05.06.2025 Провадження по справі № 3/940/248/25
Справа № 940/610/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 червня 2025 року суддя Тетіївського районного суду Київської області Самсоненко Р.В., розглянувши матеріали, які надійшли з батальйону 2 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі Управління патрульної поліції у Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

29.03.2025 року о 21 годині 23 хвилини в с. Денихівка по вул. Шевченка, 30, Білоцерківського району Київської області, водій ОСОБА_1 керувавтранспортним засобом Mazda CX-7, державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядкуу найближчому медичному закладі або на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер відмовився, чим водій порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не прибув, про дату, час та місце його проведення повідомлений належним.

03.06.2025 на адресу суду від ОСОБА_1 надійшли заперечення, в яких він зазначає, що під час складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього поліцейським було порушено вимоги ст. 255 КУпАП та не зібрано достатньої кількості доказів, які б підтверджували його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, адже відео «переслідування» відсутнє, як відсутні докази керування ним транспортним засобом, а відеозапис події наданий працівниками поліції, не охоплює, ані самого «переслідування», ані зупинення, ані знаходження його за кермом транспортного засобу, що був заведений. Разом з тим, вказує, що працівниками поліції не пропонувалось і не надавалось йому направлення на огляд до медичного закладу (додаток 7 до матеріалів справи), що підтверджується відеозаписом з місця події. Враховуючи вищезазначене, просить провадження у справі № 940/610/25 відносно нього закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також зазначив, що він оплатив повністю штраф на суму 3400,00 грн. згідно постанови серії ЕНА № 4384374 від 29.03.2025 за ч. 2 ст. 126 КУпАП ( а. с. 23-29).

Дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозапис фіксації правопорушення, суд дійшов до наступного висновку.

Так, суддя зазначає, що у відповідності до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Зі змісту ст. 9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимоги ст. 280 КУпАП визначають, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура направлення та проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначається також Інструкцією про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція) та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008 (далі - Порядок).

У диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП закріплено, що відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, з об`єктивної сторони дане правопорушення містить три самостійні склади:

1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;

2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів;

3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, правопорушення, передбачені частиною першою статті 130 КУпАП, вважають закінченими з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись.

Таким чином, обов`язковими елементами об`єктивної сторони такого складу правопорушення як керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння є: факт керування транспортним засобом.

Дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 285329 від 29.03.2025 року, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.03.2025 року, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, рапорт від 29.03.2025 року, відеозапис, суддя дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Як вбачається із відеозапису з нагрудної камери 476445 та відеореєстратора службового автомобіля працівників поліції, під час патрулювання в селі Денихівка Білоцерківського району Київської області працівники поліції помітили, що посеред дороги без включеної аварійної сигналізації рухався автомобіль Mazda CX-7, державний номерний знак НОМЕР_2 за кермом якого перебував ОСОБА_1 , який намагався завести цей транспортний засіб за допомогою двох осіб, які його штовхали. Як пояснив ОСОБА_1 в автомобілі сів акумулятор і вони його намагалися завести, щоб продовжити рух до м. Тетіїв. На ОСОБА_1 був складений протокол за ч. 2 ст. 126 КУпАП, було повідомлено йому його права, надано можливість зателефонувати з метою отримання правової допомоги. Під час спілкування по телефону ОСОБА_1 підтвердив, що він був за кермом автомобіля, намагався, але не зміг його завести. В подальшому, ймовірно, невідома особа, з якою спілкувався ОСОБА_1 порадила йому залишити місце події, на що він перепитав «просто уйти» і після того, як працівник поліції повідомив йому про виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 втік з місця оформлення адміністративних матеріалів (час запису 21.55.00 21.57.00 нагрудної камери 476445).

Доводи ОСОБА_1 , викладені у письмових запереченнях про те, що матеріали справи не містять доказів керування ним траспортним засобом, спростовуються відеозаписами нагрудної камери 476445 та відеореєстратора службового автомобіля працівників поліції, які досліджені у судовому засіданні.

На думку суду, не заслуговують на увагу аргументи особи, щодо якої складено адміністративний протокол про те, що він не здійснював керування транспортним засобом, оскільки двигун транспортного засобу не був запущений, із наступних підстав.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортні», за яким керування транспортним засобом-виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, у пункті 30 постанови від 20 лютого 2019 року у справі №404/4467/16-а Верховний Суд зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі».

Отже, судова практика чітко вказує на те, що з урахуванням обставин справи керуванням транспортним засом може бути визнано не лише приведення в рух транспортного засобу шляхом запуску двигуна, однак і шляхом інших дій, спрямованих на переміщенн транспортного засобу у просторі.

Обставинами справи, які в даному випадку чітко та беззаперечно вказують на те, що ОСОБА_1 здійснював саме керування транспортним засобом, є такі, які підтверджується відеозаписом, дослідженим у судовому засіданні, під час приведення у рух транспортного засобу шляхом його штовхання двома іншими особами ОСОБА_1 перебував за кермом цього транспортного засобу, а отже саме він здійснював керування його рухом шляхом маніпулювання кермом цього транспортного засобу.

Суд враховує такі обставини, як місцезнаходження транспортного засобу автомобільна дорога, віддаленість місця подій від місця проживання ОСОБА_1 та той факт, що внаслідок цих дій ОСОБА_1 намагався дістатися до віддаленого місця місця його проживання, що не заперечувалося учасниками подій на відеозаписі.

