ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1438/25 Справа № 187/326/25 Суддя у 1-й інстанції - Говоруха В. О. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_1 адвоката Мороза К.Т. на постанову Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2025 року, якою провадження у справі про притягнення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ст.ст 124, 122-4 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях події і складу адміністративних правопорушень,

за участю:

захисника Фесюка Ю.О.,

потерпілої ОСОБА_1 ,

представника потерпілої Мороза К.Т.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2025 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.ст 124, 122-4 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях події і складу адміністративних правопорушень.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 251243 від 19 лютого 2025 року 23 січня 2025 року о 12.10 годині за адресою: селище Курилівка, вул. Центральна, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ЗАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , скоїв ДТП з автомобілем «Форд Фокус», д.н.з. НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п. 14.6 ґ) ПДР, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП. Внаслідок події було завдано механічних пошкоджень з матеріальними збитками.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 251230 від 19 лютого 2025 року 23 січня 2025 року о 12.10 годині за адресою: селище Курилівка, вул. Центральна, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ЗАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , скоїв ДТП з автомобілем «Форд Фокус», д.н.з. НОМЕР_2 , та покинув місце ДТП, до якого він причетний, чим порушив вимоги п. 2.10 а) ПДР, відповідальність за що передбачена ст. 122-4 КУпАП.

В апеляційній скарзі представник потерпілої просить постанову суду скасувати, визнати ОСОБА_2 винуватим за ст.ст 124, 122-4 КУпАП та призначити останньому стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк до двох років.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст 124, 122-4 КУпАП, підтверджуються письмовими доказами, які містяться у матеріалах справи. Наголошує на тому, що потерпіла ОСОБА_1 неодноразово у судовому засіданні наголошувала, що бачила особу, яка була за кермом автомобіля ЗАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , та в подальшому впізнала в ньому ОСОБА_2 . Вказує на те, що свідок ОСОБА_3 будучи попередженим про кримінальну відповідальність надав покази, які він сприймав безпосередньо, а саме розмову між особою, що притягується до адміністративної відповідальності, та його матір`ю, під час якої ОСОБА_2 підтвердив, що саме він причетний до вчинення ДТП. Разом з тим, суд першої інстанції не прийняв до уваги вказані обставини, внаслідок чого неправильно застосував норми матеріального права.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілої та її представника, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280, 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні а також інші обставини, які мають значення для справи.

Розглядаючи вимоги апеляційної скарги по суті суд апеляційної інстанції вважає викладений у постанові суду першої інстанції висновок про невинуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст 124, 122-4 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно ст. 251 КУпАП саме на співробітників поліції, як на осіб, що в силу ст. 255 КУпАП уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог статей 251 та 256 КУпАП мають бути додані до протоколу та/або посилання, які повинні міститися в самому протоколі.

Так, сутність інкримінованих правопорушень, згідно із протоколами про адміністративні правопорушення за ст.ст 124, 122-4 КУпАП, полягала у тому, що 23 січня 2025 року о 12.10 годині за адресою: селище Курилівка, вул. Центральна, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ЗАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , скоїв ДТП з автомобілем «Форд Фокус», д.н.з. НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п. 14.6 ґ) ПДР, після чого покинув місце ДТП, до якого він причетний, чим порушив вимоги п. 2.10 а) ПДР.

Відповідно до пояснень потерпілої ОСОБА_1 , наданих у суді першої та апеляційної інстанції, остання повідомила, що 23 січня 2025 року близько 12 години вона, керуючи автомобілем «Форд Фокус» за адресою: селище Курилівка по вул. Центральній, плануючи здійснити поворот ліворуч заздалегідь включила показчик повороту «на ліво», подивилася в дзеркало заднього виду і переконавшись у відсутності будь-яких перешкод для здійснення повороту почала рух наліво. В цей час в передню ліву частину її автомобіля вдарив автомобіль ЗАЗ білого кольору та не зупиняючись на великій швидкості поїхав далі в невідомому напрямку. Від зіткнення вона вдарилася головою об кермо, а її автомобіль зазнав механічних ушкоджень. Перед здійсненням повороту вона бачила вказаний автомобіль ЗАЗ білого кольору в дзеркало заднього виду на досить значній відстані від себе, а також бачила водія того автомобіля, це молодий чоловік в окулярах. Після ДТП в її розпорядження потрапив відеозапис з камери відеоспостереження, розташованої в селищі Курилівка, де зафіксовано рух автомобіля ЗАЗ позаду її авто, а також номерний знак автомобіля ЗАЗ - 4053.

Згідно пояснень свідка ОСОБА_3 , наданих у суді першої інстанції, вбачається що від сина ОСОБА_1 він дізнався, що остання потрапила в ДТП та що до ДТП причетний ОСОБА_2 , який керував автомобілем ЗАЗ. Повідомив про те, що 23.01.2025 року близько 13 години, перебуваючи в магазині, належному родині ОСОБА_4 , він чув розмову двох осіб, які перебували в складському приміщенні магазину. Як він зрозумів, це була розмова між ОСОБА_2 та його матір`ю, під час якої ОСОБА_2 говорив про те, що він попав в ДТП біля магазину та що все владнається.

При цьому до матеріалів справи не було долучено відеозаписи з камер спостереження чи будь-які інші відеозаписи на підтвердження обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_2 .

Інші докази в матеріалах провадження відсутні. У межах розгляду справи про адміністративне правопорушення сторона захисту категорично заперечувала причетність ОСОБА_2 до вчинення інкримінованих йому адміністративних правопорушень.

Аналізуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що в матеріалах справи, окрім показань самої потерпілої ОСОБА_1 , яка в момент ДТП не впізнала водія та бачила в дзеркало заднього виду молодого чоловіка в окулярах, та пояснень ОСОБА_3 , який не був безпосереднім свідком ДТП, відсутні будь-які докази на підтвердження фактичних обставин, зазначених у протоколах про адміністративні правопорушення.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Враховуючи вищевикладені обставини, приходжу до висновку про недоведеність за стандартом поза розумним сумнівом наявності у діях ОСОБА_2 ознак складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст 124, 122-4 КУпАП, а відтак і про відсутність в його діянні складу даних адміністративних правопорушень, оскільки у відповідності до вимог ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без зміни.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_1 адвоката Мороза К.Т. залишити без задоволення.

Постанову Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2025 року про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.ст 124, 122-4 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот