Справа № 127/6501/25
Провадження № 23-з/801/37/25
Головуючий у суді 1-ї інстанції
Доповідач: Береговий О. Ю.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Берегового О. Ю.,

розглянувши заяву про відвід судді Вінницького апеляційного суду Сопруна В. В. у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП, за апеляційною скаргою адвоката Шмирова Євгенія Ігоровича на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 24 квітня 2025 року

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумі доходів громадян, що становить 170,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору.

Не погоджуючись із такою постановою суду першої інстанції захисник ОСОБА_1 адвокат Шмиров Є. І. оскаржує його в апеляційному порядку. Вважаючи оскаржувану постанову незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати, а справу закрити.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 травня 2025 року головуючим суддею у справі № 127/6501/25 визначений Сопрун В. В..

Дана справа була призначена до розгляду на 04 червня 2025 року о 09:10 год.

02 червня 2025 року до Вінницького апеляційного суду надійшла заява адвоката Шмирова Є. І. про відвід судді Вінницького апеляційного суду Сопруна В. В. Дана заява обґрунтована тим, що суддя Сопрун В. В. розглядав апеляційну скаргу на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 14 березня 2025 року у справі №127/6504/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 185 КУпАП. Обставини двох цих справ стосуються однієї і тієї ж події під час затримання ОСОБА_1 10 січня 2025 року близько 21:40 год. Тобто, за твердженням адвоката, суддя Сопрун В. В. уже висловив свою позицію щодо вказаних обставин у своїй постанові від 16 квітня 2025 року у справі №127/6504/24, а тому може бути упередженим при розгляді даної апеляційної скарги.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 04 червня 2025 року заяву захисника Шмирова Є. І. про відвід судді Вінницького апеляційного суду Сопруна В. В. передано на розгляд судді Берегового О. Ю.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та заяву захисника Шмирова Є. І. апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться у межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 246 КУпАП порядок провадження у справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком установлену законом відповідальність.

Чинний КУпАП не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді в адміністративній справі. Відповідно, чинне законодавство не визначає порядку розгляду заяви про відвід судді в адміністративній справі. Разом з тим право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Крім того Рада суддів України у пункті четвертому рішення від 08 червня 2017 року № 34 роз`яснила, що з огляду на відсутність норм, які визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства, ураховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства можливе застосування чинних процесуальних норм за аналогією.

Норми Кримінального процесуального кодексу України передбачають підстави, за яких може бути заявлений відвід судді, який бере участь у кримінальному провадженні, тому в даному випадку слід застосувати аналогію права і норми КПК України при розгляді заяви судді про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення.

Положеннями ст. 75, 76 КПК України передбачено вичерпний перелік обставин, що виключають участь судді в розгляді кримінального провадження.

Пунктом 4 ст. 75 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Нормами Конституції України закріплені основні засади судочинства та відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. UnitedKingdom), від 10.06.1996, п. 38).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v.Switzerland) та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» (CastilloAlgarv.Spain), від 28.10.1998, п.45).

Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 застосовується судами при розгляді справ як джерело права, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п.1 ст.6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах Фей проти Австрії, Ветштайн проти Швейцарії, Мироненко і Мартенко проти України, Рудніченко проти України).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі Кіпріану проти Кіпру ).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Стосовно об`єктивного критерію означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (FerrantelliandSantangelov.Italy), від 07.08.1996 року, п. 58).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі Пуллар проти Сполученого Королівства). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється. Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі Де Куббер проти Бельгії ).

Згідно пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Тобто, головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Одночасно апеляційний суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Як на єдину підставу заявленого відводу судді ОСОБА_3 адвокат Шмиров Є. І. посилається на розгляд ним справи №127/6504/25 про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст. 185 КУпАП стосовно тих самих подій, які мали місце 10 січня 2025 року близько 21:40 години та винесення апеляційним судом постанови від 16 квітня 2025 року за наслідкам розгляду справи.

Однак обставини, на які посилається захисник у заяві про відвід, не можуть свідчити про упередженість судді та необ`єктивність судді Сопруна В. В., такі не ґрунтуються на вимогах законодавства, а свідчать лише про незгоду адвоката із процесуальними рішеннями судді щодо прийнятого суддею судового рішення стосовно іншої особи у справі №127/6504/25. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, прийнятими у інших справах, не може бути підставою для відводу.

Інших підстав, які викликають сумнів в об`єктивності чи неупередженості судді Сопруна В. В. захисник не навів.

Таким чином, передбачених законом підстав, які б викликали сумніви у об`єктивності та неупередженості судді Сопруна В. В. заява про відвід не містить, з огляду на викладене, дана заява захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не підлягає задоволенню через необґрунтованість.

Керуючись ст. 75, 80 КПК України, ст. 294 КУпАП

постановив:

У задоволенні заяви захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Шмирова Євгенія Ігоровича про відвід судді Сопруна В. В. № 127/6501/25 відмовити.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду О. Ю. Береговий