ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8108/25
провадження № 3/753/3649/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2025 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Заруба П.І., за участю захисника Єрмоленка О.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124, 122-4 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

встановив:

17 березня 2025 року о 14-й годині 24 хвилині в м. Києві, по вул. П. Радзіня, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 під час перестроювання не надала дорогу транспортному засобу, що рухався в попутному напрямку по тій смузі руху на яку вона мала намір перестроїтись, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем «Субару» д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушила п. 10.3 ПДР України.

Крім того, 17 березня 2025 року о 14-й годині 24 хвилині в м. Києві, по вул. П. Радзіня, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 будучи причетною до ДТП, місце ДТП залишила п. 2.10 а ПДР України.

Таким чином ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачені ст. 122-4, 124 КУпАП.

В суді ОСОБА_1 вказала, що не заперечує свою вину у вчиненому правопорушенні за ст. 124 КУпАП. Але наміру покинути місце ДТП у неї не було, коли вона вийшла з автомобіля і вийшов водій Субару почався конфлікт. Водій Субару почав наносити їй тілесні ушкодження, вона просто втекла, так як боялась за своє життя. В подальшому вона повернулася на місце події та викликала працівників поліції.

В судовому засіданні інший учасник ДТП ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що рухався на своєму автомобілі Субару у третій лівій смузі. Десь за 20 метрів побачив, як йому на переріз виїжджає автомобіль Фольцваген і в`їжджає в нього. З авто вийшла жінка та почала наносити йому удари, він почав відбиватись від неї. Вона себе вела неадекватно, а потім взяла і поїхала. До медичного закладу з приводу своїх тілесних ушкоджень він не звертався. Вказав, що у нього є відео, де ОСОБА_1 б`є його, що вона бреше, однак суду відео не надавав.

Захисник Єрмоленко О.В. вказав, що факту ДТП вони не заперечують, але умислу залишати місце ДТП ОСОБА_1 не мала. Вона боялась за своє життя. Після ДТП, вона одразу поїхала в лікарню, де у неї були зафіксовані тілесні ушкодження, відносно ОСОБА_2 в подальшому були внесені відомості до ЄРДР.

Суд вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , іншого учасника ДТП ОСОБА_2 , захисника, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи, надаючи оцінку зібраним доказам у їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджується матеріалами справи, а саме: фактичними даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 300113 (а.с. 1), схемі ДТП, на якій зображено місце зіткнення транспортних засобів (а.с.4), рапорті (а.с. 6), письмових поясненнях учасників ОСОБА_2 (а.с.5), відеозаписі з камер «Безпечне місто» (а.с.19).

З огляду на викладе, з урахуванням фактичних обставин справи, суд приходить до висновку про доведеність вини водія ОСОБА_1 порушенні п. 10.3 ПДР, та вбачає в її діях склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП.

Крім того, відповідно з ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Статтями, 10, 11 КУпАП, передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.

Як вбачається з наданих пояснень ОСОБА_1 вона поїхала з місця ДТП, оскільки боялась за своє життя. ОСОБА_2 наносив їй удари та вів себе агресивно. Вказане підтверджується копією довідки № 1704 від 17.03.2025 року КНП «КМКЛ ШМД», відповідно до якої ОСОБА_1 поставлено діагноз струс головного мозку, забої садна обличчя та правої кисті. В подальшому ОСОБА_1 було видано направлення на судово-медичне обстеження. Вказане підтверджується також фото з ушкодженням ОСОБА_1 .

Крім цього, означені обставини підтверджуються даними витягу з ЄРДР № 0000374 від 08.04.2025 відповідно до яких 17.03.2025 близько 14 год. 25 хв. за адресою: м. Київ, вул. Радзіня, ОСОБА_2 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що на ОСОБА_1 не може бути накладене адміністративне стягнення за ст. 122-4 КУпАП, оскільки правопорушення було вчинено в стані крайньої необхідності, тобто своїми діями остання відвертала настання більшої можливої шкоди своєму життю та здоров`ю, і ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами, а заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 вчинила дії, відповідальність за які передбачена ст. 122-4 КУпАП в стані крайньої необхідності, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП виключає провадження по справі.

При вирішенні питання накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

Враховуючи обставини скоєного, особу ОСОБА_1 що вона раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, не працює, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, вважаю правильним призначити їй адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.122-4, 124, 247 283, 284, 285 КУпАП, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суддя,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятидесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 гривні.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ст. 308 КУпАП.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

За відсутності скарги постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку встановленого на оскарження.

Суддя П.І. Заруба