ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1591/25 Справа № 243/399/25 Суддя у 1-й інстанції - Соловйова О. О. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за участю:

секретаря судового засідання Сербіної І.В.,

захисника особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності адвоката Прокопцева С.В.,

апеляційну скаргу адвоката Прокопцева С.В., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 квітня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, місце роботи: міськводоканал, слюсар, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто судовий збір в розмірі 605,50 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11 квітня 2025 року встановлено, що 30.12.2024 року о 10-08 год. в м. Слов`янськ, провул. Перспективний, буд. 25, водій ОСОБА_1 керував т.з. Fiat Doblo, н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Водію було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки т.з. за допомогою алкотестеру «Драгер» або пройти такий огляд у медичному закладі, на що водій відмовився під відеозапис на боді камеру №472188. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі захисник Прокопцев С.В., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просить постанову суду 1-ї інстанції відносно ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що оскаржену постанову суду першої інстанції вважає незаконною.

Звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази законної зупинки транспортного засобу, інакше протиправність зупинки, за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності, може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія». З урахуванням наведеного, вважає, що відсутність факту встановлення судом обставин, визначених законом, які давали поліцейському право зупиняти транспортний засіб та вимагати від ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння.

Вважає відеозапис, долучений до матеріалів справи, неналежним та недопустимим доказом у справі на підставі ст. 251 КУпАП. Зазначає, що відеозапис не містить безперервності ведення відеозйомки, на ньому міститься суперечності в зазначенні часу, що свідчить, що він зроблений з порушенням вимог п. 4 розділу 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018 року.

Суд не звернув уваги на вказані порушення, а тому наведене свідчить про неповне з`ясування судом обставин справи та порушення норм процесуального права.

Вважає, що працівники поліції порушили порядок проведення огляду водія на встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Звертає увагу, що ОСОБА_1 не було відсторонено від подальшого керування автомобілем, і в матеріалах справи відсутні докази такого відсторонення.

Зазначає, що судом при накладенні стягнення на ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом накладено штраф на користь держави у розмірі 17 000 грн., проте санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено такого стягнення.

Позиції сторін в суді :

Захисник Прокопцев С.В., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , в судовому засіданні просив його апеляційну скаргу задовольнити з підстав, наведених в ній. Не заперечувала проти розгляду справи за відсутності належним чином повідомленого ОСОБА_1 .

Висновки суду:

Заслухавши захисника, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він керував транспортним засобом з явниким ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру «Драгер» або у медичному закладі, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Аналіз диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вказує на те, що до відповідальності може бути притягнуто водія транспортного засобу у якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, і який відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до п. 2 р. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд першої інстанції при її розгляді дотримався зазначених вимог закону та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а вина підтверджується дослідженими судом 1-ї інстанції доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №984311 від 30.12.2024 року, який складений уповноваженою посадовою особою у встановленому порядку, зі змісту якого вбачається, що 30.12.2024 року о 10-08 год. в м. Слов`янськ, провул. Перспективний, буд. 25, водій ОСОБА_1 керував т.з. Fiat Doblo, н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Водію було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки т.з. за допомогою алкотестеру «Драгер» або пройти такий огляд у медичному закладі, на що водій відмовився під відеозапис на боді камеру №472188. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- рапортом поліцейського взводу №2 роти №1 БПП в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП старшого лейтенанта поліції Деменка В.С., згідно якого вбачається, що 30.12.2024 року під час несення служби у складі екіпажу «Циклон 109» (Деменко, ОСОБА_2 ) на підставі п. 3 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліції» було зупинено т.з. Fiat Doblo, н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході бесіди у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або пройти такий огляд у медичному закладі, відмовився під безперервний відеозапис. На водія було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП (ААД 983311) та згідно ст. 266 КУпАП від керування відсторонено;

- відеозаписами «IMG_0353.MP4», «IMG_0354.MP4» та «export-zq73i.mp4», які додані до протоколу. У відеофайлах «IMG_0353.MP4» та «IMG_0354.MP4» зафіксовано факт керування та зупинки працівниками поліції т.з. Fiat Doblo, н.з. НОМЕР_2 . Надалі поліцейські підходять до вищевказаного авто, та до них виходить водій. На відеозаписі «export-zq73i.mp4» зафіксовано, що водій вже спілкується з працівниками поліції та знаходиться біля т.з. Fiat Doblo. Інший працівник поліції підходить до водія та просить його представитись, на що останній називається ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час спілкування у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, про що повідомлено водія. Водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки або в медичному закладі, на що останній відмовився (відеозапис «export-zq73i.mp4», починаючи з 01:35 хв.). Після чого, працівником поліції було попереджено ОСОБА_1 про відповідальність згідно пункту правил 2.5 ПДР України, на що водій відповів, що все розуміє (відеозапис «export-zq73i.mp4», починаючи з 01:46). Водію роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Після чого, працівник поліції пішов складати протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Далі зі змісту відеозапису вбачається, що після складення протоколу, працівником поліції було ознайомлено водія ОСОБА_1 зі змістом протоколу. Надалі водій ОСОБА_1 отримав тимчасове посвідчення водія. Працівником поліції роз?яснено ОСОБА_1 , що від керування транспортного засобу його відсторонено.

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису подій, що мали місце 11 квітня 2025 року за участю ОСОБА_1 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.

