Справа № 308/6277/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2025 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шепетко І.О., за участю потерпілого ОСОБА_1 , інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції Слободяна В.А., розглянувши матеріали справи, які надійшли з відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, особу встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Ужгородським РВ УМВС України в Закарпатській області від 22.01.1998, місце проживання: АДРЕСА_1 , машиніста Ужгородського районного УМВГ, реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомий, -

за ч.3 ст. 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

12.03.2025 близько 03 год. 00 хв. за адресою АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_2 порушив правила утримання собаки мисливської породи «німецький курцхаар», в наслідок чого собака пролізла на сусідську територію та подавила вісім курей, чим завдала матеріальну шкоду гр. ОСОБА_1 , ціна за одну курку 280 грн. Дії гр. ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 3 ст. 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

У судове засідання, призначене на 20.05.2025 ОСОБА_2 з`явився, обставини, викладені в протоколі заперечив, зазначив, що його собака не причетна до подій, що відбулись на сусідському подвір`ї.

У судовому засіданні, призначеному на 20.05.2025, потерпілий ОСОБА_1 підтвердив обставини, викладені в протоколі, пояснив, що він вирощував курей, а собака ОСОБА_2 12.03.2025 забігла до нього на подвір`я та подушила всіх наявних курей. Зазначив, що сусідська собака регулярно робить шкоду на його подвір`ї, при цьому її хазяїн ОСОБА_2 ніяк на це не реагує.

Для виклику в судове засідання поліцейського, який складав протокол, судове засідання, що відбувалось 20.05.2025, було відкладено на іншу дату, про що учасників справи було повідомлено під розписку.

В судовому засіданні 09.06.2025 був допитаний в якості свідка інспектор сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , який зазначив, що після отримання виклику, прибув за адресою АДРЕСА_2 . Потерпілий ОСОБА_1 вказав на 8 мертвих курей, які були знайдені біля курника. В ході огляду дворогосподарства були виявлені сліди, які привели до огорожі між сусідським будинком, де проживає ОСОБА_2 , на подвір`ї в той час бігала собака породи «німецький курцхаар». Також вказав, що в огорожі були виявлені отвори, через які собака і проліз на сусідську територію. Під час огляду собаки вона була брудна. Інші отвори в огорожі, через які могла би потрапити інша тварина, яка могла завдати такої шкоди, - відсутні.

У судові засідання, призначені на 30.05.2025, 06.06.2025, 09.06.2025, особа, що притягається до адміністративної відповідальності не з`явився, хоча про дату та час судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, зокрема шляхом надсилання судових повісток за допомогою SMS-повідомлень на номер телефону, який зазначений в матеріалах справи. Таким чином, судом вжито заходів для повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про час і місце розгляду справи.

У постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» зазначено, що недотримання строків розгляду цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, була обізнана про складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, проте не вживала заходів для явки до суду, її поведінка свідчить про свідоме затягування розгляду справи з метою уникнення притягнення до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП суд вважає можливим розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення потерпілого та поліцейського, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до абз. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

В редакції ст. 154 КУпАП, що діє, починаючи з 08.11.2021, рівень відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 154 КУпАП, за наявності таких кваліфікуючих ознак, була розмежована, а тому ч. 2 ст. 154 КУпАП з 08.11.2021 фактично була розділена на дві частини - ч. 2 ст. 154 КУпАП (за ознакою повторності вчинення протягом року), ч. 3 ст. 154 КУпАП (за ознакою спричинення заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну).

Разом з тим, ні Законом України № 1684-ІХ від 15.07.2021, ні будь-яким іншим законом, не внесені відповідні зміни щодо компетенції органів, уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 154 КУпАП, а тому розгляд справ про адміністративні правопорушення за ч. 3 ст. 154 КУпАП наразі чітко не віднесений до компетенції будь-якого органу.

В той же час, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

При цьому, з комплексного та системного аналізу норм Кодексу України про адміністративні правопорушення вбачається, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, які є більш суспільно-небезпечними за своїми наслідками, а також за наявності кваліфікуючих ознак та вищого рівня відповідальності, відноситься до компетенції суддів районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів.

За приписами статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Диспозицією ч. 3 ст. 154 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в невідведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях), що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну.

Згідно із ст.1 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» домашні тварини це собаки, коти та інші тварини, що протягом тривалого історичного періоду традиційно утримуються і розводяться людиною, а також тварини видів чи порід, штучно виведених людиною для задоволення естетичних потреб і потреб у спілкуванні, що, як правило, не мають життєздатних диких популяцій, які складаються з особин з аналогічними морфологічними ознаками, та існують тривалий час у їх природному ареалі. Термін «утримання в домашніх умовах» у цьому Законі вживається у значенні обмеження природної волі домашніх тварин, що виключає їх вільне переміщення за межами квартири, подвір`я окремого будинку.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана, зокрема: забезпечити домашній тварині необхідні умови, що відповідають її біологічним, видовим та індивідуальним особливостям, відповідно до вимог цього Закону; Дозволяється утримувати домашніх тварин - у вільному вигулі на ізольованій, добре огородженій території (в ізольованому приміщенні) на прив`язі або без неї. Фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, зазначених у статті 2цього Закону, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 не забезпечив ізоляцію своєї собаки, внаслідок чого вона зайшла в господарство громадянина ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , де задушила курей, які належали останньому.

Вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №249355 від 12.03.2025, письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_1 від 12.03.2025, фототаблицями та іншими матеріалами справи.

Заперечення ОСОБА_2 щодо того, що кури ОСОБА_1 були задушені саме його собакою спростовані поясненнями потерпілого та поліцейського, які були безпосередньо допитані судом в судовому засіданні, а також даними матеріалів справи про адміністративне правопорушення. Такі дії оцінюються судом як намагання особи уникнути відповідальності.

Санкція ч. 3 ст. 154 КУпАП, за якою ОСОБА_2 притягується до адміністративної відповідальності, тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин.

У даному випадку, накладення основного та додаткового адміністративного стягнення у своїй сукупності є нерозривними та безальтернативним

З урахуванням викладеного, суд уважає, що на ОСОБА_2 слід накласти стягнення у виді штрафу у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 грн. із конфіскацією тварини.

На переконання суду саме таке стягнення у цьому випадку буде справедливим, необхідним і достатнім для запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - ставка судового збору, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст. 154 КУпАП, ст. ст. 9, 27, 33, 40-1, 245, 283, 284, 287-291 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 грн. (одна тисяча сімсот гривень) з конфіскацією належної ОСОБА_2 собаки породи «німецький курцхаар».

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя І.О. Шепетко