Справа №463/4782/25
Провадження №3/463/1051/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року м. Львів

Суддя Личаківського районного суду м. Львова Стрепко Н.Л., за участі представника потерпілого Гвоздик Г.А., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши об`єднані судом в одне провадження адміністративні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 3 травня 2025 року о 15 год. 48 хв. у м. Львові на вул. Личаківська, 2, керуючи автомобілем «Citroen Berlingo», р.н. НОМЕР_2 , був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідним чином не реагував на її зміну, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкість, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котра переходила дорогу з права на ліво по пішохідному переходу, внаслідок ДТП пішохід отримала тілесні ушкодження та зазнала матеріальних збитків; будучи учасником ДТП залишив місце події не повідомивши органи чи підрозділ поліції, чим порушив пункти 2.3.б, 2.10.а, 18.4 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачені ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушень визнав, однак зазначив, що наміру залишати місце події не мав. Вказав, що зупинився перед переходом та перевірив чи нікого немає з обох боків, однак в останню секунду не помітив дитини, яка перебігала дорогу і розпочавши рух зачепив таку, одразу ж зупинився. Стверджує, що не мав наміру залишати місце події, однак потерпіла з її мамою погодились не викликати поліцію, оскільки з дитиною все було гаразд, а тому поїхав з місця події. Усвідомлює, що зобов`язаний був викликати поліцію та щиро розкаюється у вчиненому. Вказав, що працює водієм-волонтером.

Представник потерпілої ОСОБА_3 вказала, що дійсно відмовилась від виклику поліції, оскільки дитина піднялась та здавалось, що з нею все гаразд. Вказала, що водій зупинився та допоміг їм, пропонував відвезти додому, але вони відмовились. Наступного дня самопочуття доньки погіршилось, а тому їм довелось звернутись за медичною допомогою. Вказує, що жодних претензій до водія в неї немає, шкоду їм було відшкодовано.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, оглянувши матеріали справи, вивчивши наявні у ній докази, суд приходить до наступного.

Статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Зокрема підпунктом б) пункту 2.3. Правил дорожнього руху України визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

При цьому згідно з пунктом 18.1. Правил водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Пунктом 18.4. Правил визначено, що якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Також статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Так підпунктом а) та д) п. 2.10 Правил визначено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди, а також повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських.

Так факт порушення ОСОБА_1 пунктів 2.3.б, 2.10.а, 18.4. Правил дорожнього руху, а відтак його вина у вчиненні адміністративних правопорушень стверджується протоколами про адміністративні правопорушення ЕПР1 №335005 та №335009 від 19 травня 2025 року, матеріалами ІТС «ІПНП України» №18749 від 4 травня 2025 року, зокрема рапортом слідчого ВРЗСТ СВ ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області Фургала Р. від 4 травня 2025 року, рапортом ЄО №18749 від 4 травня 2025 року, протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 6 травня 2025 року, схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 6 травня 2025 року та ілюстративною таблицею до такого, письмовими поясненнями представника потерпілої ОСОБА_3 від 6 травня 2025 року, консультаційним висновком спеціаліста від 4 травня 2025 року, рапортом слідчого ВРЗСТ СВ ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області Фургала Р. від 4 травня 2025 року щодо віднесення виявлених у потерпілої ОСОБА_2 тілесних ушкоджень до легких тілесних ушкоджень, письмовими поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 від 19 травня 2025 року, копією розписки потерпілої ОСОБА_2 щодо відсутності у неї претензій до водія автомобіля від 3 травня 2025 року та поясненнями учасників, наданими в судовому засіданні.

При цьому суд звертає увагу на те, що ст. 122-4 КУпАП передбачено відповідальністьза залишення водіями транспортних засобів місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, незалежно від причин такого.

Відтак вважаю, що в діях ОСОБА_1 є склад правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи вищенаведене, особу правопорушника, зокрема те, що останній з його слів працює водієм, а також те, що у іншого учасника ДТП - потерпілої, якою було отримано тілесні ушкодження, відсутні до нього претензії, тяжкість вчиненого правопорушення та обставини вчинення такого, те що у вчиненому щиро розкаюється, суд вважає за можливе не позбавляти ОСОБА_1 права керування транспортними засобами та обмежитись застосуванням до нього адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що буде достатнім для виховання його в дусі додержання законів України та запобігання вчинення ним нових правопорушень.

Окрім того, відповідно до ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення судовий збір у справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 8, 33, 36, 40-1, 122-4, 124, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень; адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення остаточно накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , в користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому даної постанови, а в разі її оскарження - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у визначений строк, постанова надсилається для примусового виконання, а штраф стягується у подвійному розмірі, тобто становитиме 6 800 (шість тисяч вісімсот) гривень.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Личаківський районний суд м. Львова.

Суддя: Стрепко Н.Л.