Справа № 183/5090/25
№ 3/183/2656/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2025 року суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області Березюк В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з військової частини НОМЕР_1 відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

за ч. 3 ст. 172-11 КУпАП,

в с т а н о в и в :

18.04.2025 року ОСОБА_1 самовільно залишила розташування військової частини НОМЕР_1 , розташованої в АДРЕСА_2 та проводила час на свій розсуд. 19.04.2025 о 15.30 годині ОСОБА_1 повернулася до розташування військової частини НОМЕР_1 , чим вчинила правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-11 КУпАП.

В суд ОСОБА_1 не з`явилась, повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила. Разом з тим, в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 про розгляд справи в її відсутність, свою вину визнала в повному обсязі.

Суд вважає встановленою вину ОСОБА_1 у вчинені нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, на підставі наступних доказів, досліджених судом: протоколу про адміністративне правопорушення; витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 385 від 26.03.2025 року про зарахування на всі види забезпечення військовослужбовця ОСОБА_1 ; письмових пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про те, що 18.04.2025 року ОСОБА_1 дійсно самовільно залишила розташування військової частини НОМЕР_1 , розташованої в АДРЕСА_2 на дзвінки не відповідала та проводила час на свій розсуд. 19.04.2025 о 15.30 годині ОСОБА_1 самостійно повернулася до розташування військової частини НОМЕР_1 ; копії військового квитка на ім`я ОСОБА_1 .

Таким чином, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, а саме, самовільне залишення місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби) тривалістю до десяти діб.

Обставин, які пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, судом не встановлено.

При накладенні стягнення, суд, керуючись ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь її вини, майновий стан і обставини, що пом`якшують та обтяжують її відповідальність. За таких обставин, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_1 повинно бути застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу на рівні мінімальної межі санкції ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, що у відповідності до ст. 23 КУпАП, буде достатньою мірою відповідальності, яка досягне мети у вихованні правопорушника в дусі додержання Законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

З цих же підстав суд не вбачає необхідності піддавати ОСОБА_1 адміністративному стягненню в межах найбільшої санкції ч. 3 ст. 172-11 КУпАП.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Разом з тим, відповідно до п. 12 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Таким чином, ОСОБА_1 повинна бути звільнена від сплати судового збору.

Керуючись статтями 33, 34, 35, 40-1, 172-11, 279, 280 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 8 500 гривень 00 копійок.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п. 12 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

- витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців.

Суддя В.В. Березюк