Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2025 року м. Рівне

Рівненський апеляційний суд в складі судді Шимківа С.С., з участю секретаря судового засідання Москалик Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Кучерука Тараса Миколайовича на постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 04 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 04 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Не погодившись із постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Кучерук Т.М. оскаржив її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не надав належної оцінки змісту протоколу та наявним в матеріалах справи доказам, у зв`язку з чим оскаржувана постанова суду є незаконною та необґрунтованою.

Стверджує, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення не доведена належними та допустимими доказами.

Протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про технічний засіб, яким проводилася відеофіксація подій, а наявний у справі відеозапис не являється безперервним.

Також покликається на те, що акт огляду та направлення на огляд до медичного закладу містять суперечливі відомості щодо технічного приладу, яким проводилося освідування, роздруківка результатів якого у справі відсутня.

Крім того, наголошує, що ОСОБА_1 було безпідставно відмовлено у проведенні огляду на стан сп`яніння шляхом дослідження його біологічного

_______________________________________________________________________________________________________________________

Справа №570/6535/24 Суддя в суді І інстанції Сидоренко С.М.

Провадження № 33/4815/413/25 Суддя в суді апеляційної інстанції Шимків С.С. середовища.

У зв`язку з цим, вважає, що ОСОБА_1 необґрунтовано притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Просить скасувати постанову місцевого суду, а провадження у справі закрити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є у тому числі всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року № 1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі по тексту Інструкція).

Судом встановлено, що 26 листопада 2024 року о 23 год. 51 хв., на 137 км. а/д 11-25 Городище-Рівне-Старокостянтинів, по вул. Рівненська, у с. Олександрія, Рівненського району, Рівненської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Nissan Qashqai, НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9(а) Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Огляд ОСОБА_1 проводився у медичному закладі КП «РОЦПЗН» РОР, де за результатами огляду було встановлено факт перебування водія у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря № 887 від 27 листопада 2024 року, направленням на огляд до медичного закладу, а також відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.

Досліджений відеозапис з нагрудних відеокамер працівників поліції відображає із достатньою повнотою обставини, за яких патрульні, у відповідності до встановленого законом порядку, пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та погодився пройти освідування в медичному закладі, де було встановлено факт перебування водія у стані алкогольного сп`яніння, а тому його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи скаржника про недопустимість відеозапису з нагрудної відеокамери працівника поліції є необґрунтованими.

Наявний у справі відеозапис, який згідно протоколу створений за допомогою технічних пристроїв №473141 та №472625, чітко і з достатньою повнотою відображає події, що мали місце. Порушення принципу безперервності відеозапису в певному моменті не впливає на належність і допустимість відеозапису як доказу в цілому, оскільки сторона захисту не заперечує достовірність обставин, зафіксованих на відео, не повідомила суду інших важливих для справи обставин, які залишися поза межами відеозйомки.

Наявність формальних неточностей у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для встановлення відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення, якщо винуватість такої особи підтверджується сукупністю доказів по справі.

Належить також взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення і дії посадової особи, яка їх складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 не оскаржувалися.

ОСОБА_1 не звертався із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва із питанням ініціювання проведення службової перевірки щодо неправомірних дій працівників поліції під час складення ними протоколу, зокрема, з підстав порушення порядку огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Необґрунтованими є й доводи апеляційної скарги щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні огляду на стан сп`яніння шляхом дослідження його біологічного середовища.

Наявність в Інструкції норми, яка містить перелік видів біологічного середовища, жодним чином не означає, що це є альтернатива для особи, яка проходить огляд на стан алкогольного сп`яніння, обирати метод освідування, який визначається лікарем.

При цьому, Інструкцією передбачено, що проведення лабораторних досліджень обов`язкове під час освідування на стан наркотичного сп`яніння, а не під час огляду на стан алкогольного сп`яніння. За виключенням, коли особа перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами.

Враховуючи наведене, апеляційний суд не вбачає обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1 та порушень під час оформлення адміністративних матеріалів стосовно нього, які б ставили під сумнів його вину у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №182912 від 27.11.2024 року, направленням на огляд до медичного закладу, а також відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.

Факт вчинення вказаного правопорушення, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, які повністю узгоджуються між собою.

Підстав вважати їх недопустимими апеляційний суд не вбачає.

Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Застосований місцевим судом до ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень.

Постанова суду першої інстанції є законна та обґрунтована, а тому підстави для її скасування відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ч. 1 ст. 130, ст. 294 КУпАП, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Кучерука Тараса Миколайовича залишити без задоволення, а постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 04 квітня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Рівненського

апеляційного суду Шимків С.С.