Отже, дії особи, щодо якої складено адміністративний протокол, що були пов`язані із залученням фізичної сили інших осіб для приведення автомобіля в рух були беззаперечно спрямовані саме на подальший запуск двигуна транспортного засобу, що безумовно свідчить про намір перейти з режиму руху по автомобільній трасі шляхом штовхання до подальшого руху автомобіля внаслідок приведення двигуна в роботу.

Такий висновок суду узгоджується із обставинами, зафіксованими на відеозаписі з бодікамер працівників поліції та не був спростований ОСОБА_1 у його письмових запереченнях на адміністративний протокол.

Суд окремо звертає увагу на те, що переміщення транспортного засобу шляхом його штовхання призводило до виникнення небезпеки для інших учасників дорожнього руху, оскільки здійснювалося в активний спосіб, на автомобільній дорозі в населеному пункті та в нічний час доби. При цьому суд вимушений окремо звернути увагу на те, що як зафіксовано відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, транспортний засіб рухався без увімкнених освітлювальних приладів. Всі ці обставини у сукупності безумовно свідчать про те, що в аспекті обставин даної справи транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 виступав учасником дорожнього руху, та як джерело підвищеної небезпеки створював небезпеку для інших учасників дорожнього руху.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, в аспекті обставин даної справи в суду відсутні будь-які сумніви, що приведення автомобіля в рух шляхом штовхання з метою запуску двигуна автомобіля перетоврювали даний автомобіль на джерело підвищеної небезпеки, а його водія на учасника дорожнього руху, а отже водій цього транспортного засобу ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Крім того, суд бере до уваги той факт, що в описаних вище обставинах ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП за даним фактом керування автомобілем Mazda CX-7, державний номерний знак НОМЕР_2 без посвідчення відповідної категорії. Постанову ЕНА № 4384374 від 29.03.2025 про накладення адміністративного стягнення не оскаржив, штраф оплатив, що свідчить про визнання ним факту керування вищевказаним автомобілем.

Переглянутий відеозапис події, зроблений за допомогою нагрудної камери поліцейського, який є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, дає підстави стверджувати про те, що ОСОБА_1 вчинив умисні дії направлені на ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Ці його дії суд трактує як відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що не передбачає двозначного трактування.

Оцінюючи події, зафіксовані на відеозаписі з портативних реєстраторів, суд розцінює поведінку ОСОБА_1 на місці скаладення адміністративних метеріалів, як обрану ним стратегію захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Суд відхиляє доводи ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, оскільки працівники поліції не пропонували йому пройти такий огляд на надавали йому направлення на проходження огляду.

Як беззаперечно підтверджується відеозаписом, ОСОБА_1 активно спілкувався мобільним телефоном з невідомою особою, і як вбачається із елементів телефонної розмови, зафіксованих на відеозаписі (час 21.55.13) саме дана невідома особа пропонує ОСОБА_1 залишити місце спілкування із працівниками поліції та оформлення адміністратвиних матеріалів, на що ОСОБА_1 перепитує в невідомої особи: «Просто уйти, да?». Почувши це, працівники поліції повідомляють ОСОБА_1 , що залишити місце подій він вже не може, оскільки щодо нього оформлюється адміністративний матеріал. Однак, у подальшому, після початку оголошення працівником поліції ознак виявленого алкогольного сп`яніння: «Я поясню, що у вас під час спілкування …», однак ОСОБА_1 починає тікати з місця події та не дає працівнику поліції можливість завершити озвучення виявлених під час спілкування із ним ознак алкогольного сп`яніння, будчи в подальшому переслідуваним працівниками поліції.

Отже, за обставинами цієї справи, саме активні дії ОСОБА_1 , які стали перешкодою для працівників поліції у аспекті завершення подальшої процедури огляду водія на визначення стану алкогольного сп`яніння, а отже поза розумним сумнівом свідчать про умисне ухилення останнього від огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння шляхом втечі з місця подій після початку озвучення виявлених ознак алкогольного сп`яніння.

Інший підхід суду до оцінки даної ситуації суперечив би меті правових норм ст. 130 КУпАП, які покликані стимулювати водіїв до належного виконання вимог закону щодо проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, та призвів би до легалізації втечі із місця огляду на стан алкогольного сп`яніння як способу ухилення від відповідальності за ст. 130 КУпАП.

При цьому, суд окремо акцентує увагу, що огляд на стан сп`яння повинен бути здійснений якомога швидше, однак не довше двох годин з моменту виявлення ознак алкогольного сп`яніння, а отже в аспекті обставин даної справи втеча та переховування від працівників поліції однозначно призводили до ухилення від огляду, та унеможливлювали для працівників поліції виконання їх обов`язку із забезпечення безпеки дорожнього руху та виявлення осіб, які вчиняють передбачені ст. 130 КУпАП адміністративні правопорушення.

Суд не може не звернути увагу також і на те, що відеозапис безумовно містить підтвердження наявності в ОСОБА_1 таких передбачених законом ознак, що дають право працівникам поліції вимагати проходженян огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, як порушення мови та поведінка, що не відповідає обстановці.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена та підтверджується наявними у матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказами.

У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Враховуючи встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, які досліджені судом, та приймаючи до уваги пояснення ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена «поза розумним сумнівом», тому в його діях наявний склад вказаного правопорушення.

При призначенні ОСОБА_1 виду та міри адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, її ставлення до вчиненого.

Обставин, що пом`якшують відповідальність, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суддя вважає за необхідне визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Керуючись статтями 40-1, 130 ч. 1, 283, 284 КУпАП, ЗУ «Про судовий збір», суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, притягнути до адміністративної відповідальності та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на користь держави судовий збір в сумі сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок на рахунок UA0026001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП).

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів до Київського апеляційного суду.

Суддя Р.В. Самсоненко