Справа№938/587/25
Провадження № 3/938/410/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Джус Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ІНФОРМАЦІЯ_2

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, місце народження: м.Косів, Косівський район, Івано-Франківська область, місце проживання: АДРЕСА_1 не працює (згідно даних протоколу),

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

без участі особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в:

згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 24.04.2025 серії ЗхРУ №342606, 24.04.2025 о 10год 20хв. прикордонним нарядом «Контрольний пост» на напрямку 434 прикордонного знаку на відстані 20км. від лінії державного кордону на території Зеленської ОТГ Верховинського району Івано-Франківської області на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в межах контрольованого прикордонного району, був виявлений гр. України ОСОБА_1 , за спробу незаконного перетинання державного кордону поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України, чим порушив вимоги ст.ст.9,12 ЗУ "Про державний кордон України" від 04.11.1991, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП надійшли до суду 07.05.2025, та відповідно до положень ч.2 ст.277 КУпАП, були призначені до розгляду цього ж дня.

Оскільки особа, яка притягається до відповідальності в судове засідання не з`явилась з метою, забезпечення ОСОБА_1 можливості реалізації ним свого права на захист, розгляд справи було відкладено на 04.06.2025.

В судове засідання 04.06.2025, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , не з`явився.

09.05.2025 від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності надійшли клопотання про закриття провадження у справі та розгляд справи без його участі. У клопотанні про закриття провадження у справі, ОСОБА_1 зазначає, що вину у вчиненому правопорушенні не визнає. Зокрема, вказує, що не вчиняв спроби перетину державного кордону, та не мав наміру вчиняти такі дії. В одній із груп в месенджері «Telegram» він побачив повідомлення від особи, яка шукає напарника для походу в гори. З даною особою вони спілкувалися про маршрут, екіпірування та дату походу. Обліковий запис даної особи в месенджері «Telegram» зареєстрований під номером НОМЕР_1 , і на момент листування під псевдонімом «ОСОБА_5», а станом на 25.04.2024 псевдонім змінено на « ОСОБА_2 », що свідчить про те, що це не одиничний випадок, а організована регулярна незаконна провокація, яка проводиться на постійній основі. 24.04.2025 о 8:10 год він прибув на попередньо домовлене місце зустрічі, а саме АДРЕСА_2 з метою активного відпочинку на природі. Близько 9:20 год. на вище вказану адресу прибув автомобіль Land Rover чорного кольору із розпізнавальними знаками «Таксі». У автомобілі знаходився водій, та особа у цивільному одязі, з якою він домовився зустрітися для походу. Свідком того, що він здійснив посадку у так зване таксі за адресою АДРЕСА_2 є його матір - ОСОБА_3 . Після того як він сів в автомобіль, через 5 хв. водій здійснив з`їзд із асфальтованої дороги на ґрунтове покриття і через 2 хв. позаду них зупинився автомобіль «Renault Duster» білого кольору без розпізнавальних знаків, з якого вийшла особа у цивільному одязі. Одразу після цього особа, з якою він домовився про активний відпочинок в горах сказала, що його затримано Державною прикордонною службою України. Також ця особа сказала особі, що вийшла із автомобіля «Renault Duster» дістати пістолет і відкрити вогонь, якщо він поворухнеться. Жодна із осіб не представилася, не показала документи, або посвідчення, і не повідомила за що його затримано.

Після цього його силою та під погрозами застосування зброї пересадили у автомобіль «Renault Duster», де проти його волі із нагрудної сумки вилучили документи та мобільний телефон.

Враховуючи той факт, що зустріч із замаскованим працівником ДПСУ ІНФОРМАЦІЯ_4 відбулася на вул.Жаб`євській, 168-а, у селищі Верховина, що знаходиться приблизно за 40 км від державного кордону з Румунією і враховуючи, що від моменту зустрічі вони сумарно проїхали не більше 10 хвилин не перевищуючи швидкість, можна зробити висновок, що фізично неможливо подолати таку відстань, щоб опинитися ближче ніж 5 км до кордону (або 20 км, як зазначено у рапорті начальника ОРГ (3.м.д.н.п. Івано-Франківськ) ПОРВ «Чернівці» старшого лейтенанта ОСОБА_4 ) - тобто в межах прикордонної смуги, визначеної статтею 1 Закону України «Про державний кордон України». Враховуючи це, твердження про його перебування у прикордонній смузі є безпідставним і суперечить об`єктивним географічним та часовим обставинам.

Не повідомивши куди його транспортують, не ознайомивши з причиною затримання, без складання протоколу про затримання, без роз`яснення прав та надання можливості скористатися правом на захист, не представившись, дані особи у цивільному одязі без розпізнавальних знаків доставили його у невелику дерев`яну будівлю із шлагбаумом посеред лісу. На території цієї будівлі було кілька людей у військовій формі із автоматичною зброєю в руках, які теж не представились та не показали посвідчення. У вище зазначеній будівлі його змусили вийняти із наплічного рюкзака все туристичне спорядження на підлогу. Також під моральним та фізичним тиском змусили повідомити пароль від мобільного телефону в якому без рішення суду проведено незаконний обшук, а саме: прочитано листування, пошукові запити в інтернеті та переглянуто фотографії, що є грубим порушенням права на гарантування таємниці листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції відповідно до ст.31 Конституції України та повним недотриманням ст.234 КПК України. Особа, яка проводила огляд телефона, звинуватила його в тому, що на його мобільному телефоні є маршрут для незаконного перетину державного кордону, що він заперечив. Нічого не знайшовши, дана особа зробила фотографії його запитів у мобільному застосунку "Google Маps" та листування із особою, яка видавала себе за напарника для походу в гори. Після незаконного обшуку мобільного телефону, мобільний пристрій йому повернуто не було, тому він не зміг провести відеофіксацію порушень, вчинених співробітниками прикордонної служби.

Також із його гаманця вилучили паспорт громадянина України для виїзду за кордон серія GB номер паспорта НОМЕР_2 , однак, сама по собі наявність паспорта громадянина України для виїзду за кордон є такою, що не порушує закон та не може свідчити про намір незаконного перетину державного кордону. Після цього його змусили підписати протокол про адміністративне затримання, який був складений у неправильній та маніпулятивній формі, яка передбачала, що його підпис означає не тільки те, що він ознайомлений з протоколом, а й те, що він визнає свою провину у скоєнні нібито незаконної спроби перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску. Лише після ознайомлення з протоколом про адміністративне затримання він дізнався, що його незаконним затриманням займається ІНФОРМАЦІЯ_5 (в/ч НОМЕР_3 ). Однак, жодних даних, які б ідентифікували осіб, які його затримали, в протоколі про адміністративне затримання заповнено не було.

Також його змусили підписати окремо кілька форм, в яких він нібито визнає свою вину. Можливість написати пояснення до протоколу про адміністративне правопорушення йому написати не дали. Також, його право на професійну правничу допомогу відповідно до ст.59 Конституції України, дотримане не було.

Після цього особа у військовій формі з автоматичною зброєю, яка теж не представилась, під фізичним і моральним тиском його змусили дати свідчення та визнати вину на відеозапис свого мобільного телефону, попри те, що він відмовлявся відповідно до ст.63 Конституції України визнавати свою вину.

Зазначені в рапорті начальника ІНФОРМАЦІЯ_9» старшого лейтенанта ОСОБА_4 відомості, також не відповідають дійсності. В ході незаконного обшуку його мобільного пристрою та огляду особистих речей, дані особи намагалися знайти будь-яку інформацію, яка допоможе їм у фальсифікації протоколу про адміністративне затримання за спробу незаконного перетину державного кордону, однак, нічого не знайшовши, його змусили дати неправдиві свідчення щодо себе, а саме, що він нібито намагався перетнути державний кордон України поза пунктами пропуску.

Далі, вищевказані особи у цивільному одязі без розпізнавальних знаків сказали, що ними проводиться перевірка по базам даних з метою визначення проходження ним військової служби, перебування в розшуку, чи підозри у самовільному залишенні частини. Однак перевірка жодних результатів не дала, оскільки на момент затримання його вік складав 23 роки, військову службу він не проходив, і знятий з військового обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 з метою вибуття на постійне місце проживання до Грецької Республіки, що спростовує інкримінований йому намір на незаконний перетин державного кордону України.

