Справа №: 630/464/25
Провадження № 3/630/112/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 червня 2025 рокум. Люботин

Суддя Люботинського міського суду Харківської області Сухоруков І.М., за участю прокурора Луценко І.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Люботина, Харківської обл., громадянки України, працюючої у Відділі освіти Люботинської міської ради Харківської області головним спеціалістом, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

17.04.2025 до Люботинського міського суду Харківської області з 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України надійшов матеріал про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, а саме вчинення головним спеціалістом апарату відділу освіти Люботинської міської ради Харківської області ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Так, 10.04.2025р. оперуповноваженим 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України капітаном поліції Шаповал Є.Б., стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було складено протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 171 від 10.04.2025р. за ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №171 від 10.04.2025р., ОСОБА_1 , займаючи посаду головного спеціаліста апарату відділу освіти Люботинської міської ради Харківської області, будучи відповідно до п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, несвоєчасно, а саме 08.04.2025р. о 15:24 год., подала без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічну за 2024 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні у повній мірі розкаялася у вчиненому та зазначила що у зв`язку із проведення на роботі перевірки та аудиту подавала декларацію в останній день декларування 31.03.2025 року у себе на роботі і з 08 години до 09.55 години повністю заповнила декларацію та натиснула на її надіслання. Вона не побачила, що декларація не підписалася і була впевнена в успішному її поданні. 08.04.2025 на роботу прийшло повідомлення про те, що вона не подала своєчасно щорічну майнову декларацію, вона перевірила це і побачила, що в неї лише збереглася чернетка. Тому, вона одразу усунула порушення у той же день. Також, на підтвердження своїх слів посилалася на скріншоти історії у своєму інтернет-браузері, де відображено дату та час її роботи із деклрацією.

Прокурор зазначив, що зібраними доказами підтверджуються факт вчиненого правопорушення ОСОБА_1 .

Прокурор вважала, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, і правопорушниця підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку прокурора, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами ст. 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частиною 1 ст. 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне, без поважної причини, подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, при цьому суб`єктом правопорушень за цією статтею є особи, передбачені зокрема п/п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», які відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 45Закону України «Про запобігання корупції», особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до ч.5ст.32 Закону України «Про державну службу» на державних службовців поширюються обмеження передбачені Законом України «Про запобіганню корупції».

Згідно з п.п. «в» п.12 ч.1ст.3 Закону України «Про запобіганню корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону є державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування, тобто особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до аб. 16 ч.1 ст. 1 Закону №1700-VII, суб`єкти декларування особи, зазначені у п.1, п.п. «а» та «в» п.2, п.4 ч.1 ст. 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до Закону.

Дослідивши додані до протоколу про адміністративне правопорушення №171 від 10.04.2025р. докази, суд встановив наступне.

Наказом начальника Відділу освіти Люботинської міської ради від 31.10.2024, ОСОБА_1 було прийнято на посаду головного спеціаліста апарату відділу освіти Люботинської міської ради. (а.с. 14)

ОСОБА_1 01.11.2024 підписала присягу посадової особи місцевого самоврядування, а також попередження про вимоги, заборони та обмеження, встановлені Заокном України «Про запобігання корупції», серед яких і обов`язок своєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. (а.с. 39, 42-49)

Відповідно до щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік, дата та час подання її ОСОБА_1 08.04.2025 р. о 15.24 год. (а.с. 61)

Відповідно ч. 5 ст. 5 Закону України «Про державну службу» на державних службовців поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Приміткою до ст. 172-6 КУпАП встановлено, що суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно Закону України від 08.07.2022 року № 2381-IX «Про внесення змін до Закону України «Про запобігання корупції» щодо особливостей застосування законодавства у сфері запобігання корупції в умовах воєнного стану», який набрав чинності 03.08.2022 року, суб`єкт декларування зобов`язаний подати декларацію, кінцевий строк подання якої припадає на період дії воєнного стану, введеногоУказом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», протягом дев`яноста календарних днів з дня його припинення чи скасування.

У подальшому, після набрання 12.10.2023 чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» від 29.03.2023 №3384-ІХ, було відновлено обов`язок подання декларацій суб`єктів, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а також відновлено обов`язок суб`єктів декларування подати декларації за 2021 та 2022 роки у строк до 31 січня 2024 року.

Відповідно до п.п. 1 п. 2 розділу II Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства від 23.07.2021 року № 449/21, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.07.2021 року за № 987/36609, щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону (щороку), у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

ОСОБА_1 подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік 08.04.2025 р.

Досліджені докази свідчать про те, що ОСОБА_1 свій обов`язок зі своєчасного подання декларації не виконала та не подала декларацію за 2023 рік у строк до 01 квітня 2025 року, за що передбачено адміністративну відповідальність за частиною 1 ст.172-6 КУпАП.

Адміністративне правопорушення, установлене ч.1 ст.172-6 КУпАП, за своїм складом є формальним, а диспозиція вказаної статті не містить вказівок на настання шкідливих наслідків протиправного діяння, фізичної шкоди, яка могла бути завдана об`єкту посягання, тобто відповідальність настає лише за вчинення діяння.

Сама ОСОБА_1 не оспорює вказаної події, проте повністю розкаюється у цьому та вказує, що 31 березня 2025 року у останній день для подачі такої декларації, виконала усі необхідні дії для заповнення декларації на Інтернет-сторінці НАЗК та її подання і не розуміє, чому її декларація не підписалася цифровим ключем.

Така позиція ОСОБА_1 не суперечить отриманим доказам зокрема наданим ОСОБА_1 скриншотами історії Інтернет-браузера, з яких вбачається, що 31.03.2025 о 08.28 год. вона зайшла до Єдиного державного реєстру декларації, зайшла у кожний із розділів до кінця форми електронної декларації, витративши на заповнення розділів достатній для цього час, та о 09.55 год. перейшла до сторінки «попередній перегляд декларації» та «вхід до системи за допомогою власного КЕП» - тобто виконала майже усі дії для подання цієї декларації.

Таким чином, можливо допустити, що не підписання остаточного варіанту електронної декларації електронним ключем ОСОБА_1 могло відбутися не тільки з її неуважності, а й з-за технічного збою в роботі комп`ютера або Інтернет-мережі, що є вірогідною ситуацією для Харківської області під час війни з рф, при тому, що Люботинська територіальна громада відноситься до території можливих бойових дій.

Дослідженням особи ОСОБА_1 встановлено, що вона працює на посаді головним спеціалістом у Відділі освіти Люботинської міської ради Харківської області, за місцем роботи характеризується виключно позитивно, має загальний трудовий стаж 40 років, з яких педагогічний стаж 29 років. З 2008 року по 2024 рік очолювала роботу «Школи новопризначених кадрів» на міському рівні, якісно проводила навчальні семінари, має багато відзнак за сумлінну працю та зразкове виконання посадових обов`язків. З копії особової справи за місцем роботи вбачається, що річна робота ОСОБА_1 має відмінні оцінки.

Обставиною, яка пом`якшує відповідальність є розкаяння. Обставини, що обтяжують відповідальність судом не встановлено.

Оцінивши вищезазначені докази в їх сукупності, враховуючи ступінь вини особи, суд приходить до висновку, що вчинене за вищевказаних обставин адміністративне правопорушення у даному конкретному випадку є малозначним, що надає можливість звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за цією підставою.

Враховуючи, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП є формальним та те, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, позитивно характеризується за місцем роботи за трудові досягнення у галузі освіти майже за 20 останніх років, а також те, що вона вчинила майже усі належні та необхідні дії для подання щорічної декларації, суд вважає за можливим звільнити її від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП на підставі ст.22 КУпАП, у зв`язку з його малозначністю, обмежитись усним зауваженням.

На думку суду, застосування такого заходу, як усне зауваження, буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до ч.2 ст.284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу

Статтею 22 КУпАП визначено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Визначення тяжкості адміністративного правопорушення нормами КУпАП не передбачено.

Згідно «Примітці» до ст.22 КУпАП положення цієї статті не застосовуються до правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 121, частиною п`ятою статті 122,статтями 122-2,122-4,частиною третьою статті 123, частинами другою - п`ятою статті 126, статтями 130,161-1і173-2 цього Кодексу.

Не дивлячись на те, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП, пов`язане з корупцією, законодавець не встановлює заборони щодо можливості звільнення особи від адміністративної відповідальності за його вчинення, оскільки не встановив такої заборони у примітці до ст.22 КУпАП.

Хоча вказане адміністративне правопорушення є з формальним складом, у матеріалах справи відсутні дані про те, що діями ОСОБА_1 спричинено значної шкоди державним чи суспільним інтересам.

Європейський суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року ЄСПЛ у справі «Ізмайлов проти Росії»).

Суд також враховує практику ЄСПЛ про те, що застосований захід має бути пропорційним переслідуваній меті.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 22, 33-35, ст.172-6 ч.1 245,280,283-285 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП, на підставі ст.22 КУпАП, у зв`язку з його малозначністю, обмежитись усним зауваженням, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі ч.2 ст.284 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом 10-ти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду шляхом подачі особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим апеляційної скарги до органу, який виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Суддя І.М. Сухоруков