ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 596/1959/24Головуючий у 1-й інстанції Лисюк І.О.
Провадження № 33/817/188/25 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2025 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Вальчук М.М. на постанову Гусятинського районного суду Тернопільської області від 11 березня 2025 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) який стягнуто в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Згідно постанови, водій ОСОБА_1 19.11.2024 року о 23 годин 41 хвилина с. Нижбірок, вул. Молодіжна Чортківського р-ну (дорога 12002) керував транспортним засобом марки АУДІ н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку проводився на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу Drager Alkotest 6820, проба позитивна, результат 0,28 ‰, тест №2112. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі охорони здоров`я водій відмовся та погодився з результатом огляду, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Вальчук М.М. просить скасувати постанову Гусятинського районного суду Тернопільської області від 11 березня 2025 року та закрити провадження у справі. Свої вимоги мотивує тим, що:

працівники поліції здійснили зупинку автомобіля під керуванням ОСОБА_1 без визначених законом підстав, а тому всі наступні вимоги поліції і складені її працівниками процесуальні документи є недопустимими доказами, на яких не може ґрунтуватися судове рішення (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.03.2019р. у справі №686/11314/17);

працівники поліції порушили процедуру огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, так як перед його проходженням, працівниками поліції не було повідомлено ОСОБА_1 про наявність ознак сп`яніння;

працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 наслідки згоди з результатом огляду та не роз`яснено право проїхати в медичний заклад;

сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні;

в матеріалах справи відсутній сертифікат відповідності на прилад Alcotest 6820;

станом на 19 листопада 2024 року сертифікат відповідності був не чинний, у зв`язку із закінченням терміну дії, що підтверджується відповіддю ДУО "Політехмед";

технічне обслуговування газоаналізатору "Alcotest 6820" має проводитися кожні шість місяців, а як вбачається із роздруківки Drager Alcotest 6820 ARLJ-0571, на день проведення тесту із ОСОБА_1 пройшло більше ніж шість місяців з останньої дати калібрування;

показники газоаналізатора Drager Alkotest 6820 не можуть вважатися допустимим доказом, так як відповідно до Інструкції до приладу «Drager Alkotest 6820» технічними характеристиками вищевказаного приладу передбачено похибку в залежності від температури навколишнього повітря, зокрема: при температурі від мінус 5 до +50 градусів Цельсія у діапазоні вимірювання від 0 до 0,84 % (проміле) реальне значення з урахуванням похибки приладу може знаходитися у межах 0,24 + 0,042 % (проміле), тобто у межах від 0,2 до 0,28 % (проміле);

працівники поліції не вручили ОСОБА_1 акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Заслухавши доводи захисника Вальчук М.М., яка просила проводити розгляд у відсутності ОСОБА_1 і задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції при розгляді цієї справи залишив поза увагою обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення питання винуватості ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, статтею 35 Закону України "Про Національну поліцію" (далі за текстом - Закон про поліцію) передбачено вичерпний перелік підстав, за яких поліцейський має право зупиняти транспортні засоби.

Даний перелік передбачає такі випадки: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

З матеріалів справи видно, що жодної з наведених підстав для зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 у працівників поліції в даному випадку не було.

Про наявність підстав для зупинки автомобіля, передбачених п.3 ч.1 ст.35 Закону про поліцію, стверджується лише в доданому до протоколу про адміністративне правопорушення рапорті інспектора СРПП ВП №3 (м.Гусятин) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області В.Романенка від 20.11.2025р., де вказано автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений за те, що в темну пору доби здійснював рух з номерним знаком, який не був достатньо освітленим, що не давало можливості чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів (а.с.1).

Однак, перевіркою матеріалів справи встановлено, що в них відсутні докази зазначених у вказаному рапорті обставин, а навпаки дані наявних справі відеозаписів реєстратора патрульного автомобіля та нагрудної камери поліцейского вказують на неправдивість викладених у рапорті обставин, оскільки ними зафіксовано, що працівники поліції в темну пору доби зупинили автомобіль, який рухався в зустрічному напрямку з увімкненими світлом фар, а тому на момент здійснення зупинки не мали жодних підстав вважати, що закріплений на кришці багажника позаду автомобіля номерний знак є недостатньо освітленим. Уже після зупинки працівник поліції вимагав включити габаритні вогні автомобіля, що ОСОБА_1 зробив. При цьому, на відео зафіксовано, що габаритні вогні та освітлення заднього номерного знаку увімкнулись, а працівник поліції в подальшому не перевіряв можливості чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, а почав вимагати пред`явлення документів на право керування автомобілем.

Крім того, про неправдивість даних рапорту інспектора СРПП ВП №3 (м.Гусятин) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області В.Романенка від 20.11.2025р. щодо підстав зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 свідчить те, що в матеріалах справи відсутня постанова про накладення на останнього адміністративного стягнення за порушення п.2.9.б. ПДР.

Наявна в матеріалах справи постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3511489 від 19 листопада 2024 року стосується лише порушення п.2.1. ПДР (водій не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії), що було виявлено уже після здійснення незаконної зупинки автомобіля.

Отже, в даному випадку працівниками поліції належним чином не задокументовано і не долучено до матеріалів справи допустимих і достатніх доказів факту вчинення ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху чи інших визначених ст.35 Закону про поліцію обставин на підтвердження законності зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 і направлення його для огляду на стан сп`яніння як водія.

Отже, аналіз встановлених у ході апеляційного розгляду обставин дає підстави для висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги в цій частині, оскільки відповідно до широкого розуміння доктрини «плодів отруєного дерева» будь-яке винне порушення поліцейськими конституційних прав громадян, в даному випадку права на свободу пересування (ст.33 Конституції України), що має зв`язок із самим процесом виявлення, вилучення і фіксації доказів, тягне втрату останніми юридичної сили. Тобто, це означає безумовну недопустимість доказів при будь-якому порушенні встановленого порядку збирання доказів незалежно від характеру і ступеня. У вузькому сенсі доктрина «плодів отруєного дерева» зводиться до заборони використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів визнаних недопустимими.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що результати проведеного відносно ОСОБА_1 огляду та складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП не можна вважати допустимими доказами, оскільки вони складені внаслідок порушення працівниками поліції його конституційних прав і вимог 35 Закону України "Про Національну поліцію".

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суд першої інстанції не дотримався вимог ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП про всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим оскаржена постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закриттю за відсутності в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Вальчук М.М. задовольнити.

Постанову Гусятинського районного суду Тернопільської області від 11 березня 2025 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підстав п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя