Справа № 134/802/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 червня 2025 року с-ще Крижопіль

Суддя Крижопільського районного суду Вінницької області Кантониста О.О., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановила:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 321934 від 25.06.2022 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, останньому ставиться у вину те, що він 25 червня 2022 року о 22 год. 37 хв. в с. Городківка по вул. Благовіщенська, на порушення вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, керував транспортним засобом ВАЗ 21115, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу «Alсotest Drager 6810», результат огляду 1,57 проміле.

Постановою Крижопільського районного суду Вінницької області від 25 липня 2022 року було зупинено провадження у даній справі до звільнення ОСОБА_1 з військової служби відповідно до ч. 1 ст. 335 КПК України.

Слід зазначити, що згідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

ЄСПЛ, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 р. зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11.10.2011 № 10-рп/2011 вказав, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у цьому Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Постановою Крижопільського районного суду Вінницької області від 26 травня 2025 року поновлено провадження у справі та призначено судове засідання на 09 год. 00 хв. 06 червня 2025 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки на вказану у протоколі про адміністративне правопорушення адресу - АДРЕСА_1 .

Згідно трекінгу відправлення АТ «УКРПОШТА», працівником поштового зв`язку 04.06.2025 зроблено відмітку «адресат відсутній за вказаною адресою».

Враховуючи те, що судом вирішується питання про закриття провадження у справі в зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, з огляду на що докази судом не досліджуються та наявність або відсутність вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не встановлюється, суд вважає за можливе розглянути дану справу без участі ОСОБА_1 .

З матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності вбачається, що йому ставиться у вину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, 25 червня 2022 року, отже граничний строк накладення на нього адміністративного стягнення закінчився 25 червня 2023 року.

Упродовж цього строку ОСОБА_1 перебував на військовій службі, однак наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 26.04.2024 № 12-РС звільнений з військової служби у запас за ст. 26 ч. 4 п. 2 підпункт «г» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а з 12 травня 2024 року - виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та вважається таким, що справи та посаду здав та виключений зі всіх видів забезпечення, що стало підставою для поновлення провадження у даній справі.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 6 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Закінчення строків накладення адміністративного стягнення є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії, а отже втрачається можливість здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави стверджувати про відсутність у судді необхідності з`ясовувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття справи.

Відповідно до узагальненого науково-консультативного висновку Вищого адміністративного суду України від 07.11.2017 року, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення, відтак, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

Оскільки правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 вчинене 25 червня 2022 року та на момент розгляду справи закінчився визначений ст. 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення, тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 38, 247, 283, 284 КУпАП, суддя

постановила:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 6 ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена через Крижопільський районний суд Вінницької області до Вінницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя