Справа № 755/8146/25
Провадження №: 3/755/3524/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" червня 2025 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Козачук О.М. розглянувши справу, що надійшла з Управління патрульної поліції в м. Києві про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 314391, ОСОБА_1 , 28 квітня 2025 року, о 18 годині 03 хвилини, керуючи автомобілем марки «Volvo v60», д/н НОМЕР_1 , у м. Києві, по вул. Братиславській, рухаючись праворуч поза дорожньою розміткою 1.2, яка позначає край проїзної частини дороги при перестроюванні ліворуч в праву смугу, не надав переваги автомобілю, який рухався в смузі на яку він перестроювався, не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat», д/н НОМЕР_2 , який рухався в крайній правій смузі ліворуч в попутному напрямку, що призвело до пошкодження транспортних засобів, заподіяння матеріальних збитків і порушення п. 10.3 Правил дорожнього руху України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заявив клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, мотивуючи його тим, що обставини та суть правопорушення, викладені в протоколі відносно нього, не відповідають дійсним обставинам пригоди та не враховують положення ПДР України. При складені протоколу, поліцейські керувалися лише свідченнями водія автомобіля «Volkswagen Passat», д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_2 та своїми суб`єктивними міркуваннями, ігноруючи його пояснення щодо того, що його автомобіль рухався в крайній правій полосі прямо не змінюючи напрямок руху, перед підйомом на міст побачив, що попереду відбулася дорожньо-транспортна пригода, він призупинився, та в цей час відчув, що автомобіль «Volkswagen Passat», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався позаду зліва його автомобіля, несподівано зачепив ліве бокове дзеркало заднього виду його автомобіля, він потихеньку рухався далі не змінюючи таким чином смугу руху і не здійснюючи перестроювання зі смуги в смугу, в цей момент водій вказаного автомобіля через бокове скло повернув дзеркало у колишнє положення, після чого він зупинився, інший водій також зупинив автомобіль, заблокувавши його таким чином.

В подальшому він викликав працівників поліції, які по приїзду спитали чому він не встановив аварійний знак, на що він відповів, що не зміг, тому що водій автомобіля «Volkswagen Passat», д/н НОМЕР_2 зупинився фактично паралельно його автомобіля,та заблокував йому вихід з автомобіля. В подальшому вийшов з автомобіля через пасажирські дверцята та намагався встановити аварійний знак, проте, поліцейський сказав, що не потрібно. Зокрема, пояснив, що в подальшому працівники поліції оглянули місце дорожньо-транспортної пригоди, здійснили виміри на місці, після чого запропонували йому поїхати на заправну станцію для складання матеріалів. Об`єктивні факти вказують на неправомірність складення протоколу відносно нього та на порушення іншим учасником ДТП правил дорожнього руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди. Однак, на схемі місця ДТП не відображено фактичних обставин ДТП. Крім того, інспектором поліції було проігноровано його пояснення про те, що він здійснював рух прямо в правій смузі, автомобіль «Volkswagen Passat», д/н НОМЕР_2 , наблизився до його автомобіля саме ззаду зліва у той час, коли він рухався прямо, що підтверджується фото з місця ДТП. Вважає, що саме об`єктивна наявність вищезазначених порушень з боку водія автомобіля «Volkswagen Passat», д/н НОМЕР_2 знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП та виключає наявність порушень ПДР України з боку його.

У судовому засіданні водій автомобіля «Volkswagen Passat», д/н НОМЕР_2 ОСОБА_2 пояснив, що рухався по вулиці Братиславській в бік Броварського проспекту тримаючись крайньої правої смуги руху та зіткнуся з автомобілем «Volvo v60», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який намагався перестроїтися у його смугу руху та зачепив лівим боковим дзеркалом заднього виду, праве бокове дзеркало заднього виду його автомобіля, після чого він зупинився та здав трохи ліворуч. Зокрема, зазначив, що дійсно пасажир його транспортного засобу через вікно повернув на місце дзеркало автомобіля «Volvo v60», д/н НОМЕР_1 .

Зокрема, судом було скеровано запит до Управління патрульної поліції в м. Києві щодо надання відеозаписів з усіх камер відеоспостереження на вул. Братиславська, за 28 квітня 2025 року (період часу 15 година 08 хвилин), відповідь на який не надійшла.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Як роз`яснено в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

Зокрема, згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Зокрема, згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 314391, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.3 ПДР України.

Відповідно до п. 10.3 ПДР України, у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.

Таким чином, як вбачається з вищенаведеного, у діях ОСОБА_1 не вбачається порушень п. 10.3 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого, відбулася ДТП, що також підтверджується характером механічних пошкоджень транспортних засобів, які зазначені на схемі місця ДТП.

З огляду на викладене вище, суд зазначає, що оскільки діючим Кодексом України про адміністративне правопорушення не передбачено закриття провадження у зв`язку з невстановленістю достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді, то в даному випадку, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , надані у судовому засіданні, вивчивши наявні докази в їх сукупності, необхідно провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Так, п. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Крім того, відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Зокрема, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 124, 245, 247, 251-252, 256, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП - закрити, на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: