Справа №591/296/25 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Ковтун О. М.
Номер провадження 33/816/554/25 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 126 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря судового засідання - Демченко А.Д., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Руденка А.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Руденка А.С. на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 03 лютого 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 40800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 02 лютого 2025 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 40800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу за те, що він 09.01.2025 об 11.57 год у м. Суми по просп. Свободи, 33, керував т/з Fiat Doblo, д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортним засобом. Правопорушення вчинене повторно протягом року. Своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Руденко А.С. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Зарічного районного суду м. Суми від 03 лютого 2025 року, закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував, що судом першої інстанції не було надано правової оцінки наданим стороною захисту документам, які свідчать, що особа, яка притягається до відповідальності є військовослужбовцем. Вважав, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності, а тому не підлягає адміністративній відповідальності, оскільки 09 січня 2024 року ОСОБА_1 вкотре виконував бойове завдання командира бригади.

Звертав увагу на те, що ОСОБА_1 з 09.09.2024 до 08.10.2024 р. пройшов 40-годинну підготовку для отримання права керування транспортним засобом категорії В і на іспиті відповідно до протоколу від 08.10.2024 р. № 39 НЗ ОГ «Барський районний СТК ТСОУ» одержав оцінку добре. Тобто ОСОБА_1 має навики водіння, пройшов відповідні курси, а тому ризик заподіяння потенційної шкоди був мінімальним.

Зазначав, що майнової шкоди ОСОБА_1 своїми діями не заподіяв.

Просив врахувати наступну інформацію, яка позитивно характеризує особу, яка притягається до адміністративної відповідальності:

1. ОСОБА_1 добровільно став до лав ЗСУ підписавши контракт.

2. ОСОБА_1 є учасником бойових дій.

3. ОСОБА_1 нагороджений грамотами за сумлінне виконання військового обов`язку з захисту державного суверенітету, незалежності та територіальної цілісності України.

4. Застосування такої санкції призведе до неможливості реалізації себе після Перемоги в повній мірі, через заборону на управління транспортним засобом протягом 5 років.

Також звертав увагу суду на те, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору.

Вислухавши доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Руденка А.С., які просили постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Викладені у протоколі обставини стороною захисту не оспорюються. Предметом розгляду є наявність чи відсутність вчинення ОСОБА_1 дій у стані крайньої необхідності.

Відповідно до п.п. «а» п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 5 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4 ст. 126 КУпАП).

Статтею 17 КУпАП встановлено, що особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

В постанові Верховного Суду від 21 грудня 2018 року суд зауважив, що у разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Суд роз`яснив, що стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує». Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, у особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

Сукупність відомостей, наявних у матеріалах справи не свідчать про те, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності, тому що у справі відсутні конкретні відомості (дані) про те, що на момент зупинки транспортного засобу під його керуванням та складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення він вчиняв будь - які дії для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, тощо.

Враховуючи вищезазначене апеляційний суд погоджується з висновком суду про відсутність в діях ОСОБА_1 крайньої необхідності.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 з 09.09.2024 до 08.10.2024 р. пройшов 40-годинну підготовку для отримання права керування транспортним засобом категорії В і на іспиті відповідно до протоколу від 08.10.2024 р. № 39 НЗ ОГ «Барський районний СТК ТСОУ» одержав оцінку добре, не спростовують того, що на момент скоєння адміністративного правопорушення 09 січня 2025 року за ч.5 ст.126 КУпАП ОСОБА_1 отримав документи, які б підтверджували право керування транспортним засобом.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 добровільно став до лав ЗСУ підписавши контракт, є учасником бойових дій, нагороджений грамотами за сумлінне виконання військового обов`язку з захисту державного суверенітету, незалежності та територіальної цілісності України, застосування такої санкції призведе до неможливості реалізації себе після Перемоги в повній мірі, через заборону на управління транспортним засобом протягом 5 років не може слугувати беззаперечною підставою для задоволення вимог апеляційної скарги з урахуванням встановленої законодавцем санкції, характеру вчиненого діяння та суспільної небезпеки правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

З врахуванням як вищезазначеного, а також тих обставин, що неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, за яких постанова судді підлягала б до скасування з прийняттям апеляційним судом нової постанови під час апеляційного перегляду не встановлено, підстави для задоволення вимог апелянта щодо закриття провадження у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, відсутні.

Разом з тим, апеляційний суд вважає безпідставним стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з ч.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На час розгляду даної справи суддею суду першої інстанції, розмір судового збору складав 605 грн. 60 коп.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, зокрема, до яких, зокрема, згідно п.13 ч.1, віднесено учасників бойових дій, постраждалих учасників Революції Гідності, Героїв України.

З огляду на те, що матеріалами даного провадження підтверджується те, що 21 листопада 2023 року ОСОБА_1 було надано статус учасника бойових дій, підстави для стягнення з останнього судового збору у розмірі 605 грн. 60 коп. були відсутні.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що за результатом апеляційного розгляду оскаржуване рішення судді суду першої інстанції слід змінити та звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п.13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», на часткове задоволення вимог поданої захисником Руденком А.С., апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294, 295 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Руденко А.С. - задовольнити частково.

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 03 лютого 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 40800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу та стягненням судового збору на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп. - змінити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

В іншій частині постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 03 лютого 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.