Справа № 194/429/25
Номер провадження 3/194/191/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2025 року Суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області Корягін В.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з ВП № 1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, за участі потерпілого ОСОБА_1 , відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянки України, працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 , 17.03.2025 року о 15-40 год. біля АДРЕСА_2 , вчинила відносно свого колишнього свекра ОСОБА_1 домашнє насильство, а саме виражалась нецензурною лайкою, чим могла завдати шкоду психічному здоров`ю потерпілого, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_2 в судовому засіданні вину у скоєному не визнала та пояснила, що вона йшла 17.03.2025 року о 15-40 год. по бульв. Шахтарської слави, коли вона побачила, що на неї йдуть її свекор ОСОБА_1 та свекруха ОСОБА_3 , які почали на неї кричати. Так, свекор почав бігти на неї, висловлювався на неї нецензурною лайкою, викинув її телефон, порвав їй куртку, та став бити її по голові руками, внаслідок чого вона почала відмахуватись від нього. Повз них йшов хлопець, який зробив зауваження та зазначив щоб ОСОБА_1 припинив свої дії. Після цього ОСОБА_1 припинив свої дії та пішов. Після цього вона викликала поліцію та поїхала в лікарню, щоб зафіксувати тілесні ушкодження. Зауважує, що на адресу ОСОБА_1 вона не висловлювалась нецензурною лайкою.

Суд, вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, допитавши потерпілого, свідків, перевіривши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.7КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 року № 2229-VIII (далі Закон № 2229-VIII) визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону № 2229-VIII психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону № 2229-VIII фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Також, згідно п. 4 ч. 2 ст. 3 1 Закону № 2229-VIII, дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя).

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого даною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Слід вказати, що конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить. Отже, різниця у тому, що насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Важливими елементами складу правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, є саме вчинення насильства у будь-якій формі його прояву та наслідки його застосування, які виражаються у заподіянні шкоди психічному або фізичному здоров`ю потерпілого, або можливого його заподіяння яке могло настати та не настало незалежно від волі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Отже, необхідною умовою для застосування до порушника відповідальності, передбаченої вищевказаною статтею, є, зокрема, наявність доказів, які б безпосередньо свідчили про порушення викладених вище вимог.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_1 пояснив, що 17.03.2025 року о 15-40 год. він з дружиною ОСОБА_3 йшли на день народження онуки. Коли він побачив ОСОБА_2 , то покликав її та почав питати про онуку. В ході бесіди, ОСОБА_2 ображала його нецензурними словами, махала на нього своєю сумкою, однак не штовхалась. Він захищався від ОСОБА_2 , не погрожував їй, не бив та куртку не рвав, а також на її адресу нецензурною лайкою не висловлювався. Зауважує, що хлопець, який проходив повз, не міг бачити того, щоб він бив її. Також, зауважує, що він штовхав її, коли захищався від неї, однак не погрожував їй.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що 17.03.2025 року о 15-40 год. він йшов в сторону меморіалу вшанування загиблих воїнів по бульв. Шахтарської слави, де почув словесну сварку між чоловіком та жінкою. Так, в ході конфлікту він чув, як ОСОБА_1 ображав ОСОБА_2 грубою нецензурною лайкою, на що вона також ображала його нецензурною лайкою. Також, чоловік тягав жінку за руки та порвав їй куртку. Він бачив, як чоловік замахнувся на жінку рукою, однак чи відбувся після цього удар він не бачив та не чув. На обличчі ОСОБА_2 він не бачив тілесних ушкоджень. Чи були погрози фізичною розправою він не пам`ятає. Зазначає, що ОСОБА_2 махала сумкою з метою самозахисту від ОСОБА_1 , який, на його думку, вчиняв свої дії навмисно. В подальшому ОСОБА_1 пішов з іншою особою, а вони викликали поліцію.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що вона є дружиною ОСОБА_1 . Так, 17.03.2025 року вона разом з її чоловіком йшли на день народження онуки, та по дорозі зустріли невістку ОСОБА_2 . Її чоловік ОСОБА_1 бажав зробити зауваження ОСОБА_2 щодо онуки, однак зазначає, що саме ОСОБА_2 спровокувала сварку, в ході якої махала на нього сумкою, які її чоловік утримував. Погроз з боку ОСОБА_1 не було, він не чіпав її, та не висловлювався нецензурною лайкою. Окрім того, він не штовхав та не наносив удари, відповідно і не спричиняв тілесні ушкодження ОСОБА_2 .

Суд звертає увагу, що до показань ОСОБА_3 ставиться критично, з огляду на те, що остання є дружиною ОСОБА_1 (який є потерпілим у справі), та може надати необ`єктивні відомості щодо обставин події, яка відбулась, а саме конфлікту між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які є між собою невісткою та свекром відповідно. Враховуючи вказані обставини, ОСОБА_3 є зацікавленою в розгляді справи відносно ОСОБА_2 , оскільки надає покази, які покращують становище її чоловіка ОСОБА_1 , як потерпілого у справі, а також протирічать показання свідка ОСОБА_4 .

В той же час, суд не ставить під сумнів покази свідка ОСОБА_4 , який є сторонньою для обох осіб особою, та був очевидцем події.

Суд зауважує, з огляду на досліджені в судовому засіданні докази, та поясненням допитаних осіб, що факт «погрози фізичною розправою, кидання битись, штовхання» з боку ОСОБА_2 на адресу ОСОБА_1 свого підтвердження не знайшли.

Суд враховує позицію допитаних у справі ОСОБА_2 , потерпілого ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_4 , та вважає доведеним факт того, що 17.03.2025 року о 15-40 год. біля бульв. Шахтарської слави буд. 2 в м. Тернівка, дійсно мав місце конфлікт між ОСОБА_2 та її свекром ОСОБА_1 , в ході якого ОСОБА_2 висловлювалась нецензурною лайкою на його адресу, чим могла завдати шкоду його психічному здоров`ю, що відповідно має ознаки домашнього насильства в розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Отже обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення підтверджуються зібраними по справі належними доказами, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, не суперечать один одному та дозволяють у повному обсязі встановити обставини справи.

Окрім того, суд наголошує, що розглядає справу про адміністративне правопорушення в межах обставин, викладених у протоколі.

Невизнання вини ОСОБА_2 та її твердження з приводу цього, суд розцінює, як лінію захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності, передбаченої за вчинене нею адміністративне правопорушення, оскільки це спростовується дослідженими в судовому засіданні доказами, які не суперечать один одному та обставинам, які були встановлені.

Відтак, жодних об`єктивних даних, які б свідчили про відсутність у діях ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, матеріали справи не містять.

Дії ОСОБА_2 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та її винність у вчинені нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підтверджується: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №524810 від 17.03.2025 року; рапортом працівника поліції від 17.03.2025 року; письмовою заявою ОСОБА_1 від 17.03.2025 року; письмовими поясненнями від 17.03.2025 року та усними поясненнями ОСОБА_1 , наданими в судовому засіданні; письмовими поясненнями від 17.03.2025 року та усними поясненнями ОСОБА_2 , наданими в судовому засіданні; усними поясненнями ОСОБА_4 , наданими в судовому засіданні.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника ОСОБА_2 , ступеню її вини, відсутність обставин, які пом`якшують та обставин, які обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що на ОСОБА_2 необхідно накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 340 грн.

Крім того, згідно вимог ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір, сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33-35, 40-1, 221, 268, 276, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винною ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Притягнути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 340 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. на користь держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього може бути застосоване подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Згідно ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанову про накладення штрафу надіслати для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом, та у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягнути подвійний розмір штрафу, а саме 680 грн.

Постанова підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з дня винесення, а у разі оскарження постанови перебіг строку давності виконання постанови зупиняється до розгляду скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський міський суд Дніпропетровської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.О. Корягін