Справа № 138/1096/25
Провадження №:3/138/452/25

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суду Вінницької області у складі головуючого судді Ясінського Ю.А., секретаря судового засідання Сілантьєвої Л.А., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника Сердечнюк М.В., розглянувши в приміщенні міськрайсуду матеріали, які надійшли з Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не працюючого, телефон НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №299915 від 14.04.2025 ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що 14.04.2025 близько 06 год. 38 хв. по проспекту Незалежності біля будинку номер 20 в м. Могилів-Подільський Вінницької області керував автомобілем «ВАЗ 2104-02», державний номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія у встановлено-му законом порядку на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу «Drager 6820» прилад «АRSL0136» з результатом 0,97 проміле, тест № 205.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснив, що більше року тому мав конфлікт з колишнім керівництвом поліції через те, що відмовився дещо для них перевезти своїм вантажним автомобілем і отримував попередження та погрози після того, будучи зупиненим різними працівниками поліції. 14.04.2025 вранці їхав сам на автомобілі і був зупинений поліцейським, який попросив його підійти до службового автомобіля і надати документи. Поруч бу поліцейський, якого він знав на імя ОСОБА_2 . Працівник поліції, який його зупинив сів до службового автомобіля, на передньому пасажирському сидінні якого вже був невідомий чоловік, а ОСОБА_1 стояв поруч та розмовляв з ОСОБА_3 , який йому сказав, що відносно нього буде складено якийсь протокол зі штрафом і йому не потрібно сперечатись, бо наслідком буде ще й позбавлення прав і конфіскація автомобіля для ЗСУ. Через хвилину інший поліцейський вийшов з автомобіля і наказав йому відїхати на автомобілі кілька метрів вперед та зупинитись, що він і зробив, а невідомий пасажир з переднього сидіння поліцейського автомобіля одразу ж пересів на заднє сидіння цього ж авто. Цей же поліцейський сказав йому, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння, хоча алкотестера він не продував, а продував невідомий пасажир. Він намагався заперечувати та проситись, однак працівник поліції на імя ОСОБА_2 , знаками показував йому цього не робити і помовчати. Інший поліцейський сказав, що якщо він не згоден, то може взяти трубку і продути. Він подивився на ОСОБА_3 , але той жестом показав цього не робити. Злякавшись погроз втрати автомобіля та посвідчення водія, які є єдиним засобом його існування, він відмовився продувати алкотестер і просто намагався благати працівників поліції, щоб його відпустили, однак це не діяло, а ОСОБА_2 відвів його в сторону від знятої бодікамери і погрожував ще серйознішою відповідальністю в разі незгоди ї їх діями. Поліцейські склали протокол на нього, однак дали змогу потім їхати на авто далі , тимчасово вилучивши посвідчення водія, вказавши, що після сплати штрафу, який буде призначено судом, його повернуть. Жодних клопотань, розписок чи зобов`язань не керувати автомобілем і передати його іншій особі, зокрема ОСОБА_4 він не писав, як і не бачив останнього на місці події. Алкотестер він не продував, а документи з переляку підписував не читаючи. В той день алкоголю не вживав, а лише напередодні в обід випив стакан сухого вина, і вранці був повністю тверезий. Вважає, що працівники поліції склали на нього протокол через конфлікт, жодних прав йому не роз`яснювали. Також не звертався зі скаргами на дії працівників поліції через страх ще більшого тиску з їх боку. Про те, що за інкриміноване правопорушення йому загрожує крім штрафу ще й позбавлення права керування транспортними засобами, дізнався від адвоката.

Захисник Сердечнюк М.В. просила закрити провадження в справі відносно ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, з огляду на те, що працівниками поліції не доведено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проходив саме останній, оскільки на відеозаписі події не зафіксовано обличчя особи, яка продувала алкотестер.

В судовому засіданні оглянуто диск з відеофайлами запису події. На першому записі зафіксовано, як працівник поліції з особою, обличчя якої на відео не зафіксовано, сидять в службовому автомобілі, та останній продуває алкотестер з позитивним результатом, після чого поліцейський пропонує комусь перепаркувати автомобіль. Далі видно як вже ОСОБА_1 відганяє своє авто та виходить з нього, а інший працівник поліції складає протокол про адміністративне правопорушення. При цьому ОСОБА_5 весь час проситься і намагається, щось сказати, однак поліцейський наказує йому мовчати і періодично відводить його за межі дії відеокамери. На другому записі зафіксовано, як двоє працівників поліції стоять перед службовим автомобілем та зупиняють автомобіль марки «ВАЗ», з якого виходить ОСОБА_5 .

Також в судовому засіданні було досліджено інші матеріали справи, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 299915 від 14.04.2025, в якому зазначено обставини правопорушення, підписаного працівником поліції, що його склав, та правопорушником; довідку начальника САП ВВГ Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області Олійника М. про те, що ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП протягом року не притягувався та отримував посвідчення водія; роздруківкою приладу «Драгер» від 14.04.2025 з результатом 0,97 проміле; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.04.2025; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; клопотання від імені ОСОБА_1 про передачу керування транспортним засобом іншій особі від 14.04.2025, однак за підписом ОСОБА_6 .

Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Ст. 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.

Як зазначено в п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, судам слід враховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою

буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

У своїй постанові від 20.02.2019 у справі № 404/4467/16-а (2-іс/811/3/17), провадження № К/9901/21130/18 Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду також зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає саме використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто кермування ним, а не намір це зробити в подальшому.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, думку захисника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що поліцейським, який склав протокол про адміністративне правопорушення, не доведено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом 14.04.2025 в стані алкогольного сп`яніння.

Так, на відеозаписі події не зафіксовано обличчя особи, яка перебувала з працівником поліції у службовому автомобілі та продувала алкотестер, що з огляду на пояснення ОСОБА_1 , ускладнює ідентифікацію особи, яка перебувала в авто та проходила огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до п. 4.1 рішення Конституційного суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі № 1-135/2018 (5846/17) зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд враховує, що стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

Суд, керуючись принципом «поза розумним сумнівом» вважає, що протокол про адміністративне правопорушення як юридичний документ, що містить дані про обставини вчиненого правопорушення, за відсутності інших належних та допустимих доказів щодо обставин правопорушення є недостатнім для твердження про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

Отже, приймаючи до уваги те, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 , а саме відсутності належних доказів, які б засвідчували проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння та, відповідно, перебування в такому стані, суд доходить висновку, що при розгляді справи не доведено наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження у справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 130 ч. 1, 247 ч. 1 п. 1, 251, 255, 268, 280, 283, 284 ч. 1 п. 3 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Могилів-Подільський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя Ю.А. Ясінський