Справа № 199/7538/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

04 червня 2025 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра Сенчишин Ф.М., розглянувши матеріали, що надійшли від ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП встановити не видалося за можливе, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонерки,

за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 13 травня 2025 року близько 22 год. 01 хв. ОСОБА_2 , за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство відносно свого онука ОСОБА_3 , а саме психологічне: висловлював образи, завдавши шкоду психологічному здоров`ю.

ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечила фактичні обставини справи та свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала. Пояснила, що онук постійно провокує конфлікти та іноді вона не витримує і зривається.

Дослідивши докази та оцінивши їх за внутрішнім переконанням в сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що справа про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 підлягає закриттю з наступних підстав:

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, яка передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

За вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

ЄСПЛ у справі «Малофєєв проти Росії» та «Карелін проти Росії» сформулював позицію, за якою у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Отже в такому разі справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Судом було досліджено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 441920 від 17 травня 2025 року та додані до нього довідку за матеріалами ЖЄО № 17433 від 13 травня 2025 року, рапорт інспектора-чергового ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області та письмові пояснення ОСОБА_2 .В жодному із зазначених документів не зазначено, що потерпілому ОСОБА_3 була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю. Суд вважає за необхідне зауважити, що в фабулі адміністративного правопорушення є зазначення про завдану шкоду психологічному здоров`ю, проте, така шкода не є наслідком діянь, які утворюють склад адміністративного правопорушення згідно Кодексу.

Оскільки складений у відношенні ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення не містить такого наслідку її діянь, як «була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого», суд самостійно встановлювати зазначену обставину не може.

Відсутність визначених законом суспільно-шкідливих наслідків виключає наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

За наведених обставин, провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю за відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративного правопорушення у відношенні ОСОБА_1 закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя:

04.06.2025