Справа № 279/2648/25 провадження №3/279/877/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2025 року

Суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області Недашківська Л.А., з секретарем Хомутовською М.А., за участю ОСОБА_1 , захисника Терещенко І.Ю., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 від 15.11.2018, РНОКПП НОМЕР_2 , за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №309504 від 23.04.2025, що ОСОБА_1 23.04.2025 о 12.28 год. по вул.Івана Богуна, 1 в м.Коростені керував транспортним засобом марки "NISSAN QASHQAI" д.н.з. НОМЕР_3 з ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду у встановленому законом порядку в Коростенській ЦМЛ відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил Дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, вказав, що він погоджувався пройти освідування на стан наркотичного сп`яніння шляхом забору крові, однак в медичній установі вказували на те, що він має пройти освідування шляхом взяття сечі на проведення аналізу, на що він відмовлявся. Дану відмову від проходження освідування працівники поліції розцінили як відмову від проходження освідування відповідно склали протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, де він начебто порушив пункт 2.5 Правил Дорожнього руху.

Захисник Терещенко І.Ю. заявила клопотання про закриття провадження у даній справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, так як у матеріалах справи відсутні будь-які докази належної відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а працівниками поліції було порушено вимоги чинного законодавства при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та долученні відповідних матеріалів в якості доказів. Зазначила, що запис відеофайлу, який додано до матеріалів адміністративної справи здійснено з мобільного телефону працівника поліції, що суперечить Інструкції «Із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису».

До протоколу долучено відеофайл, з якого вбачається, що працівниками поліції був зупинений ОСОБА_1 пояснюючи причину зупинки тим, що на передодні на ОСОБА_1 був складений протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП за ознаками наркотичного сп`яніння, тому вирішили зупинити для з`ясування обставин чи перебуває ОСОБА_1 повторно з ознаками наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 заперечував, що він перебуває в стані наркотичного сп`яніння. В подальшому ними запропоновано пройти освідування на стан наркотичного сп`яніння, на що ОСОБА_1 погодився, тому прослідували до медичної установи. В самій медичній установі він відмовився на збір біологічного матеріалу для лабораторного дослідження, а саме: сечі, виявив бажання на збір крові, де в подальшому йому в медичній установі на взяття крові відмовили. Відповідно працівниками поліції було розцінено як відмову від проходження освідування, тому було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП за порушення вимог п.2.5 ПДР. При цьому, поведінка водія була звичайною, адекватною, спілкування носило продуктивний характер, логічно пояснював свою позицію, ознак, які б свідчили про перебування ОСОБА_1 в наркотичному стані не було. Отже, вказаний доказ не містить даних про те, що ОСОБА_1 мав ознаки будь-якого сп`яніння.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та доводи захисника Терещенко І.Ю., дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Частиною першої статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом із тим, має бути дотримана процедура складання протоколу та направлення водія для проходження огляду.

Так, порядок огляду на стан сп`яніння визначений ст.266 КУпАП, а також «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою КабінетуМіністрівУкраїнивід 17.12.2008№1103 (далі - Порядок) та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція).

Згідно положень ч.2 та ч.3 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`ніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до п. 2, 7 розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, а у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Пунктами 8, 9 Інструкції та пунктами 7, 8 Порядку регламентовано, що з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше, ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Пунктами 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13 розділу III Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів. За збереження та транспортування ємностей з біологічним середовищем до іншого закладу охорони здоров`я, цілісність пломбування відповідає заклад охорони здоров`я, у якому проводився відбір біологічного середовища. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, а саме: з пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 від проходження освідування не відмовляється та просив взяти кров на аналіз.

Встановлено, що працівниками поліції роз`яснено ОСОБА_1 про те, що для проведення дослідження на стан наркотичного сп`яніння необхідно здати саме сечу. Під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння у КНП «Коростенська ЦМЛ» від взяття зразків біологічного середовища у вигляді сечі останній відмовився.

Суд звертає увагу, що у названій Інструкції не передбачено, що особа, яка доставлена для проходження огляду на стан сп`яніння, має право обирати, зразки якого біологічного середовища слід надати для дослідження. Відтак, такий вибір здійснює лікар, що проводить огляд. При цьому, враховується, які саме зразки біологічного середовища можна дослідити у даному закладі охорони здоров`я, а також швидкість проведення дослідження.

Так, згідно до п.13 розділу ІІІ зазначеної Інструкції для дослідження біологічного середовища кров використовується лише у тих випадках, коли в особи неможливо взяти інші зразки біологічного середовища, вказаних у пункті 12 цього розділу.

При цьому, при дослідженні в судовому засіданні відеозапису, судом встановлено, що працівники поліції зупинили транспортний засіб під керування ОСОБА_1 , але причину зупинки йому не пояснили.

Разом з тим, свобода пересування є конституційним правом кожної людини, котра законно перебуває на території України (ст.33 Конституції України), тому зупинка автомобіля повинна відбуватись на підставах та в порядку, передбачених Законом України «Про національну поліцію» та ПДР України.

Вичерпний перелік підстав зупинення транспортного засобу вказаний в ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію»:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;

10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Наведений вище перелік підстав зупинки транспортного засобу є вичерпним. Інші підстави є незаконними.

Тобто, під час зупинки транспортного засобу поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки (ч. 2 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію»). Безпідставна зупинка автомобіля є незаконною.

З огляду на те, що підстав для зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 поліцейським не зазначено, то саме зупинку транспортного засобу та наступні дії інспектора поліції не відповідають вимогам ст. 35 Закону України «Про національну поліцію».

В матеріалах справи відсутні жодні докази порушення водієм правил дорожнього руху та з долученого до протоколу відеозапису також не вбачається, що працівниками поліції повідомлялись ОСОБА_1 причини зупинки.

Тобто, відсутні докази наявності причин для зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 .

Відсутня задокументована або збережена на матеріальних носіях чи відображена в електронному вигляді будь-яка інформація про наявність підстав для зупинки транспортного засобу.

Крім того, в матеріалах справи наявний Додаток №8 (до доповідної записки УГІ ГУНП в Житомирській області від 23.02.2022 №107/15/01-2022), в якому зазначено, що до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №309504, складеного 23.04.2025 за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 додано відеозапис з портативного відео реєстратора серійний номер 858141, також даний технічний засіб було зафіксовано безпосередньо в самому протоколі.

Однак, досліджуючи наданий відеозапис правопорушення, що є додатком до протоколу, встановлено, що фіксування проводилось не на боді камеру, яка закріплена на форменому одязі поліцейського, відповідно до вищенаведеного закону, а на мобільний телефон.

Відповідно до пунктів 2, 3 Розділу II Інструкції «Із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» портативний відеореєстратор та карта пам`яті обліковуються з наданням відповідного інвентарного та номенклатурного номерів. Портативні відеореєстратори та карти пам`яті зберігаються в приміщеннях органів, підрозділів поліції та видаються поліцейському під підпис у журналі обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації, який зберігається в органі, підрозділі поліції.

Суд наголошує, що діючий Закон не дозволяє працівникам поліції здійснювати фіксацію порушень ПДР на особисті мобільні телефони. Всі прилади відеофіксації, зокрема такі як портативні відеореєстратори на форменому одязі поліцейського чи відеореєстратори на службових транспортних засобах мають бути виключно службовими. Всі відеозаписи мають належно реєструватися, зберігатися, видаватися лише під розписку у спеціальних журналах та використовуватись виключно у службових цілях.

Таким чином, зроблені працівниками поліції відеозаписи з особистих мобільних телефонів не можуть бути належними доказами у справах про притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення ПДР.

Відповідно до ст.19 Конституції Україниправовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством (ч. 1). Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України (ч. 2).

Згідно зі ст 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Встановлення винуватості чи невинуватості особи здійснюється на підставі оцінки доказів, якими, згідно ст. 251 КУпАП є, зокрема, дані протоколу про адміністративне правопорушення.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп /2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі і на закріпленій встатті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КупАП, не доведена допустимими та достовірними доказами, отже у діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. -1 ст. 130 КУпАП, що відповідно до ч.1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 247, 251-252, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області.

Суддя Леся НЕДАШКІВСЬКА

копія згідно з оригіналом