ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/1030/25Головуючий у 1-й інстанції Дуда О.О.
Провадження № 33/817/246/25 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ст.ст. 122-4, 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2025 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Костишина В.М. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 квітня 2025 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 3400 (три тисячі чотириста) гривень. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн в дохід держави.

Згідно постанови, 09.01.2025 о 21:20 год. в м. Тернополі по проспекту Ст. Бандери,96 водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом Citroen Berlingo р.н. НОМЕР_1 не був достатньо уважним, не слідкував за дорожньою обстановкою та її зміною, під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно та не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб Peugeot 508 р.н. НОМЕР_2 , чим порушив п.2.3.б, п.10.9 Правил дорожнього руху України, адміністративна відповідальність за що передбачена ст.124 КупАП.

Крім того, 09.01.2025 о 21:20 год. в м. Тернополі по проспекту Ст. Бандери,96 водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом Citroen Berlingo р.н. НОМЕР_1 , будучи причетним до ДТП, місце пригоди залишив, чим порушив вимоги п.2.10 (а) Правил дорожнього руху України, адміністративна відповідальність за що передбачена ст.122-4 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Костишин В.М. просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 квітня 2025 року, а провадження у справі закрити. Свої вимоги мотивує тим, що:

ОСОБА_1 , відповідно до вимог ПДР України, під час маневру паркування, не допустив зіткнення з іншим транспортним засобом;

протоколи про адміністративне правопорушення ґрунтуються на письмових поясненнях свідка ОСОБА_3 , яка начебто бачила момент ДТП, однак, як вірно зазначено в оскаржуваній постанові, свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні не підтвердила того факту, що бачила момент ДТП;

свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні також повідомила, що не бачила моменту ДТП, а лише чула характерний звук зіткнення фаркопу автомобіля та сміттєвого контейнеру для пластику;

письмові та усні пояснення потерпілої особи ґрунтуються виключно на поясненнях свідків;

матеріали справи не містять жодних доказів того, що під час ймовірного зіткнення автомобілів, задній бампер автомобіля Citroen Berlingo р.н. НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження;

фотографії надані потерпілою особою жодним чином не підтверджують того, що пошкодження автомобіля Peugeot 508 р.н. НОМЕР_2 знаходяться на рівні заднього бампера автомобіля Citroen Berlingo р.н. НОМЕР_1 .

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та доводи його захисника - адвоката Костишина В.М., які підтримали апеляційну скаргу і просили задовольнити її з викладених у ній підстав та скасувати постанову, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

Пунктом 2.3.б) ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 10.9 ПДР передбачено, що під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Апеляційний суд вважає, що висновок судді місцевого суду про порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.2.3 б), 10.9 ПДР, які знаходяться в причинно - наслідковому зв`язку з подією ДТП та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

У рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколах про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №221676 від 15 січня 2025 року та серії ЕПР1 №221684 від 15 січня 2025 року; рапорті старшого інспектора чергового УПП в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Фурман А.П. та зареєстровано ЄО за №160 від 09 січня 2025 року як ДТП; схемі місця ДТП від 09 січня 2025 року; даними про пошкодження транспортного засобу; письмовій заяві ОСОБА_5 від 09 січня 2025 року про встановлення та притягнення до відповідальності особи яка причетна до ДТП; письмових поясненнях ОСОБА_5 від 09 січня 2025 року; рапорті поліцейського взводу 1 №1 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП І.Зелінського від 09 січня 2025 року; копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3864328 від 15 січня 2025 року; показаннях свідка ОСОБА_4 ; фотоілюстраціях з місця ДТП, наданими потерпілим ОСОБА_5 .

Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, доведена належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами, а тому твердження захисника про те, що ОСОБА_1 , відповідно до вимог ПДР України, під час маневру паркування, не допустив зіткнення з іншим транспортним засобом, суд апеляційної інстанції оцінює критично.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, які суд першої інстанції визнав доведеними, по справі не вбачається.

Доводи апеляційної скарги щодо недостовірності показань свідка ОСОБА_4 , яка на думку апелянта лише чула характерний звук, що не підтверджує факту ДТП за участю ОСОБА_1 , апеляційний суд оцінює критично та вважає такими, що не спростовують встановлених судом першої інстанції обставин справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, зокрема пояснення свідків, які у сукупності з іншими доказами дозволяють суду дійти обґрунтованого висновку щодо наявності чи відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення.

У цьому контексті показання свідка ОСОБА_4 , яка в судовому засіданні підтвердила не лише те, що чула характерний звук удару, але також і бачила як після цього водій автомобіля Берлінго поправляв бампер цього автомобіля, є належним та допустимим доказом, який в сукупності з іншими зібраними у цій справі доказами свідчить про наявність об`єктивної сторони події ДТП.

Так, зазначені показання свідка ОСОБА_4 узгоджуються з фотоматеріалами, схемою місця події, поясненнями потерпілого ОСОБА_5 , що у своїй сукупності переконливо свідчать про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушень, передбачених ст.124 КУпАП. Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та інших матеріалах справи, не викликають сумніву щодо їх достовірності.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав вважати, що судом першої інстанції неправильно встановлено фактичні обставини справи або допущено порушення вимог процесуального закону при їх дослідженні.

Твердження захисника про те, що протоколи про адміністративне правопорушення ґрунтуються на письмових поясненнях свідка ОСОБА_3 , не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, показання свідка ОСОБА_3 були досліджені в судовому засіданні та обґрунтовано не взяті до уваги, оскільки вони не підтверджують та не спростовують обставини, які підлягають доказуванню у цій справі, крім того, надані вказаним свідком показання у судовому засіданні не відповідають її письмовим поясненням від 09 січня 2025 року.

Разом з тим, зазначене жодним чином не впливає на достовірність усіх інших доказів у справі, оскільки висновки суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, ґрунтуються не лише на згаданих поясненнях, а на сукупності інших належних і допустимих доказів, зокрема: поясненнях свідка ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , матеріалах схеми місця ДТП, фотозображеннях пошкоджень транспортних засобів та інших документах.

Інші доводи апеляційної скарги, які перевірені в ході апеляційного розгляду, не спростовують правильності встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи і його висновків про кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, а тому ці доводи не є підставою для скасування постанови і закриття провадження за відсутністю події та складу правопорушення, як про це просить апелянт.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Костишина В.М. - залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 квітня 2025 року, відносно ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя