Номер провадження: 33/813/704/25
Номер справи місцевого суду: 521/5793/24
Головуючий у першій інстанції Маркарова С. В.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Карташова О.Ю.

за участю секретаря судового засідання Рудуман А.О.

захисника особи яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката Холостенко Олексія Володимировича

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Холостенко Олексія Володимировича на постанову Малиновського районного суду міста Одеси від 30 січня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 30 січня 2025 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір 605 грн 60 коп.

Згідно із постановою суду, 13.03.2024 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «LAND ROVER DISCAVERI» державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Тираспольське шосе, 22/8 в м. Одесі, знаходився у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до пункту 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених ПКМУ 10.10.2001 №1306 водіям забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, сп`яніння.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокат Холостенко О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, провадження в справі № 521/5793/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В апеляційній скарзі зазначається, що суд першої інстанції не дав належної оцінки та жодним чином не спростував правову позицію сторони захисту про невинуватість ОСОБА_1 . Напередодні, ОСОБА_1 у вечірній час доби дійсно випив 1,5 літри пива, після чого ліг спати, відпочивав в дома він близько 10 годин, а тому весь алкоголь від вживання 1,5 л. Пива був виведений з його організму. Також, зазначається, що в той період ОСОБА_1 відчував збої в роботі шлунку та відрижку, а тому використовував для профілактики неприємного запаху з рота: ополіскувача для ротової порожнини «LISTERINE» свіжа м`ята, який містить 20,6 % етилового спирту та дентальний спрей «EMOFRESH», який містить алкоголь. Наголошується, що за 3-5 хвилин до зупинки поліцейськими ОСОБА_1 користувався дентальним спреєм «EMOFRESH» для освіжування подиху.

В скарзі акцентується увага на тому, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було безпідставно зупинено поліцейськими, крім того не проінформовано підстави зупинки; протокол про адміністративне правопорушення за фактом будь-яких порушень ПДР відносно ОСОБА_1 поліцейськими складено не було, що свідчить про порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України Про національну поліцію. А відтак, на думку сторони захисту, протокол ААД № 852616 від 13.03.2024 року, а також додатки до нього є недопустимими доказами по справі.

Також, в скарзі звертається увага на те, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння слід вважати недійсним, оскільки було порушено процедуру огляду, а відтак він є недопустимим доказом у справі. Сторона захисту зазначає, що при огляді ОСОБА_1 використовувався несертифікований мундштук DRAGER ALKOTEST Mouthpieces Standart, наслідком чого є хибний результат тесту, а також використовувався прилад DRAGER ALKOTEST 7510, який не відповідає чинним стандартам. Наголошується, що на відеозаписі зафіксований не мундштук DRAGER ALKOTEST Mouthpieces Standart, а будь-який інший мундштук без зворотного клапана, і зазначене підтверджується наданим стороною захисту висновок спеціаліста.

Крім того, зазначається, що поліцейськими були порушені права ОСОБА_1 на захист, не роз`яснені права передбачені Конституцією України та ст. 268 КУпАП. Окрім того, звертається увага суду на істотні порушення судом першої інстанції вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судом було відмовлено в клопотанні про забезпечення участі представника державного обвинувачення (прокурора) у розгляді справи, відмовлено в клопотанні про виклик свідків, розглянуто справу із порушенням територіальної підсудності.

Рух справи:

26.02.2025 року на адресу Одеського апеляційного суду надійшли матеріали адміністративного провадження відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2025 року, для розгляду матеріалів адміністративної справи, визначено суддю Дришлюка А.І.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14.03.2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Холостенко О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 та справу призначено до розгляду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.03.2025 року задоволено клопотання адвоката Холостенко О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

18.03.2025 року протокольно частково задоволено клопотання про визнання явки сторони обвинувачення, притягнуто уповноваженого працівника Національної поліції для здійснення представництва, клопотання про виклик експерта задоволено. Оголошено перерву до 08.04.2025 року 10:10 год.

Відповідно довідки № 05-26/126/2025 від 02.04.2025 року суддя Дришлюк А.І. перебував у відпустці з 01 по 11 квітня 2025 року.

Розгляд справи відкладений на 06.05.2025 року.

У зв`язку з відрахування судді Дришлюка А.І. зі штату Одеського апеляційного суду та з урахуванням п. 3.9 засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді, затверджених рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду 28.03.2025 року, здійснено перерозподіл справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.04.2025 року, для розгляду матеріалів адміністративної справи, визначено суддю Карташова О.Ю.

06.05.2025 року розгляд справи відкладено за клопотанням захисника ОСОБА_1 адвоката Холостенко О.В.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, думку захисника ОСОБА_1 адвоката Холостенко О.В. який підтримав доводи викладене в апеляційній скарзі, просив постанову суду скасувати, а провадження закрити. Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. ст. 245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону районним судом дотримано у повному обсязі.

Як убачається з оскаржуваної постанови районний суд в повному обсязі виконав вимоги ст. 280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №852616; чек Drager відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння 0,99 проміле; акт огляду на стан сп`яніння, який підписано водієм; відеозаписом порушення на 2-х дисках.

Вказані докази були перевірені та досліджені під час апеляційного перегляду справи.

На переконання апеляційного суду вказані процесуальні та інші документи складені у відповідності до діючих нормативно-правових актів, які регулюють відповідні правові відносини та які є предметом судового розгляду, а тому доводи апеляційної скарги про недопустимість вищезазначених доказів, припущеннях, порушеннях поліцейським Інструкції при складанні матеріалів є необґрунтованими.