Обгрунтовуючи оскаржену постанову, суд першої інстанції надав належну та повну оцінку всій сукупності наданих суду доказів, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).

Апеляційний суд погоджується з доводами сторони захисту, що матеріали справи не містять фіксування повідомлення працівником поліції про причини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Проте такий факт не може свідчити про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки підставою для вимоги працівника поліцій на проходження огляду на стан сп`яніння є виявлення у водія ознак сп`яніння, що прямо передбачено законом. Апеляційний суд звертає увагу, що закон вимагає відеофіксації обставин проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння або відмови від проходження такого огляду, а не фіксування факту керування особою транспортним засобом та причин такої зупинки транспортного засобу, що може бути встановлено за допомогою інших доказів.

Будь-яких доказів оскарження дій співробітників поліції відносно ОСОБА_1 при складанні адміністративного матеріалу за вчинення ч. 1 ст. 130 КУпАП суду надано не було. На відеозаписі ОСОБА_1 претензій співробітникам поліції, а також усних чи письмових зауважень до протоколу не надавав. В установленому порядку водій ОСОБА_1 або його захисник дії працівників поліції не оскаржували. Під час апеляційного розгляду апелянтом доказів на підтвердження оскарження дій чи рішень працівників поліції за вказаних вище обставин також не надано.

Крім того, доводи апеляційної скарги захисника про те, що працівниками поліції було порушено порядок огляду водія на встановлення стану алкогольного сп?яніння, апеляційний суд вважає необґрунтованими, та погоджується з висновками суду 1-ї інстанції про те, що зі змісту відеозапису чітко вбачається що поліцейським було дотримано встановлених законом вимог, та дії працівників поліції відповідали, встановленим у ст. 266 КУпАП вимогам.

Так, із дослідженого відеозапису«export-zq73i.mp4» вбачається, що у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, про що повідомлено водію. Проте, водій ОСОБА_1 відмовився на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі (відеозапис, починаючи з 01:35). Суд обґрунтовано розцінив відмову ОСОБА_1 як відмову від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, так і відмову від огляду в закладі охорони здоров`я. Будь-яких заперечень чи клопотань, висловлювань на адресу працівників поліції при проведенні огляду на місці зупинки транспортного засобу водій ОСОБА_1 не висловлював, не зазначив про таке і в протоколі про адміністративне правопорушення або в письмовому вигляді.

Також є необґрунтованими доводи захисника Прокопцева С.В. щодо не відсторонення ОСОБА_1 від подальшого керування автомобілем. Так, протоколом серії ААД № 984311 від 30.12.2024 року зафіксовано, що водій ОСОБА_1 отримав тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом. Із дослідженого відеозапису «export-zq73i.mp4» встановлено, що працівником поліції роз`яснено ОСОБА_1 , що від подальшого керування транспортним засобом його відсторонено (відеозапис, починаючи з 0:29:24).

Натомість, відсторонення особи на підставі частини 1 ст. 266 КУпАП від керування транспортним засобом, як і передача керування автомобілем іншій уповноваженій ним особі, є лише процедурним аспектом, який не впливає на законність огляду такої особи на стан сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозапис належним та допустимим доказом, оскільки він отриманий у встановленому законом порядку та дозволятє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Щодо доводів апелянта про неповноту відеозапису та про те, що він записаний на невідомий прилад, то апеляційний суд зазначає, що для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, які зафіксовано за допомогою відеокамери поліцейського, та які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне. На відеозапису відображено, що ОСОБА_1 відмовився від законної вимоги поліцейського на проходження огляду на стан сп`ягніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і його відмова від огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

Право працівників поліції застосовувати технічні засоби відеозапису під час проведення огляду осіб на стан сп`яніння передбачене ч. 2 ст. 266 КУпАП.

В протоколі серії ААД № 984311 від 30.12.2024 року у відповідній графі «До протоколу додаються:» зазначено крім іншого: «відеозапис бодікам №472183, відеозапис реєстратора 70МАІ». Тобто, поліцейським виконано дії по внесенню у відповідну графу протоколу необхідних данних. Відсутність інформації про джерело походження відеозапису ніяким чином не спростовує встановлених судом обставин, оскільки долучений до протоколу відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки отриманий у встановленому законом порядку. Крім того, у працівників поліції немає обов`язку щодо зазначення таких відомостей у протоколі про адміністративне правопорушення.

До того ж, вказаний відеозапис не є єдиним та вирішальним доказом, що підтверджує винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а оцінюється у сукупності разом з іншими доказами, наявними в справі, з оцінкою кожного доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності, а їх сукупністі - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, під час судового розгляду достовірно встановлено, що поліцейський виконав всі вимоги чинного законодавства і вжив всі можливі дії в межах закону, порушень з його боку встановлено не було, у свою чергу водій ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок, передбачений п. 2.5 ПДР, не пройшов на вимогу поліцейського в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн., що є еквівалентом однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.

Враховуючи вищенаведені докази у їх сукупності, судом встановлено, що дослідженні під час судового розгляду докази повністю підтверджують ті обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які викладені в адміністративному протоколі, складеному стосовно нього, і є безсумнівними доказами порушення ним п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Постанова суду 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника та скасування постанови суду 1-ї інстанції, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Прокопцева С.В. залишити без задоволення.

Постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 квітня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин