КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 361/8483/24
провадження № 33/824/1727/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в складі судді Кирилюк Г. М.,

при секретарі Черняк Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2025 року в складі судді Анікушина В.М., у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

18.02.2025 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2025 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції всупереч вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП не вжив достатніх заходів для належної перевірки обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення, не надавши належну та об`єктивну оцінку його доводам, внаслідок чого було неправильно застосовано матеріальний закон та прийнято рішення про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначає, що після перегляду відеозаписів було встановлено, що на ньому не зафіксовано жодних відомостей, які б свідчили, що він керував транспортним засобом, тим більше з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

Відеозапис з нагрудних камер працівників поліції розпочинається з моменту, як до його припаркованого транспортного засобу на прибудинковій стоянці з непрацюючим двигуном підходить працівник поліції. Під час розмови з ним поліцейські стверджували, що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, однак він в категоричній формі це заперечував.

Крім того, акт огляду водія на стан сп`яніння не складався, рішення про його відсторонення від керування автомобілем також не приймалося, що унеможливлює перевірку повноти викладених даних в протоколі.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши наявні в матеріалах справи докази та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 68 Конституції України Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний: виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, з системного аналізу вказаних норм права вбачається, що проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення і відомості, які відображені в ньому є лише одним із доказів, на підставі яких суд, в ході розгляду справи, встановлює наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення. При цьому, джерела доказів, перелік яких вказаний в ст. 251 КУпАП, дає можливість суду оцінити кожен з доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №286180, 16.08.2024 о 01 год. 20 хв. в Київській області, м.Бровари, вул. Аркадія Голуба, 1Б, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки Skoda Fabia, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучено:

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- пояснення ОСОБА_1 , за змістом яких він "не перебував за кермом авто, в стані алкогольного сп`яніння не був, на стан алкогольного сп`яніння не відмовлявся, не дув в драгер, на стан алкогольного сп`яніння не відмовлявся, драгер не дув".

- відеозапис відеореєстратора службового автомобіля працівників поліції (а.с. 13), відповідно до якого працівниками поліції 16.08.2024 о 01:17:21-01:18:20 було зафіксовано рух транспортного засобу Skoda Fabia, державний номерний знак НОМЕР_1 , по житловій зоні. Після того, як працівники поліції підійшли до вказаного автомобіля, з нього з водійського сидіння вийшов ОСОБА_1 , одразу почав пояснювати, що він взагалі не їхав, а вийшов з кафе. Визнав, що автомобіль його, проте він йшов пішки.

В судовому засіданні ОСОБА_1 надав інші пояснення, відповідно до яких його автомобіль був припаркований біля кафе. Вони з ОСОБА_2 вийшли з бомбосховища, підійшли до кафе. Він побачив вільне місце на парковці біля свого будинку. Попросив військового, щоб він його перепаркував, що він і зробив, потім заглушив мотор і вийшов.

Вказані пояснення істотно відрізняються від його пояснень, які він надавав суду першої інстанції, про те, що автомобіль був припаркований у дворі та рух не здійснювало, він 16.08.2024 близько 01 год. ночі був в автомобілі, однак хто ним керував, він не знає.

Доводи ОСОБА_1 про те, що автомобілем він не керував, не спростовують сукупність зібраних по справі доказів, що за кермом перебував саме він, а його версія обставин подій спрямована на уникнення відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відсутність належних доказів про те, що працівниками поліції було відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не є обставиною, що звільняє водія від адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП.

Висновки суду про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, є правильними.

Доказів, які б підтверджували невинуватість скаржника матеріали справи не містять.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

ОСОБА_1 своїх обов`язків не виконав і вимог Правил дорожнього руху не дотримався.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду першої інстанції і могли б слугувати підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях вказаної особи складу адміністративного правопорушення, апеляційна скарга не містить та при розгляді скарги апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г. М. Кирилюк