Номер провадження 3/754/2148/25
Справа №754/7451/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 червня 2025 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Тарасенко Н.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 24 квітня 2025 року о 21 год. 35 хв. по пр.Лісовому, 39, у м. Києві керуючи скутером «Jog 50», державний номерний знак НОМЕР_1 , в порушення вимог п. 2.4 Правил дорожнього руху, не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, після нетривалого переслідування, залишив скутер та втік з місця події.

Крім того, ОСОБА_1 24 квітня 2025 року о 21 год. 35 хв. по пр.Лісовому, 39, у м.Києві керував скутером «Jog 50», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду відносно нього справи про адміністративне правопорушення, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав.

Відповідно до ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122-2, ст. 130 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Враховуючи викладене, судом визнано за можливе проводити розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до норм ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується зібраними у справі та дослідженими в ході судового розгляду справи доказами:

1/ протоколами про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 310984 від 24 квітня 2025 року, ЕПР1 № 311007 від 25 квітня 2025 року, які складені у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містять необхідні у них відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самих адміністративних правопорушень, які призвели до порушення ПДР України;

2/ направленням на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану сп`яніння до медичного закладу КНП «КМКЛ «Соціотерапія» від 24 квітня 2025 року

3/ відеозаписом з нагрудної відеокамери працівників Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення вчиненого особою, що притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення на якому зафіксовано вимогу поліцейського Кривченку Р.Р. про проходження останнім огляду на стан алкогольного сп`яніння, зазначені ознаки такого сп`яніння та відмову ОСОБА_1 від проходження такого огляду. Крім того, запис містить дані, що ОСОБА_1 , будучи водієм скутера, не виконав вимогу поліцейських про зупинку та намагався втекти, залишивши скутер, однак був затриманий працівником поліції, який його переслідував;

4/ даними, що містить постанова сергії ЕНА №4576227 від 24 квітня 2025 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 у порушення вимог п. 2.4 Правил дорожнього руху не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу та будучи водієм транспортного засобу, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд враховує характер вчинених ним адміністративних правопорушень, особу правопорушника та вважає за необхідне притягнути ОСОБА_1 за скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122-2 КУпАП, до адміністративної відповідальності у виді штрафу, за скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, до адміністративної відповідальності у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.

При цьому суд враховує вимоги ст. 36 КУпАП, відповідно до якої при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП підлягає стягненню з ОСОБА_1 судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 36, 283, 284, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 за скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить сто п`ятдесят три грн. (153 грн.); за скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить сімнадцять тисяч грн. (17 000 грн.), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Остаточно за сукупністю призначених стягнень накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить сімнадцять тисяч грн. (17 000 грн.), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн. 60 коп. (шістсот п`ять грн. шістдесят коп.).

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя -