М.С.

Судом було двічі задоволено клопотання про відкладення розгляду справи.

03.06.2025 року адвокатом Домарацькою М.С. подано клопотання про відкладення судового засідання.

Дослідивши клопотання адвоката про повторне відкладення розгляду справи, суд вважає за необхідне відмовити у його задоволенні виходячи з наступного.

В судове засідання правопорушник ОСОБА_2 повторно не з`явився, повідомлявся у встановленому законом порядку. Суд вважає, що неявка останнього на судовий розгляд не має поважних причин та свідчить про ухилення останнього від участі в судових засіданнях з метою створення штучних перешкод у розгляді справи, як обраний спосіб захисту. Тому суд не вбачає підстав в черговий раз відкладати розгляд справи. Так, правопорушник за період перебування на розгляді суду матеріалів справи скористався правами, наданими йому чинним законодавством, передбаченими статтею 268 КУпАП, а саме звернувся за правовою допомогою до адвоката Домарацької М.С. Беручи до уваги той факт, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 5 ст.126 КУпАП, не віднесені до таких, які підлягають розгляду за обов`язкової присутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, а тому, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності правопорушника та його адвоката, на підставі наявних документів, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог підпункту "а" пункту 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. № 1306 (надалі - ПДР), водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Факт керування 14.03.2025 року о 16 год. 30 хв. в м. Запоріжжя, площа Маяковського-просп. Соборний 186А, керував транспортним засобом ВАЗ 2109, державний номерний знак НОМЕР_1 , водієм ОСОБА_2 підтверджується матеріалами справи та переглянутим під час судового засідання відеозаписом.

Згідно довідки старшого інспектора ВАП УПП в Запорізькій області ДПП КУРЛІКОВОЇ Д., гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має посвідчення водія НОМЕР_2 від 25.10.2022 року. Також в нього наявна повторність за ст.16 КУпАП . Постанова ЕНА 3772392 від 02.01.2025 року.

На відеозаписі видно, як водій ОСОБА_2 надає посвідчення водія НОМЕР_2 від 25.10.2022 поліцейському для огляду, водночас у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 271310 від 14.03.2025 року інспектором 2 взводу 1 роти 1 батальйону УПП в Запорізькій області лейтенант поліції Свічаренко С.Ю. абсолютно нічого не сказано щодо того, що ОСОБА_2 надав вищевказане посвідчення або чому надане посвідчення не є таким, що не надає право керувати ТЗ на думку та переконання інспектора поліції. Віденською Конвенцією про дорожній рух від 08.11.1968 року, до дії якої Україна приєднався, з метою полегшення міжнародного дорожнього руху та підвищення безпечності на дорогах, було погоджено одноманітність правил дорожнього руху у країнах-учасниках даної Конвенції. З пункту «і» частини 2 статті 41 Конвенції вбачається, що Договірні сторони визнають будь-яке національне посвідчення водія, що відповідає приписам додатку «6» до цієї Конвенції, дійсним на своїй території для керування транспортним засобом, що відповідає категорії або категоріям транспортних засобів, на керування якими видані посвідчення, за умови, що зазначені посвідчення є дійсними та що вони видані іншою Договірною стороною або одним з її територіальних підрозділів або об`єднанням, уповноваженим на те цією Договірною стороною. Додаток «6» Конвенції з положеннями, що застосовуються з 29.03.2011 року визначає вимоги до національних посвідчень водія країн-учасників Конвенції. Азейбарджан також є підписантом вказаної Конвенції, а тому Посвідчення водія НОМЕР_2 від 25.10.2022 на ім`я ОСОБА_1 є дійсним на території України.

Згідно пункту 1 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 р. № 340 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 р. № 511), це Положення є обов`язковим для всіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та громадян України, іноземних громадян та осіб без громадянства. Особливості допуску громадян до керування транспортними засобами у період воєнного стану та протягом року з дня його припинення або скасування визначаються постановою Кабінету Міністрів України від 3 березня 2022 р. № 184 "Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами" (Офіційний вісник України, 2022 р., № 25, ст. 1270). Пункт 30 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993р. № 340 регламентує порядок керування ТЗ іноземними громадянами або особами без громадянства, які тимчасово перебувають на території України, або які переїжджають на постійне місце проживання в Україну. Так, згідно абзацу першого пункту 30 Положення, особи, які тимчасово перебувають на території України, мають право на керування транспортними засобами за наявності міжнародного посвідчення водія та посвідчення водія іноземної держави, що не відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту, або у разі наявності посвідчення водія іноземної держави, що відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту. Відповідно до вимог абзацу п`ятого пункту 30 Положення, Посвідчення водія іноземної держави, що належить особі, яка переїжджає на постійне місце проживання в Україну, дійсне на території України протягом 60 днів з дати видачі органами та підрозділами ДМС документів на постійне проживання в Україні і після цього підлягає обміну. Обмін таких посвідчень проводиться після проходження особою медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів (за винятком випадків, визначених пунктом 32 цього Положення).

Гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином Азейбарджану, який отримав від підрозділу Державної міграційної служби посвідку на постійне проживання ще у 2019 році (про що зазначено в протоколі ЕПР1№271310 та в Рапорті поліцейського від 14.03.2025 року), та відповідно до положень Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» є іноземцем (громадянином ОСОБА_4 ), який постійно проживає в Україні. При цьому, посвідчення водія № НОМЕР_2 громадянин ОСОБА_2 отримав 25.10.2022, тобто значно пізніше отримання ним посвідки на постійне проживання, а тому, відповідно до вимог абзацу п`ятого пункту 30 Положення, таке посвідчення водія не може вважатись недійсним, бо даний абзац пункту 30 Положення містить єдиний варіант недійсності посвідчення водія іноземної держави, що належить особі, яка переїжджає на постійне місце проживання в Україну - через 60 днів з дати видачі посвідки на постійне проживання. Окремо варто наголосити та зауважити на тому, що жодним законодавчим або нормативно-правовим актом України не встановлено, що посвідчення водія іноземної держави, що належить особі, яка переїжджає на постійне місце проживання в Україну та видане такій особі вже після того як органами та підрозділами ДМС видано документ на постійне проживання в Україні, є недійсним, а так само не встановлені строки дійсності таких посвідчень водія. Так само норми чинного законодавства не встановлюють строки обміну виданих громадянам України, іноземцям або особам без громадянства за кордоном посвідчень водія іноземної держави. Здійснюючи свої права за принципом «дозволено все, що прямо не заборонено законом», закріпленим в Конституції України, громадянин ОСОБА_2 абсолютно правомірно та на законних підставах керував ТЗ на підставі чинного посвідчення водія № НОМЕР_2 від 25.10.2022 року, оскільки, як вже було відзначено вище, жоден законодавчий або нормативно-правовий акт в Україні не встановлює його недійсність. Слід зазначити, що згідно з Законом України «Про імміграцію», громадяни іноземних держав, які отримали посвідку на постійне проживання, прирівнюються у багатьох своїх правах до громадян України, в т.ч. у праві обміну посвідчень водія іноземної держави на національні посвідчення водія. При цьому, згідно вимог пункту 32 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993р. № 340, видані громадянам України за кордоном посвідчення водія іноземної держави, які відповідають вимогам Конвенції про дорожній рух 1968 року, підлягають обміну на національні посвідчення водія без складання теоретичного і практичного іспитів за умови, що зазначені громадяни України постійно проживають на території України. У такому випадку в національному посвідченні водія зазначається право на керування транспортними засобами тих категорій, які зазначені в посвідченні водія іноземної держави, яке підлягає обміну. Тобто вказаним пунктом 32 Положення передбачено випадки заміни в Україні виданих громадянам України за кордоном посвідчень водія іноземної держави. Водночас норми Положення не містять строків проведення такої заміни.

Згідно вимог п п. 2 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 3 березня 2022 р. № 184 «Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами» (Офіційний вісник України, 2022 р., № 25, ст. 1270), строк дії посвідчення водія, що належить особі, яка переїжджає на постійне місце проживання в Україну, у разі його закінчення у період дії воєнного стану, продовжується на рік і після цього підлягає заміні. Заміна такого посвідчення проводиться після проходження особою медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів. Тут варто відзначити про те, що посвідчення водія ОСОБА_1 № НОМЕР_2 від 25.10.2022 не є простроченим. А тому виходячи з вищезгаданих норм постанов КМУ вказане посвідчення водія є чинним.

Згідно інформації розміщеної на офіційному сайті Головного сервісного центру МВС в мережі Internet за адресою посилання: https://hsc.gov.ua/index/poslugi/vidachaposvidchennya-vodiya/obmin-inozemnogo-posvidchennya-vodiya-na-natsionalne/ для обміну іноземного посвідчення водія на національне потрібно надати такі документи: - паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон чи тимчасове посвідчення громадянина України або посвідку на постійне проживання; - ідентифікаційний код; - медична довідка про придатність до керування транспортними засобами; - наявне іноземне посвідчення водія та його завірений переклад нотаріусом чи консульською установою; - документ, виданий компетентним органом іноземної держави, дипломатичним представництвом чи консульською установою іноземної держави в Україні, що підтверджує факт видачі такого посвідчення водія та відсутність відомостей про позбавлення права на керування транспортними засобами або тимчасове обмеження в цьому праві, а також його завірений переклад у випадку, якщо документ складено іноземною мовою.

Окремо слід вказати на те, що особа, яка притягається до адміністративної ОСОБА_2 не погоджуються з висновками особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, щодо того, що гр. ОСОБА_2 вчинив відповідне правопорушення повторно протягом року. Так, відповідно до матеріалів справи, попередній раз, начебто гр. ОСОБА_2 керував транспортним засобом, не маючи права керувати, 02 січня 2025 року. Однак станом на 02.01.2025, а так само станом на 14.032025 р. гр. ОСОБА_2 мав право без будь-яких обмежень керувати ТЗ на підставі посвідчення водія № НОМЕР_2 від 25.10.2022.

З огляду на це, у даному випадку у діях водія ОСОБА_1 відсутня така обов`язкова кваліфікуюча ознака адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, як повторність. За таких обставин, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі відносно гр. ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 271310 від 14.03.2025 та матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Згідно п. 2.1 а ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частина 1 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Частиною 2 ст. 126 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Частиною 5 ст. 126 КУпАП встановлено відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Судом встановлено, що факт керування14.03.2025 року о 16 год. 30 хв. в м. Запоріжжя, площа Маяковського-просп. Соборний 186А, гр. ОСОБА_2 , транспортним засобом ВАЗ 2109, державний номерний знак НОМЕР_1 , підтверджується матеріалами справи.

Водночас, той факт, що ОСОБА_2 14.03.2025 року керував транспортним засобом ВАЗ 2109, державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керувати таким транспортним засобом, не знайшов підтвердження в судовому засіданні.

Згідно з довідкою, старшого інспектора ВАП УПП в Запорізькій області ДПП КУРЛІКОВОЇ Д., гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має посвідчення водія НОМЕР_2 від 25.10.2022 року. Матеріали справи не містять інформацію, що дане посвідчення водія є простроченим.

Згідно з пунктом «і» частини 2 статті 41 Віденської Конвенцієї про дорожній рух від 08.11.1968 року, до дії якої приєдналася Україна, Договірні сторони визнають будь-яке національне посвідчення водія, що відповідає приписам додатку «6» до цієї Конвенції, дійсним на своїй території для керування транспортним засобом, що відповідає категорії або категоріям транспортних засобів, на керування якими видані посвідчення, за умови, що зазначені посвідчення є дійсними та що вони видані іншою Договірною стороною або одним з її територіальних підрозділів або об`єднанням, уповноваженим на те цією Договірною стороною.

Додаток «6» Конвенції з положеннями, що застосовуються з 29.03.2011 року, визначає вимоги до національних посвідчень водія країн-учасників Конвенції.

Азейбарджан також є підписантом вказаної Конвенції, а тому Посвідчення водія № НОМЕР_2 від 25.10.2022 на ім`я ОСОБА_1 є дійсним на території України.

Переглянувши відеозапис, доданий до протоколу, суд установив, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 271310 від 14.03.2025 водій ОСОБА_2 пред`явив інспектору, що складав протокол, посвідчення водія НОМЕР_3 від 25.10.2022 на ім`я ОСОБА_1 , але цей факт не було відображено інспектором у протоколі, як і не було надано оцінки щодо правомірності чи неправомірності керування ним ТЗ на підставі цього посвідчення.

Оскільки ОСОБА_2 під час складання протоколу мав при собі посвідчення водія № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 видане йому 25.10.2022, та надав його співробітнику поліції, яка його зупинила, - він є особою, яка мала право керування ТЗ категорії В станом на час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 271310 від 14.03.2025. Це посвідчення водія є таким, що надає право керувати ТЗ згідно з Віденською Конвенцією про дорожній рух від 08.11.1968 року, до дії якої приєдналася Україна, надає право керування ТЗ категорії В, було видано 25.10.2022 інформації про те, що строк дії даного посвідчення або доказів позбавлення права керування ТЗ ОСОБА_1 суду не надано.

Неоскарження ОСОБА_5 постанови серії ЕНА 3772392, винесеної 02.01.2025 про притягнення його інспектором патрульної поліції до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, не має для суду преюдиціального значення під час встановлення судом ознаки повторності правопорушення, оскільки обов`язок суду, що розглядає справу, самостійно установити фактичні обставини і перевірити та оцінити докази на їх підтвердження чи спростування.

Оскільки станом на 02.01.2025 та 14.03.2025 ОСОБА_1 , мав право керувати ТЗ категорії В, яке надає йому посвідчення водія № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане у Азейбарджані 25.10.2022, згідно з Віденською Конвенцією про дорожній рух від 08.11.1968 року, факт повторного керування ТЗ - як особою, що не має право керування ТЗ відповідної категорії, не знайшов свого підтвердження у засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку зі встановленими судом обставинами провадження у щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Керуючись нормами ч. 2, 5 ст. 126 КУпАП, 245, п. 1 ч. 1 ст. 247, 251-252, 280, 283, п.3 ч.1 ст. 284, 285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Азейбарджана, до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду, через Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.К. Сиротенко