ОСОБА_1 після продуття алкотестера, був згоден з його результатами, чек Alcotest Drager, акт огляду та протокол ОСОБА_1 підписано без жодних зауважень. Всі дії були зафіксовані на боді камери робітників поліції.

Таким чином, поліцейськими в повному обсязі виконано вимоги ст. 266 КУпАП.

Доводів сторони захисту, про безпідставну зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не впливають на вчинення ним адміністративного правопорушення та доведеності вини за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки предметом розгляду у цій справі є оцінка дій працівників поліції при проведенні огляду на стан сп`яніння водія. Законність підстави зупинки транспортного засобу не охоплюється диспозицією ст. 130 КУпАП і дії поліції щодо законності таких підстав можуть бути оскаржені в окремому порядку, зокрема, в адміністративному.

Крім того, згідно з п. 10 Порядку № 1456 «Порядок перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень та житла громадян при забезпеченні заходів правового режиму воєнного стану» уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби.

Таким чином, в даному випадку дії працівників поліції були законні, вони діяли в межах Закону України Про національну поліцію оскільки завданнями поліції є забезпечення публічної безпеки і порядку, охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидія злочинності.

Твердження сторони захисту, що використання приладу Alcotest Drager 7510 не відповідає чинним стандартам, є безпідставними. Використання Alcotest Drager 7510 (прилад ARLM 0408) в Україні відповідає стандартам ДСТУ OIML 126:2014 "Доказові аналізатори видихуваного повітря", крім того цей алкотестер відповідає вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки та Технічного регламенту щодо медичних виробів.

Доводи, щодо використання несертифікованого мундштуку, порушення порядку огляду на стан сп`яніння, порушення поліцейськими прав ОСОБА_1 на захист не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду.

Щодо версії сторони захисту, що ОСОБА_1 перед проходження огляду на стан сп`яніння використовував дентальний спрей, який містить алкоголь, а тому показник при огляді не відповідає дійсності, сприймаються судом як спроба уникнути відповідальності, оскільки безспірних та переконливих доказів, які б могли об`єктивно спростувати його винність у вчиненні вказаного правопорушення, суду не надано.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що як вбачається з відеозапису нагрудних боді камер поліцейських події, ОСОБА_1 при проходженні огляду не повідомляв співробітникам поліції про використання спиртового спрею для свіжості порожнини рота, з оглядом був згоден, підписав як протокол так я акт огляду разом з квитанцією Alcotest Drager без жодних зауважень.

Доводи апелянта, що дії працівників поліції відносно ОСОБА_1 були незаконними, суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки стороною захисту не наведено жодних відомостей про оскарження таких дій поліції в порядку, передбаченому КАС України, або до правоохоронних органів вищого рівня.

Не заслуговують на увагу також твердження апеляційної скарги про те, що судом було відмовлено у задоволенні заяви захисника про залучення прокурора, оскільки залучення прокурора у справах за ч. 1 ст. 130 КУпАП (керування транспортними засобами в стані сп`яніння) не передбачено. Прокурор не бере участі у розгляді зазначених адміністративних справ у суді.

Стосовно процесуальних порушень, які на думку сторони захисту допущені судом першої інстанції, апеляційний суд вважає безпідставними, протокол про адміністративне правопорушення направлений органом Національної поліції України саме до Малиновського районного суду м. Одеси, тобто за місцем вчинення правопорушення, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 276 КУпАП, то відсутні підстави вважати, що суд розгляну справу з порушенням правил підсудності.

Щодо доводів, що суд першої інстанції не дав належної оцінки та жодним чином не спростував правову позицію сторони захисту про невинуватість ОСОБА_1 , є такими що не відповідають дійсності та спростовуються змістом тексту постанови районного суду.

Обов`язок суду мотивувати прийняття або відхилення доводів сторін полягає у відображенні в судовому рішенні висновків суду про те, що саме дало йому підстави прийняти та/чи відхилити аргументи сторін, з посиланням на з`ясовані у справі обставини та норми матеріального чи процесуального права, що підлягають застосуванню до правовідносин, що склались.

Згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі Хаджинастасіу проти Греції національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Кузнецов та інші проти Російської Федерації зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи Серявін та інші проти України, Проніна проти України), з якої випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, зокрема, відповідно до п. 58 Рішення ЄСПЛ по справі "Серявін та інші проти України" (Заява N 4909/04) від 10 лютого 2010 року визначено, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Роуз Торія проти Іспанії, параграфи 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (рішення у справі Хірвісаарі проти Фінляндії, параграф 32).

Зазначені тези знаходять своє підтвердження і у Постанові Верховного суду від 28 березня 2017 року по справі №800/527/16.

У пункті 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів ради Європи щодо якості судових рішень зазначено, що обов`язок судів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Апеляційною інстанцією не встановлено, що судом були порушені принципи рівності сторін та змагальності процесу визначені у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 129 Конституції України про які вказує сторона захисту. Крім того, ОСОБА_2 користувався послугами захисника в суді першої та апеляційної інстанцій.

Апеляційним переглядом встановлено, що судом першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів. Такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Інші аргументи апеляційної скарги мають ознаки надмірного формалізму і не спростовують встановлені у справі фактичні обставини, зводячись до власного тлумачення положень закону, переоцінки доказів і незгоди апелянта з висновками суду щодо їх оцінки, а отже й не є підставами для скасування вірного по суті судового рішення.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим відсутні підстави для її скасування, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Холостенко Олексія Володимировича - залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду міста Одеси від 30 січня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Ю. Карташов