Справа № 569/6975/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Гордійчук Н.О., розглянувши матеріали, що надійшли від УПП в Рівненській області ДПП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , студента, відомості про РНОКПП невстановлені, про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу по адміністративне правопорушення від 26.03.2025 року серії ВАВ №216034, 26.03.2025 року о 20 год. 17 хв. у м. Рівне по провулку Дворецький, 57, громадянин ОСОБА_1 вчинив дрібне хуліганство, а саме нецензурно висловлювався, словесно ображав працівників патрульної поліції.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 26.03.2025 року серії ВАБ №984940, 26.03.2025 року о 20 год. 15 хв. у АДРЕСА_1 , громадянин ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство, тобто умисно вчинив дії психологічного та економічного характеру, а саме не впускав до квартири та ображав нецензурною лайкою свою матір ОСОБА_2 , внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 мовчав та сидів із закритими очима протягом усього часу розгляду справи, на запитання суду щодо визнання/невизнання вини, обставин вчинення адміністративного правопорушення відповідей не надав.

Потерпіла ОСОБА_2 - мати ОСОБА_1 та батько ОСОБА_1 - який був присутній в залі суду, як його законний представник, пояснили суду, що в сина наявні порушення психічного характеру, тому він не в змозі самостійно пояснити суду щодо обставин вчиненого адміністративного правопорушення. Надали підтверджуючий медичний документ щодо стану здоров`я сина ОСОБА_1 та просили суд закрити справу в зв`язку із його неосудністю.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до наступного висновку.

Диспозиція ст. 173 КупАП передбачає відповідальність за вчинення дрібного хуліганства, тобто нецензурної лайки в громадських місцях, образливого чіпляння до громадян та інших подібних дій, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відповідальність передбачена за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З положення ст. 280 КУпАП вбачається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, а також про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-9 цього Кодексу.

Згідно з ст. 20 КУпАП, не підлягає адміністративній відповідальності особа, яка під час вчинення протиправної дії чи бездіяльності була в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічної душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану.

Необхідною умовою притягнення до адміністративної відповідальності є наявність вини у особи, що вчинила адміністративне правопорушення. Особи, що страждають психічними розладами й у силу цього не здатні усвідомлювати характер вчинених ними дій або оцінювати їх соціальне значення, а також не здатні керувати своїми діями через поразку вольової сфери психіки, не можуть діяти умисно чи необережно, тобто виявити вину в адміністративно-правовому змісті.

Відповідно до ст. 17 КУпАП, особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Під неосудністю слід розуміти стан, в якому особа не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічної душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану.

Таким чином, медичні документи, а саме: довідка лікаря-невролога від 13.12.2023 року, консультаційний висновок спеціаліста №26646 від 15.08.2019 року, консультаційний висновок спеціаліста №26646 від 14.02.2012 року, надані потерпілою ОСОБА_2 свідчать про те, що ОСОБА_1 має психичний розлад.

Дана обставина також підтверджується дослідженим судом відеозаписом події, що міститься в матеріалах справи, з якого вбачається, що дійсно ОСОБА_1 , зачинившись в квартирі та не пускаючи до неї матір, під час спілкування з працівниками поліції не у повній мірі усвідомлював значення своїх дій. З відеозапису вбачається, що під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 взагалі не розумів, що навколо нього відбувалося, був незрозуміло агресивним, його дії не відповідали обстановці.

Наявність у ОСОБА_1 психічного захворювання повинен був з`ясувати орган, який складав протоколи про адміністративні правопорушення, адже наявність чи відсутність психічного захворювання суттєво впливає на порядок розгляду вказаних протоколів.

Враховуючи те, що чинний КУпАП не передбачає проведення судової психіатричної експертизи, а суд, під час розгляду справи не уповноважений збирати докази, що позбавляє можливості встановити склад адміністративного правопорушення (його суб`єктивну сторону).

З матеріалів наданих суду можна зробити висновок, що психічний стан ОСОБА_1 міг вплинути на його не здатність у повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. Разом з цим, вказані обставини, особою, яка складала протоколи про адміністративні правопорушення перевірено не було.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Забезпечення доведеності вини є складовою частиною однієї із засад судочинства відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Конституції України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 3 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо особа, що вчинила протиправну дію чи бездіяльність, на момент скоєння правопорушення перебувала в стані неосудності.

На підставі наведеного вище, суд виснує необхідність закриття провадження в даній справі у зв`язку з неосудністю ОСОБА_1 , який внаслідок психічного захворювання не здатий усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними як на момент вчинення адміністративного правопорушення, так і на момент розгляду справи. Відомості, які б спростовували даний факт, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 17, 20, 251, 173, 173-2, 247, 280, 283-284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 3 ст. 247 КУпАП у зв`язку з неосудністю особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області.

Суддя Н.О. Гордійчук