Справа № 390/805/25
Провадження № 3/390/250/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2025 р.Кропивницький районний суд Кіровоградської області у складі судді Підгірської Г.О., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за статтями 122-4, 124, частиною четвертою статті 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Кіровоградського (Кропивницького) районного суду Кіровоградської області від Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області надійшли матеріали адміністративних справ щодо скоєння ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124, частиною четвертою статті 130 КУпАП,які постановою суду від 11.04.2025 об`єднано в одне адміністративне провадження у справі № 390/805/25.

Згідно наданих документів 02.04.2025 о 21:40 в с. Аджамка на вул. Свободи,129, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ЛУАЗ 9694 ДНЗ НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух, в наслідок чого допустив наїзд на перешкоду у вигляді паркану в домоволодінні, що знаходиться за адресою: с. Аджамка, вул. Свободи, 129, в наслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, чим порушив п.12.1. ПДР України.

В той же час, ОСОБА_1 , допустивши ДТП, перемістив транспортний засіб з місця події.

Під час встановлення обставин події працівниками поліції ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, з чим останній погодився і в результаті чого за допомогою алкотестера DRAGER 6820 зафіксовано позитивний результат 0,68 проміле. Працівниками поліції з`ясовано, що ОСОБА_1 алкоголь вживав після вчинення ДТП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що ввечері 02.04.2025 в с. Аджамка, по вул. Свободи, 129, керував транспортним засобом ЛУАЗ 9694 ДНЗ НОМЕР_1 , не врахувавши дорожньої обстановки, не впорався з керуванням та скоїв зіткнення з парканом. Алкоголь не вживав. Після події невстановлені особи на прохання принести води дали випити йому невідому речовину (росіл). Автомобіль забрав з місця ДТП, бо господарі домоволодіння вели себе дуже агресивно і ОСОБА_1 хвилювався за збереження транспортного засобу. Однак перемістивши автівку одразу повернувся на місце події.

Захисниця ОСОБА_1 Барабашева К. В., надала письмові пояснення, які повністю підтримала в судовому засіданні, відповідно до яких вважає, щодо обставин ДТП працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 540749 не було розкрито об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, не зазначено потерпілих осіб чи пошкоджень інших транспортних засобів.

Однак, наведене спростовується тим, що в протоколі зафіксовано факт наїзду на паркан в с. Аджамка, на вул. Свободи, 129, і отримання автомобілем механічних пошкоджень, що охоплюється диспозицією статті 124 КУпАП.

Також захисниця зазначила, що працівник поліції склав протокол за частиною четвертою статті 130 КУпАП з порушенням процедури огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння водія, оскільки згідно відеозапису працівники поліції ні до, ні після проходження ОСОБА_1 огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці, не роз`яснили право пройти також такий огляд у медичному закладі, адже він по суті мав право відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння на місці та пройти такий огляд в лікарні.

Проте, відповідно до пункту 7 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

ОСОБА_1 не відмовився від проходження огляду визначення стану алкогольного сп`яніння на місці і не оспорював результатів цього огляду, тому поліцейські не мали необхідності роз`яснювати порушнику таке право.

Твердження про те, що ОСОБА_1 на неодноразові запитання поліцейського відповідав, що ні до, ні після ДТП алкогольні напої не вживав, не спростовують результатів огляду.

Захисниця зазначила, що відповідно до п 2.10 «є» ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

З аналізу вищезазначених норм випливає, що притягненню до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 130 КУпАП підлягає особа, яка вживала алкогольні напої після дорожньо-транспортної пригоди за її участю до проведення саме медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Однак наведене спростовується положенням частини другої статті 266 КУпАП відповідно до якої огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною третьою цієї статті передбачено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

ОСОБА_2 також наголошує, що перед оглядом працівники поліції не зазначали про наявність у ОСОБА_1 жодної з ознак алкогольного сп`яніння, що передбачені пунктом 3 розділу І Інструкції. На запитання працівників поліції, чи перебував в стані алкогольного сп`яніння за кермом під час скоєння ДТП ОСОБА_1 , ствердно відповів, що ні.

Відповідно до пунктів 2, 3 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є:

запах алкоголю з порожнини рота;

порушення координації рухів;

порушення мови;

виражене тремтіння пальців рук;

різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

поведінка, що не відповідає обстановці.

На доданому до протоколу відеозаписі зафіксовано, що поліцейськими не озвучено жодної з перелічених ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 перед пропозицією і самим проведенням відповідного огляду. Не перелічено таких ознак і в самому протоколі. Однак це процедурне порушення не спростовує позитивного результату огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Сторона захисту вважає, що долучений до матеріалів справи диск з відеозаписом є неналежним доказом, оскільки відео файли були записані на невідомий пристрій, інформацію про який не було зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, та в інших матеріалах справи.

Однак в матеріалах справи міститься інформація про те, що відеофіксація велась на бодікамеру № 9 (а.с.23,24), що зафіксовано в постановах про накладення адмінстягнень за порушення, зафіксовані одночасно з тими, які є предметом судового розгляду. Крім того відеозапис є повним, чітким і послідовним, тому у суду відсутні підстави визнати його неналежним чи недопустимим доказом.

Ще одним доводом сторони захисту є нероз`яснення ОСОБА_1 працівниками поліції його прав, що спростовується доданими до протоколу відеозаписами. Крім того з правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ознайомлено і безпосередньо в суді перед початком слухання справи по суті.

Суд, врахувавши, що не вкладається у строки розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачені статтею 277 КУпАП, однак, з метою забезпечення передбачених статтею 268 КУпАП прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вирішив розглянути справу у строк "розумний", тобто такий, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового розгляду.

Суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (статті 62 Конституції України). Згідно зі статтею 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини. Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення. Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

Суд виходить із того, що справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Стандарт доказування «вірогідність доказів» на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають учасники справи. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Дослідивши та вивчивши протоколи про адміністративні правопорушення та додані до них матеріали суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до статті 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, -тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії АДД №540749 від 03.04.2025; схемою місця ДТП; відеозаписами з боді-камер поліцейських; показами ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 122-4 КУпАП залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП, підтверджується:протоколом про адміністративне правопорушення серії АДД №540757 від 03.04.2025; відеозаписами з боді-камер поліцейських; показами ОСОБА_1 .

Згідно з частиною четвертою статті 130 КУпАПвживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб.

Факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 130 КупАП, підтверджується такими матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №540748 від 02.04.2025; відеозаписами з боді-камер поліцейських; результатом огляду (за допомогою алкотестера DRAGER 6820 зафіксовано позитивний результат 0,68 проміле); тощо.

Враховуючи наведене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд визнає доведеним поза розумним сумнівом належними та допустимими доказами факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124, частиною четвертою статті 130 КУпАП.

Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення.

Згідно зі статтею 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Зважаючи на санкції, правопорушення передбачене частиною четвертою статті 130 КУпАП є більш серйозним правопорушенням з числа вчинених.

Враховуючи характер правопорушень, особу правопорушника, зважаючи на статтю 36 КУпАП, суд вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі статтею 40-1 КУпАП, у разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір, розмір і порядок сплати якого встановлюється Законом України «Про судовий збір», сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення.

Керуючись статтею 36, статтями 122-4, 124, частиною четвертою статті 130 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124, частиною четвертою статті 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягненняу виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000,00 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), на користь держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Кропивницького апеляційного суду через Кропивницький районний суд Кіровоградської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Допустити виконання постанови після набрання постановою законної сили.

Початок строку відбування адміністративного арешту обчислювати з моменту адміністративного затримання у порядку виконання даної постанови.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Г.О. Підгірська