В подальшому, його обманом проти його волі, без відповідного судового рішення і без правової підстави, було доставлено тими самими особами у цивільній формі, які незаконно його арештували, до ІНФОРМАЦІЯ_7 . Хоча йому сказали, що доставлять його до центру смт. Верховина, звідки він зможе дістатися додому. Тільки після того як його примусово посадили в автомобіль «Renault Duster» для нібито доставки до центру смт.Верховина, йому повернули мобільний телефон та документи. Жодних світлокопій протоколу про адміністративне правопорушення та світлокопій, які його стосуються йому видано не було.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не містить посилань, доказів, відсутні дані про умисність дій на вчинення адміністративного правопорушення, відсутні належні та допустимі докази, які б вказували на наявність умислу в його діях на перетинання державного кордону України поза пунктом пропуску,

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

У зв`язку з цим, просить провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-1 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є обов`язковою, а тому, враховуючи, що в матеріалах справи наявні письмові пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті правопорушення, а також клопотання про розгляд справи без його участі, суддя дійшов висновку, про можливість розгляду справи без участі ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Виходячи зі змісту положень ст.ст.254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та одних із засобів доказування у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП. За приписами КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення, у якому викладається суть правопорушення, при доведеності складу якого в діях певної особи, вона може бути піддана заходам кримінально-правового впливу, різновидом якого є стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Так відповідно до диспозиції ч.1 ст.204-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Ознаками об`єктивної сторони правопорушення, за яке передбачена відповідальність частиною першою ст. 204-1 КУпАП, є:

- перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України;

- перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів;

- перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

При цьому, визначальною ознакою об`єктивної сторони даного правопорушення є місце його вчинення.

Суб`єктом правопорушення за ст. 204-1 КУпАП є фізична осудна особа, яка вчинила одне з діянь, визначених серед ознак об`єктивної сторони даного правопорушення.

Суб`єктивна сторона незаконного перетинання державного кордону передбачає наявність прямого умислу, тобто виражається в навмисній формі вини, коли особа розуміє, що незаконно перетинає Державний кордон України, та бажає вчинити такі протиправні дії.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Відповідно, досліджуючи докази по даній справі, суд повинен встановити наявність в діях ОСОБА_1 факту спроби перетину ним державного кордону з України поза встановленими пунктами пропуску, та наявність прямого умислу на незаконний перетин державного кордону.

Так, охорона державного кордону України є невід`ємною складовою загальнодержавної системи захисту державного кордону і полягає у здійсненні Державною прикордонною службою України на суші, морі, річках, озерах та інших водоймах, а також Збройними Силами України у повітряному та підводному просторі відповідно до наданих їм повноважень заходів з метою забезпечення недоторканності державного кордону України.

Державний кордон України це лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, визначає межі державної території України, просторові рубежі дії державного суверенітету України. Охороною Державного кордону України займається Державна прикордонна служба України.

Згідно статей 1,3 Закону України «Про державний кордон України», державним кордоном України є лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України - суші, вод, надр, повітряного простору. На суші він встановлюється по характерних точках і лініях рельєфу або ясно видимих орієнтирах.

Статтею 9 Закону України «Про державний кордон України» визначено порядок перетинання державного кордону України, який здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, автомобільних і пішохідних шляхах, в аеропортах (аеродромах), морських і річкових портах, включаючи частину їх акваторії (захищена повністю або частково огороджувальними гідротехнічними спорудами чи об`єктами природного походження), з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, на якій здійснюються прикордонний, митний контроль, інші види контролю і пропуск через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна. Положення про пункти пропуску через державний кордон України затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП адміністративного правопорушення, долучено:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №342606 від 24.04.2025, 24.04.2025 о 10год 20хв. прикордонним нарядом «Контрольний пост» на напрямку 434 прикордонного знаку на відстані 20км. від лінії державного кордону на території Зеленської ОТГ Верховинського району Івано-Франківської області на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в межах контрольованого прикордонного району, був виявлений гр. України ОСОБА_1 , за спробу незаконного перетинання державного кордону поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України, чим порушив вимоги ст.ст.9,12 ЗУ "Про державний кордон України" від 04.11.1991;

-письмові пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , надані ним 24.04.2025 під час оформлення матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності, в яких він зазначив, що планував перетнути державний кордон в напрямку Румунії з метою працевлаштування. До кордону не доїхав, оскільки був затриманий у автомобілі;

- світлокопію закордонного паспорта на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- рапорт начальника ІНФОРМАЦІЯ_9» старшого лейтенанта ОСОБА_4 від 24.04.2025, в якому зазначено, що 24.04.2025 близько 10 год. 20 хв., виконуючи наказ на охорону державного кордону в прикордонному наряді «Контрольний пост», на околиці н.п.Бистрець, Верховинського р-ну, Івано-Франківської області, в межах контрольованого прикордонного району, ним був виявлений громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 204-1 КУпАП. Керуючись ст.21-7 ЗУ «Про Державну прикордонну службу України», ним проведено поверхневу перевірку, під час якої речі та документи, які свідчили б про підготовку особи до вчинення незаконного перетинання державного кордону виявлені не були, але у ході подальшого спілкування особа зізналася про намір незаконного перетинання державного кордону про що засвідчила у поясненні.

- диск із відеозаписом, який був оглянутий в судовому засіданні, та на якому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 зазначає, що мав намір незаконно перетнути державний кордон України з Румунією поза пунктом пропуску.

Однак, вказані докази не можуть вважатись такими, що беззаперечно доводять вчинення ОСОБА_1 умисних дій спрямованих на спробу перетину державного кордону України, поза встановленими пунктами пропуску.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про державний кордон України», з метою забезпечення на державному кордоні України належного порядку Кабінетом Міністрів України встановлюється прикордонна смуга, а також можуть установлюватися контрольовані прикордонні райони.

Згідно із ч.1 ст.23 Закону України «Про державний кордон України», у прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районі в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, встановлюється прикордонний режим, який регламентує відповідно до цього Закону та інших актів законодавства України правила в`їзду, перебування, проживання, пересування громадян України та інших осіб, провадження робіт, використання повітряних суден, обліку та тримання на пристанях, причалах, базах для стоянки малих і спортивних суден і в пунктах базування самохідних та несамохідних суден, їх плавання та пересування у внутрішніх водах України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.1998 року № 1199 «Про контрольовані прикордонні райони» Верховинський район Івано-Франківської області включено до переліку міст і районів, на території яких установлюються контрольовані прикордонні райони.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 року №1147 «Про прикордонний режим», на виконання вимог Закону України «Про державний кордон України», встановлено вздовж державного кордону на його сухопутних ділянках і вздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм прикордонну смугу завширшки 5 кілометрів від лінії державного кордону, де встановлюється прикордонний режим, але не менше від ширини смуги місцевості, що розташована в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруд.

Також вказаною постановою встановлено спеціальний прикордонний режим та заборону вільного в`їзду, перебування, проживання, пересування осіб і провадження робіт, не пов`язаних з обороною чи охороною державного кордону, в межах земельних ділянок шириною 30-50 метрів уздовж лінії державного кордону на суші, по берегу української частини прикордонної річки, озера або іншої водойми, а вздовж лінії державного кордону України з Російською Федерацією і Республікою Білорусь - шириною до 2 кілометрів, які надано в постійне користування військовим частинам Державної прикордонної служби для будівництва, облаштування та утримання інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій.

Відповідно до пп.7,8 Положення про прикордонний режим, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 року №1147, громадяни України, іноземці та особи без громадянства в`їжджають, перебувають, проживають, проваджують роботи і пропускаються у прикордонну смугу з дозволу відповідного органу Державної прикордонної служби, який безпосередньо виконує завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону у визначеній зоні відповідальності, за наявності документів, що посвідчують їх особу.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства в`їжджають у контрольований прикордонний район, перебувають, проживають або пересуваються в його межах на підставі документів, що посвідчують їх особу.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , 24.04.2025 було виявлено на значній відстані (20км.) від лінії державного кордону, тобто, на місці, яке в силу наведених положень постанови Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 року №1147, не відноситься до прикордонної смуги, яка становить завширшки 5км від державного кордону, та перебування в межах якої можливе за наявності спеціального дозволу.

При цьому, саме перебування особи у Верховинському районі Івано-Франківської області, який є контрольованим прикордонним районом, на відстані 20км. від державного кордону, що значно перевищує ширину прикордонної смуги, не є свідченням того, що особа мала на меті, будь-яким способом, незаконно перетнути державний кордон України.

Також протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №342606 від 24.04.2025, в частині зазначення суті вчиненого адміністративного правопорушення, не містить вказівки на те, які саме дії вчинив ОСОБА_1 з метою незаконного перетину державного кордону, а саме в чому виражена спроба перетнути державний кордон.

Вказівка у протоколі на виявлення особи на напрямку 434 прикордонного знаку на відстані 20км. від лінії державного кордону не є достатнім доказом вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.204-1 КУпАП.

До матеріалів справи також долучено рапорт начальника ІНФОРМАЦІЯ_9» старшого лейтенанта ОСОБА_4 від 24.04.2025, в якому він зазначив, що 24.04.2025 близько 10 год. 20 хв., виконуючи наказ на охорону державного кордону в прикордонному наряді «Контрольний пост», на околиці н.п.Бистрець, Верховинського р-ну, Івано-Франківської області, в межах контрольованого прикордонного району, ним був виявлений громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 204-1 КупАП. Керуючись ст.21-7 ЗУ «Про Державну прикордонну службу України», ним проведено поверхневу перевірку, під час якої речі та документи, які свідчили б про підготовку особи до вчинення незаконного перетинання державного кордону виявлені не були, але у ході подальшого спілкування особа зізналася про намір незаконного перетинання державного кордону про що засвідчила у поясненні.

Однак, суд вважає, що вказаний рапорт за своїм правовим змістом не є доказом, що підтверджує вчинення особою адміністративного правопорушення, проте є документом, яким працівник прикордонної служби інформує керівництво про обставини події, законність та обґрунтованість дій працівника прикордонної служби під час виявлення ними адміністративних правопорушень.

Пояснення ОСОБА_1 від 24.04.2025, які відібрані інспектором прикордонної служби під час складення матеріалів, де ОСОБА_1 , зазначив, що планував перетнути державний кордон до Румунії з метою працевлаштування, суд оцінює критично, оскільки такі пояснення фактично викладені на бланку, у якому зазначені питання, зміст яких свідчить виключно про вчинення особою адміністративного правопорушення. У вказаних поясненнях особа немає можливості надати альтернативну відповідь чи надати особисті пояснення.

Визнання вини особою під час складання протоколу про адміністративне правопорушення саме по собі не може бути єдиним доказам по справі за відсутності інших доказів.

Окрім того, в ході розгляду справи судом, ОСОБА_1 від вказаних пояснень відмовився, свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та надав пояснення щодо подій, які мали місце 24.04.2025 з його участю. При цьому ствердив, що його було затримано працівниками прикордонної служби неподалік селища Верховина, коли він перебував у автомобілі таксі із особою, з якою домовився про похід у гори, на значній відстані від державного кордону, та після цього доставлено у невелику дерев`яну будівлю із шлагбаумом посеред лісу, де його змусили визнати вину.

Суд також не бере до уваги, як належний доказ, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення диск із відеозаписом, на якому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 перебуваючи у невідомій дерев`яній будівлі зазначає, що мав намір незаконно перетнути державний кордон України з Румунією поза пунктом пропуску. При цьому, як і у письмових поясненнях так і на відеозаписі, особа не зазначає, коли саме він мав намір перетнути кордон, в якій місцевості, які дії для цього вчиняв. На відеозаписі не зафіксовано будь яких інших осіб, зокрема працівників прикордонної служби, які б намагалися з`ясувати у особи вказані обставини. Зміст відеозапису не дає можливість встановити, чи особа дає пояснення працівникам прикордонної служби, чи такі пояснення є добровільними, чи надані вони без примусу.

Згідно з ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а згідно ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

З огляду на викладене, приходжу до висновку, що матеріали справи не містять об`єктивних доказів того, що ОСОБА_1 була вчинена спроба перетину державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, враховуючи викладене та беручи до уваги ту обставину, що особами уповноваженими на складання протоколів про адміністративне правопорушення не надано достатніх, допустимих доказів, які б «поза розумним сумнівом» доводили, що ОСОБА_1 , здійснив спробу незаконного перетину Державного кордону України та доводили його винуватість у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, обставини події, описані у протоколі про адміністративне правопорушення, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП, а тому провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.9, 204-1, 245,247,251,252,280,283,284 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч.1 ст.204-1 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Роман ДЖУС