Справа № 405/1602/25
провадження № 3/405/546/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2025 м. Кропивницький

Подільський районний суд міста Кропивницького у складі: головуючого судді Плохотніченка Л.І., за участю прокурора Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону Гонтаря А.Д., особи, відносно якої складений протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому справу за протоколом про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-14 КУпАП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України

В С Т А Н О В И В:

До Ленінського районного суду м. Кіровограда надійшли метеріали справи про вчинення військового адміністративного правопорушення (протокол № 6 від 19.03.2025 року) відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.2 ст.172-14 КУпАП, згідно з яким встановлено, що 09.03.2025 військовослужбовець штаб-сержант ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся до начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою, в якій зазначив, що 28.02.2025 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , посилаючись на сімейні обставини, однак бажає повернутися до свого підрозділу для проходження військової служби.

10.03.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 було видано припис № 1588/889 на вибуття до військової частини НОМЕР_2 з метою подальшого проходження військової служби.

На виконання вказаного припису ОСОБА_2 у супровіді співробітника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 10.03.2025 прибув до 12-ої запасної роти військової частини НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас, командир НОМЕР_3 запасної роти військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 відмовився приймати штаб-сержанта ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посилаючись на «порушення кримінальної справи після 29.11.2024 р.», про що письмово зазначив на приписі ІНФОРМАЦІЯ_3 № 1588/889 від 10.03.2025.

Однак, командир НОМЕР_3 запасної роти військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 відмовився приймати штаб-сержанта ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посилаючись на «порушення кримінальної справи після 29.11.2024 р.», про що письмово зазначив на приписі ІНФОРМАЦІЯ_3 № 1588/889 від 10.03.2025.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини, поданих відповідно до частини п`ятої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, та/або заяви, повідомлення начальника відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про вчинене кримінальне правопорушення. Підставою для призупинення військової служби є отримання військовою частиною письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань).

Станом на 10.03.2025 відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом самовільного залишення розташування військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутні. Таким чином проходження ним військової служби не призупинено і він є діючим військовослужбовцем.

Таким чином, прокурором зазначається, що командир НОМЕР_3 запасної роти військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 в умовах особливого періоду, перебуваючи за місцем проходження служби ( АДРЕСА_1 ), усвідомлюючи протиправність своєї поведінки, вчинив дії, які явно виходять за межі наданих цій особі прав чи повноважень, а саме самовільно, всупереч ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 23.09.2024 № 18156, розпорядженням Головнокомандувача Збройних Сил України від 05.08.2024 № 7060/ДСК, 07.03.2025, більш точного часу не встановлено, відмовився приймати штаб-сержанта ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який повернувся після самовільного залишення військової частини для подальшого проходження військової служби, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Прокурор у судовому засіданні надав пояснення, відповідно до яких протокол про військове адміністративне правопорушення підтримав.

ОСОБА_1 , командир 12-ої запасної роти військової частини НОМЕР_2 у судовому засіданні надав пояснення, відповідно до яких заперечував проти обставин викладених у зазначеному протоколі, справу просив закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні надав показання, відповідно до яких суду показав, що у зональну службу правопорядку у березні 2025 року звернувся ОСОБА_2 , який повідомив, шо він бажає проходити службу після СЗЧ. Йому було запропоновано повернутися у свій підрозділ, з якого він пішов у СЗЧ. Перевірили чи є відомості відносно нього в ЄРДР та з`ясували, що таких відомостей в ЄРДР немає. Йому було винесено припис на повернення до військової частини, з якої він пішов в СЗЧ. Коли вони його доставили до цієї ж військової частини, 12 роти, до них вийшов командир роти та повідомив, що приймати його не буде, начеб - то на нього є ЄРДР. Рапортом повідомили свого керівника.

Припис був виписаний у військову частину, номер якої не пам`ятає. Адресу знаходження військової частини НОМЕР_2 свідок не пам`ятає, вирішив доставити ОСОБА_2 до запасної роти.

Разом з тим, суд критично ставиться до показань свідка, оскільки його показання є не послідовними та суперечливими, на запитання свідок пояснив, що можливості відслідкувати відомості по Єдиному реєстрі досудових розслідувань у нього немає.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_2 надав наступні показання: 21.02.2025 року він отримав довідку- виписку ВЛК, де було зазначено, що він звільняється від служби на 30 діб, до отримання відповідного свідоцтва про стан здоров`я. За погодженням з командиром 12 роти поїхав додому та за станом здоров`я затримався і повернувся тільки 09.03.2025 року. Командир роти йому повідомив, що він в СЗС і тому прийняти його не має права. Сказав, що відносно нього є ЄРДР. На запитання до свідка, свідок показав, що з приписом начальника ВСП він не був ознайомлений, куди його водили і з ким спілкувався не знає.

Заслухавши прокурора та особу, відносно якої складений протокол про адміністративне правопорушення, вивчивши матеріали справи та допитавши свідків, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступних висновків.

Встановлено, що відповідно до наказу командувача військ Оперативного Командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 14.12.2022 № 525 майора ОСОБА_1 призначено на посаду командира 12-ої запасної роти військової частини НОМЕР_2 .

Будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_4 відповідно до вимог ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Статут) майор ОСОБА_1 був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Статуту вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Відповідно до п. 16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно з ст. 17 Статуту на військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.

За доводами прокурора, 09.03.2025 військовослужбовець штаб-сержант ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся до начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою, в якій зазначив, що 28.02.2025 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , посилаючись на сімейні обставини, однак бажає повернутися до свого підрозділу для проходження військової служби.

10.03.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 було видано припис № 1588/889 на вибуття до військової частини НОМЕР_2 з метою подальшого проходження військової служби.

На виконання вказаного припису ОСОБА_2 у супровіді співробітника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 10.03.2025 прибув до 12-ої запасної роти військової частини НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас, командир НОМЕР_3 запасної роти військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 відмовився приймати штаб-сержанта ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посилаючись на «порушення кримінальної справи після 29.11.2024 р.», про що письмово зазначив на приписі ІНФОРМАЦІЯ_3 № 1588/889 від 10.03.2025.

Однак, командир НОМЕР_3 запасної роти військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 відмовився приймати штаб-сержанта ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посилаючись на «порушення кримінальної справи після 29.11.2024 р.», про що письмово зазначив на приписі ІНФОРМАЦІЯ_3 № 1588/889 від 10.03.2025.

Щодо вчинення дій, які виходять за межі наданих ОСОБА_1 прав чи повноважень, а саме: самовільно, всупереч ч.2 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» відмовляти - приймати штаб-сержанта ОСОБА_2 , судом встановлено, що відповідно до ч.2 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» « військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.» Призупиняти службу військовослужбовцю не є компетенцією ОСОБА_1 . Крім того, штаб-сержант ОСОБА_2 не обліковувався, як особа яка самовільно залишила військову частину, а як військовослужбовець який несвоєчасно (без поважних причин) прибув до нового місця служби.

Щодо твердження прокурора стосовно того, що штаб-сержант ОСОБА_2 повернувся після самовільного залишення військової частини для подальшого проходження військової служби, судом також встановлено, що станом на 09.03.2025 року даний військовослужбовець порушив терміни прибуття без поважних причин до нового місця служби в СЗЧ не перебував.

Згідно з наказом Міністра Оборони України від 14.10.2024 № 687, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 жовтня 2024 року за № 1588/42933 « Про внесення змін до Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України» до наказу Міністра оборони від 15 вересня 2022 року №280, відповідно до розділу 5 «Організації і ведення обліку військовослужбовців під час їх переміщення»: військовослужбовці, які переміщуються по службі з одного місця проходження військової служби до іншого, під час прямування рахуються як поповнення і можуть переміщуватись у складі команд або самостійно.

Штаб військової частини, з якої вибувають військовослужбовці, зобов`язаний засобами зв`язку сповістити про це командира (начальника), у розпорядження якого направляється військовослужбовці, із зазначенням дати їх прибуття. Контроль за прибуттям військовослужбовців покладається на командира (начальника) військової частини, до якої вони направлені;

У разі неприбуття військовослужбовців у визначений строк командир (начальник) військової частини, до якої вони направлені, невідкладно сповіщає про це підрозділ Військової служби правопорядку, у зоні відповідальності якого перебуває військова частина, а також штаб військової частини, яка направила військовослужбовців.

Облік військовослужбовців, які не прибули у визначений строк до нового місця служби, продовжує вестися у військових частинах, якими вони були направлені.

Організація розшуку та вжиття заходів щодо з`ясування причин відсутності військовослужбовців покладається на командира (начальника) органу управління, військової частини, установи, який їх відправив;

Під час відправки військовослужбовця самостійно у нього повинні бути: припис, в якому для осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського і старшинського складу зазначено коли, кому та за яким вихідним номером надіслано особову справу військовослужбовця; документи, що посвідчують особу військовослужбовця; військово-перевізні документи, продовольчий, речовий та грошовий атестати; обліково-послужна картка для відповідних категорій військовослужбовців, службова картка і медична книжка - в опечатаному пакеті.

09.03.2025 військовослужбовець штаб сержант ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся до начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою, в якій зазначив, що самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , посилаючись на сімейні обставини, однак бажає повернутися до свого підрозділу для проходження військової служби.

10.03.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 було видано припис № 1588/889 на вибуття до військової частини НОМЕР_2 з метою подальшого проходження військової служби. На виконання вказаного припису ОСОБА_2 у супроводі співробітника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 10.03.2025 прибув до 12 запасної роти військової частини НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом відзначається, що оскільки припис був виписаний до військової частини НОМЕР_2 , штаб якої знаходиться в АДРЕСА_2 , то військовослужбовець повинен був прибути у розташування військової частини НОМЕР_2 , а не в підрозділ 12 запасної роти військової частини НОМЕР_2 , з місцем розташування в АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 , як командир роти, згідно своїх повноважень не має права приймати на військову службу та звільняти військовослужбовців, відповідно з військової служби. Це входить до компетенції командира військової частини з підписанням відповідного наказу по військовій частині.

Крім того, про даний факт повідомлялося ОСОБА_1 заступнику командира військової частини НОМЕР_2 підполковнику ОСОБА_4 , який повідомив що у даного військовослужбовця це вже друге СЗЧ перше з 17.09.2024р. по 12.12.2024р. і був повернутий згідно розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 05.08.2024 № 7060 /ДСК, 07.03.2025, згідно алгоритму який діяв на даний час, а саме в спрощеному порядку згідно рішення командира військової частини НОМЕР_2 . У Збройних Силах України діє розпорядження начальника адміністративного управління штабу ІНФОРМАЦІЯ_5 від 31.01.2025 р. № 29092, згідно з яким діють нові алгоритми щодо повернення з СЗЧ.

З даного розпорядження випливає що якщо СЗЧ здійснено під час військового стану вперше до 29.11.2024 і військовослужбовці добровільно висловили бажання повернутись до військової служби до 01.03.2025р. то вони можуть повернутись на військову службу по спрощеній процедурі та звільнення їх від кримінальної відповідальності. СЗЧ вчинене не в перше , військовослужбовець не може повернутись на службу та бути звільненим від кримінальної відповідальності (правові наслідки відповідно до статей 407,408 ККУ).

Стосовно повернення до військової служби військовослужбовців, які вчинили вперше сзч чи дезертирство після 29.11.2024, такі військовослужбовці повинні пройти через загальну процедуру повернення (закон України 3902-IX від 20.08.2024 року) , а саме: отримати письмову згоду командира частини, яку військовий самовільно залишив, або батальйону резерву, куди направлять військового на час поновлення на службі, проведення розслідування кримінального провадження, винесення рішення судом на підставі клопотання прокурором щодо того, звільняти чи ні військового від відповідальності.

Лише після рішення суду починається процедура поновлення військовослужбовця на військовій службі з зарахуванням на усі види забезпечення, про що ОСОБА_1 повідомив супроводжуючому ОСОБА_3 .

Також підполковник ОСОБА_4 повідомив що по штаб-сержанту ОСОБА_2 є ухвала суду від 04.03.2025, матеріали службового розслідування направлені до ДБР м. Миколаєва та ДБР повинно порушити кримінальну справу протягом 24 годин з моменту отримання. 08.03.2025 командуванням військової частини здійснено запит стосовно внесення в ЕРДР номеру кримінальної справи. Разом з тим, судом відмічається, що припис був складений щодо прибуття у військову частину НОМЕР_2 , а не в 12 запасну роту військової частини НОМЕР_2 . На даний час наявне кримінальне провадження № 0000416 від 28.03.2025 р. та призупинена служба штаб-сержанту ОСОБА_2 колишньому сержанту резерву резервного взводу 12 запасної роти з 28.03.2025року. Наказ командира НОМЕР_5 окремої мотопіхотної бригади від 28 березня 2025 року № 75 с.Печеніги та з 28 березня не враховувати в чисельності Збройних Сил України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин по справі.

Положеннями ч.2 ст.7 КУпАП визначено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ч.2 ст. 172-14 КУпАП перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень, це умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих цій особі прав чи повноважень, вчинені в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Досліджуючи додані до протоколу докази, суд звертає увагу на те, що вказані докази оформлені у вигляді пояснень, які є неконкретними без вказівки на повноваження, які перевищив ОСОБА_1 , будучи командиром командира 12-ої запасної роти військової частини НОМЕР_2 .

На підставі вказаних пояснень від 17.03.2025 року і було складено 19.03.2025 року протокол про вчинення ОСОБА_1 військового адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-14 КУпАП.

Таким чином, суд вважає, що склад адміністративного правопорушення передбачений статтею 172-14 ч.2 КУпАП в діях ОСОБА_1 не доведений.

При цьому протирічивість доказів породжує їх сумнівність, а всякі сумніви судом тлумачаться на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Тобто вина ОСОБА_1 у вчиненні військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-14 КУпАП, не підтверджується матеріалами справи.

Керуючись статтями 280, 284, 287. 247 КУпАП, -

постановив:

провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.2 ст. 172-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Леонід Іванович Плохотніченко