Справа № 507/827/25
Провадження № 3/507/418/2025
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.06.2025 року селище Любашівка
Суддя Любашівського районного суду Одеської області Вужиловський Олег Володимирович розглянувши матеріали, які надійшли від ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , -
за ст.ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП,
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 20 квітня 2025 року о 19:51 годині, по вул. Софіївська в с.Любашівка Подільського району Одеської області, керуючи автомобілем "Volkswagen Touran" д/н НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, скоїв зіткнення із металевим парканом. В результаті ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 12.1 «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року».
Окрім того згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 20 квітня 2025 року о 19:51 годині по вул. Софіївська в с.Любашівка Подільського району Одеської області, керував автомобілем "Volkswagen Touran" д/н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння обличчя, не зв`язна мова). Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року».
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.
При цьому, згідно з вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.
Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого.
Однією з підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП є порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Згідно з п.12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Адміністративним правопорушенням згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Відповідно, суб`єктом вказаних адміністративних правопорушень є особа, яка керувала транспортним засобом.
Тобто факт керування транспортним засобом є безумовною та обов`язковою частиною складу зазначених правопорушень, більш того, в даному випадку взагалі має преюдиціальне значення, так як в подальшому, при доведенні стану сп`яніння, така особа буде притягнута до відповідальності саме за керування транспортним засобом у такому стані.
Діюче законодавство не містить чіткого визначення поняття керування транспортним засобом. Виходячи з загально визначеного розуміння правової природи цього поняття та його тлумачення в юридичній літературі, під керуванням транспортним засобом слід розуміти вчинення технічних дій, пов`язаних з приведенням транспортного засобу в рух, зворушенням з місця, процесом самого руху аж до зупинки, відповідно до призначення і технічних можливостей транспортного засобу.
Відповідно до правових позицій, викладених в п. 27постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»(зі змінами та доповненнями), керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора - водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
Суд виходить з того, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтованим, тобто зробленим на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.
Згідно пояснень, які надані ОСОБА_1 у судовому засіданні, він вину свою не визнав повністю та пояснив, що за кермом автомобіля в момент ДТП була його дружина ОСОБА_2 , яка хотіла заїхати автомобілем в гараж, не впоралась з керуванням та вдарилась в паркан. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення він пояснював, що він був за кермом, так як ц дружини не було прав керування транспортними засобами. При складанні протоколів про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 зазначив, що він з протоколами про адміністративні правопорушення не згодний.
Аналогічні свідчення надала ОСОБА_3 в судовому засіданні та пояснила, що на після ДТП в неї пояснень ніхто не брав, а поліцейським вона пояснювала, що за кермом був ОСОБА_1 , так як в неї відсутнє посвідчення водія.
На підтвердження вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП до суду надано:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 306630 від 20.04.2025 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП, яким зафіксовано дату, місце та обставини вчинення правопорушення (зазначено ознаки алкогольного сп`яніння та зафіксовано факт відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння), передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 306643 від 20.04.2025 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП, яким зафіксовано місце розташування автомобіля та його пошкодження, та зазначені дата, місце та обставини вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП;
- схему ДТП від 20.04.2025 року, якою зафіксовано місце ДТП, місце знаходження транспортного засобу "Volkswagen Touran" д/н НОМЕР_1 та характер пошкоджень отриманих ТЗ;
- письмові пояснення ОСОБА_4 , які додані до протоколу, згідно яких видно, що вона була очевидцем того, як водій ОСОБА_1 на великій швидкості на автомобілі вдарився в паркан школи;
- відеозапис, доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, який вівся працівниками органу Національної поліції, та був безпосередньо досліджений судом під час розгляду справи. На відеозаписі зафіксовано місце знаходження автомобіля після ДТП. На пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу «Драгер» на місці чи в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився. ОСОБА_3 пояснювала, що ОСОБА_1 хотів заїхати в гараж і скоїв ДТП так як було багато автомобілів.
ОСОБА_4 неодноразово викликалась в судове засідання, однак з невідомих суду причин не з`явилась.
В судовому засіданні, в якості свідка, були допитані поліцейські СРПП ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області, які пояснили, що вони виїхали на місце ДТП згідно вказівки чергової частини. На місці ДТП вони побачили автомобіль, який заїхав у паркан. За вказівкою місцевих мешканців вони догнали ОСОБА_1 , який пояснив, що він дійсно вживав алкгольні напої та вчинив ДТП, так як хотів заїхати в гараж. Після цього, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, не пред`явив поліс цивільно-правової відповідальності, внаслідок чого на нього були складені протоколи про адміністративні правопорушення.
В судовому засіданні за клопотанням ОСОБА_1 були допитані свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 . Зазначені свідки в судовому засіданні пояснили, що за кермом автомобіля під час ДТП була ОСОБА_3 . Так, свідок ОСОБА_5 пояснив, що він бачив як після ДТП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 сварились, що ОСОБА_3 не впоралась з керуванням і вчинила ДТП. З їх сварки він зрозумів, що ДТП вчинила ОСОБА_3 . Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили, що вони йшли по території школи та бачили як автомобіль вдарився в паркан. За кермом автомобіля була жінка, а ОСОБА_1 сидів на пасажирському сидінні. Свідок ОСОБА_3 пояснила, що ОСОБА_1 припаркував автомобіль біля будинку, після чого вона сіла за кермо автомобіля та, не впоравшись з керуванням, вдарилась в паркан. При оформленні ДТП пояснень в неї працівники поліції не відбирали.
Інших доказів, щодо доведеності факту керування ОСОБА_1 автомобілем та вчинення ним ДТП суду не надано.
Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Згідно роз`яснень, які містяться в абзаці другому п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Таким чином, підсумовуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що матеріалами справи не підтверджено поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння та вчинив ДТП, оскільки відповідно до змісту ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.ст. 124, 130 ч.1 КпАП України необхідно закрити згідно п.1 ч.1 ст. 247 КпАП України за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 124, 130 ч.1 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 130 ч. 1; 247 п.1 КУпАП, суддя,
Провадження по адміністративні справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 та ст. 124 КпАП України закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 та ст. 130 ч. 1 КУпАП, згідно п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через Любашівський районний суд Одеської області.

Суддя: Вужиловський О.В.