Справа № 615/548/25
Провадження № 3-зв/615/1/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року м. Валки

Суддя Валківського районного суду Харківської області Токмакова А.П., розглянувши заяву захисника Сидоренко Володимира Вікторовича про відвід судді Валківського районного суду Харківської області Логвінова Андрія Олександровича від розгляду справи про адміністративне правопорушення №615/548/25 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

30.05.2025 до канцелярії суду надійшла заява захисника Сидоренко В.В. про відвід судді Логвінова А.О. від розгляду цієї справи.

В обґрунтування вказав, що 04.05.2025 ним подано ряд клопотань у справі, зокрема, про виклик поліцейських, про проведення експертизи з технічного дослідження матеріалів відео звукозапису, про витребування оригіналу та повного відеозапису, які спрямовані на повне та всебічне з`ясування всіх обставин у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , оскільки містить значну кількість процесуальних порушень та недоліків.

Проте, як зазначає захисник, в судовому засіданні 29.05.2025 суддя Логвінов А.О. відмовив в задоволенні всіх без винятку клопотань сторони захисту без належного правового обґрунтування, чим, на думку заявника, позбавив сторону захисту права на доступ до правосуддя та права на справедливий розгляд справи об`єктивним та безстороннім судом.

Вважає, що поведінка судді Логвінова А.О. спрямована на порушення прав та свобод учасників справи, порушення приписів чинного законодавства та основоположних принципів та засад судочинства, зокрема, принципу правової визначеності, що вважає грубим нехтуванням гарантіями, передбаченими ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Наведені відомості, на думку захисника, є обставинами, які викликають сумнів у неупередженості та безсторонності судді у справі.

Зважаючи на порушення суддею Логвіновим А.О. права на доступ до правосуддя, вважає, що не забезпечивши достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу безсторонності судді, неможливо досягти дієвості судового розгляду при вирішенні справи про адміністративне правопорушення, через що наявні обґрунтовані підстави для відводу судді.

Наполягає, що суддя Логвінов А.О. не може здійснювати правосуддя у цій справі, оскільки подальша його участь в судовому розгляді лише перешкоджатиме належному та об`єктивному вирішенню справи та надалі порушуватиме права ОСОБА_2 , як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на доступ до правосуддя.

В судове засідання захисник Сидоренко В.В. не прибув, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності через зайнятість в іншому судовому засіданні, заяву підтримав в повному обсязі, просить задовольнити.

Перевіривши доводи заявленого відводу, суддя дійшов наступного висновку.

Згідно із ч.2 ст.7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Ст.246 КУпАП регламентовано, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

За ст.2 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Ст.7 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» передбачає, зокрема, що кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів безстороннім і справедливим судом.

Чинний Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить норм, які передбачають можливість заявити відвід судді від розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.53 рішення у справі «Гурепка проти України»).

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 16.02.2021 у справі № 263/10894/20, суд вказав, що відповідно до усталеної судової практики, яка ґрунтується на системному аналізі міжнародних актів з урахуванням рішень Конституційного Суду України, суди в певних випадках вправі застосовувати принцип аналогії закону.

Крім того, Рада суддів України п.4 рішення №34 від 08.06.2017 роз`яснила, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Аналогія закону це засіб заповнення прогалин у законодавстві, який полягає в застосуванні до нього іншої норми закону, яка регламентує подібні відносини.

Приймаючи до уваги викладені обставини, зокрема наявність прогалин в національному законодавстві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і врегулювання права на відвід та порядку розгляду заяви про відвід по справам про адміністративні правопорушення, суд доходить висновку про можливість застосування аналогії закону у найближчій галузі права, в даному випадку кримінальному процесуальному законі.

Згідно зі ст.75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Із ч.1,2 ст.80 КПК України, за наявності підстав передбачених статтями 75-79 цього Кодексу слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

У відповідності з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Мотиви захисника для відводу судді Логвінова А.О. зводяться до його незгоди з процесуальними рішеннями судді, зокрема щодо відмови у задоволенні клопотань сторони захисту, що не може бути підставою для відводу.

При цьому, із ст.245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

За приписами ст.252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Норми ст.280 КУпАП визначають, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналізуючи наведені правові норми, при розгляді заяви про відвід судді Логвінова А.О. заявником не доведена наявність обставин, які б викликали сумніви в неупередженості судді та унеможливлювали ухвалення суддею об`єктивного рішення у справі, доводи викладені в заяві про відвід, не містять доказів, що вказують на необ`єктивність чи упередженість судді, а тому заява про відвід судді задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви захисника Сидоренко Володимира Вікторовича про відвід судді Валківського районного суду Харківської області Логвінова Андрія Олександровича від розгляду справи про адміністративне правопорушення №615/548/25 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП відмовити.

Розгляд справи №615/548/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП проводити в тому ж складі суду.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя А.П. Токмакова