КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2025 року м. Київ

Унікальний номер справи № 362/899/25

Суддя в суді першої інстанції: Рубан Т.П.

Провадження № 33/824/2941/2025

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Левенця Б.Б., за участю секретаря судового засідання Марченка М.С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07 квітня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Розстрочено виконання цієї постанови в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень на строк 10 (десять) місяців рівними частинами по 1700 (одна тисяча сімсот) гривень щомісяця. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору. Роз`яснено ОСОБА_1 його обов`язок повідомляти Васильківський міськрайонний суд Київської області про здійснення сплати частини суми штрафу шляхом пред`явлення оригіналу відповідного документа (а.с. 20-23).

Не погодившись з вказаною постановою, 17 квітня 2025 року ОСОБА_1 направив до суду апеляційнускаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 29-32).

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначав, що оскаржувана постанова є незаконною, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом невірно застосовано норми процесуального та матеріального права.

Вказував, що матеріали справи не містять жодного доказу, що він керував автомобілем та був зупинений працівниками поліції. Поліцейськими було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим такий огляд вважається недійсним, а протокол недопустимим доказом. Крім того, працівники поліції не відсторонили його ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП. Вказував, що працівниками поліції не було роз`яснено наслідків відмови від проходження огляду. Факт вчинення правопорушення поза розумний сумнівом не доведено. Наявний в матеріалах відеозапис з нагрудної камери поліцейського є неповним, на ньому не зафіксовано факту вжиття поліцейським дій щодо виявлення ознак наркотичного сп`яніння на місці складання протоколу, а саме перевірки зіниць і реагування їх на світло. З відео навпаки вбачається, що поведінка ОСОБА_1 відповідала обстановці.

Звертав увагу, що він не був зупинений працівниками поліції, будь-яких порушень ПДП України не вчиняв, поліції під`їхала до автомобіля, який перебував в нерухомому стані, на запитання працівників поліції щодо ознак сп`яніння вказав, що не заперечує пройти огляд на місці, однак відмовляється їхати в лікарню, оскільки поспішає по роботі.

Посилався на те що відеозапис не є безперервний, при цьому, в протоколі не зазначено, що долучається запис до нього з відеореєстратора і не вказано інвентаризаційного номеру такого відео реєстратора, тому такий доказ не є допустимим, оскільки такий технічний засіб повинен перебувати на обліку в поліції.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння, натомість, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність саме за керування в стані такого сп`яніння, а не з ознаками сп`яніння. Наведене не дає можливості притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки фабула протоколу не відповідає ч 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний доказом по цій справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували б вину особи і не викликали сумніви у судді (а.с. 29-32).

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 - адвокат Федак М.Л. підтримав скаргу і просив її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені на зазначені ними поштові адреси. ОСОБА_1 про розгляд справи апеляційним судом 04 червня 2025 року був сповіщений 27 травня 2025 року про що є відмітка працівників пошти про вручення адресату особисто поштового повідомлення суду. Факт належного сповіщення апелянта ОСОБА_1 його захисник - адвокат Федак М.Л. підтвердив в суді про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання. Прокурор був належним чином повідомлений про розгляд справи апеляційним судом, до суду не прибув, проте неявка прокурора за чинним законодавством України не перешкоджає розглядові адміністративної справи (а.с. 45-58).

Виходячи з положень ст.ст. 268, 271 КУпАП, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, її захисник розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. При цьому присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визначена як обов`язкова процесуальним законом (ст. 268 КУпАП).

Європейський суд з прав людини вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України" № 16652/04).

Відповідно до ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність перешкод для апеляційного перегляду справи.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступного висновку.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, та відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції.

Судом встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 229050 від 24.01.2025 року, 24 січня 2025 року о 13:34:06 год. на трасі автодороги М-05 "Київ-Одеса" 29 км водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Peugeot 407», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме виражене тремтіння пальців рук, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Водій ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).

До протоколу додані: рапорт поліцейського, акт огляду на стан сп`яніння, направлення водія для проведення огляду на стан сп`яніння, рапорт поліцейського, відео з БК 477193, 477876 (а.с. 3-7).

Протокол про адміністративне правопорушення підписаний особою, яка його склала та безпосередньо ОСОБА_1 , який своїм підписом підтвердив, що йому були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

У графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті справи» зазначено «надам в суді» (а.с. 1).

Пунктом 2.5. ПДР передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Будь-яких невідповідностей протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 вимогам ст. 256 КУпАП судом не встановлено.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, які виявлені працівниками поліції 24 січня 2025 року у ОСОБА_1 в розумінні п. 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - працівники поліції визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що працівники поліції рухались на патрульному авто, зупинившись працівники поліції підійшли до транспортного засобу «Peugeot 407», д.н.з. НОМЕР_1 , двигун якого працював, та на водійському місці знаходився ОСОБА_1 . Працівники поліції перевірили його документи та виявили ознаки наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 було запропоновано проїхати до лікаря-нарколога для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння (05 хв. 21 сек.). На відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я (05 хв. 41 сек.). При цьому, працівниками поліції було роз`яснено, що за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та направлено до суду для розгляду (06 хв.).

Враховуючи, що водій відмовився від проходження огляду, працівник поліції склав протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, який був підписаний ОСОБА_1 особисто.

Долучений до матеріалів справи відеозапис свідчить про дотримання працівниками поліції Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09 листопада 2015 року під час проведення огляду.

Відеозапис є одним із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, оскільки на ньому зафіксована подія правопорушення. Відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що працівники поліції не виявляли у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння спростовуються змістом відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, на якому зафіксовано, що працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що вбачає у нього ознаки наркотичного сп`яніння, зокрема, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови, що є підставою для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Також, суд відхиляє доводи апелянта, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, адже з відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що працівники поліції рухались на патрульному авто, зупинившись працівники поліції підійшли до транспортного засобу «Peugeot 407», д.н.з. НОМЕР_1 , двигун якого працював, та на водійському місці знаходився ОСОБА_1 . При цьому, з відеозапису вбачається, що жодних заперечень щодо дій працівників поліції ОСОБА_1 не висловлював та не заперечував щодо керування транспортним засобом, а також не скористався своїм правом зазначити заперечення щодо факту керування в протоколі.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що працівниками поліції не було роз`яснено наслідків відмови від проходження огляду спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної боді-камери працівників поліції, з якого вбачається, що працівниками поліції було роз`яснено, що за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та направлено до суду для розгляду (06 хв.).

Посилання апелянта на те, що працівниками поліції не було відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не впливають не спростовують наявного і зафіксованого факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також необґрунтованими є посилання ОСОБА_1 на те, що відеозапис з нагрудної камери працівника поліції не може бути належним та допустимим доказом з огляду на порушення його цілісності та безперервності, оскільки у матеріалах справи наявний повний та безперервний відеозапис з нагрудної камери працівника поліції на компакт-диску, на якому зафіксовано відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння.

Крім того, суд критично оцінює твердження апелянта про те, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння, натомість, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність саме за керування в стані такого сп`яніння, а не з ознаками сп`яніння, оскільки відмова водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку на вимогу поліцейського є самостійною підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також, безпідставними є посилання апелянта на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що до нього долучається запис до з відеореєстратора і не вказано інвентаризаційного номеру такого відео реєстратора, оскільки в протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 229050 від 24.01.2025 року зазначено, що до нього додаються, в тому числі, відеозапис з БК 76 (а.с. 1).

Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції справу розглянуто повно, об`єктивно та всебічно, а висновки суду відповідають дійсним обставинам справи та ґрунтуються на зібраних по справі доказах.

Отже, відсутні підстави для скасування постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя _________________ Б.Б. Левенець