Справа № 638/6016/25
Провадження № 3/638/2284/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 червня 2025 року Шевченківський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Невеніцина Є.В., за участю захисника Бреславець М.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

20.03.2025 о 19 годині 38 хвилин ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Honda CR-V» номерний знак НОМЕР_1 по пр-ту Перемоги, 73А у м. Харкові в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820, ARJL 0305, результат огляду 1,3 проміле.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не сповістив.

Захисник Бреславець М.Г. вважала можливим провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .

Виходячи з положень ст. 268 КУпАП, під час розгляду даної категорії справ присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

За таких обставин, враховуючи встановлені законодавством строки розгляду справ про адміністративні правопорушення та положення ст. 268 КУпАП, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. ст. 252 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи.

ОСОБА_1 подано письмові пояснення, в яких він зазначає, що запах алкоголю міг йти від пасажирки його автомобіля ОСОБА_2 , а тому працівник поліції міг помилитися при встановленні ознак алкогольного сп`яніння. Також працівник поліції не представився, не повідомив підстав зупинки, не вказав конкретних ознак алкогольного сп`яніння, його не було відсторонено від керування транспортним засобом, що свідчить про допущення грубих порушень, які могли вплинути на достовірність результату. Також вказав, що ознак сп`яніння він не мав. Просив врахувати викладене, а у разі визнання його винуватим у вчиненні правопорушення, врахувати пом`якшуючі обставини та не застосовувати стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

В судовому засіданні захисник Бреславець М.Г. просила закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на доводи викладені у клопотанні.

Обгрунтовуючи вказане клопотання, захисник вказала, що у справі відсутні належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 адмінправопорушення, при складанні матеріалів допущено низку суттєвих процесуальних порушень. Звертає увагу, що в матеріалах справи відсутня копія постанови про накладення штрафу на ОСОБА_1 за пересування у темну пору доби без увімкненого ближнього світла фар, що стало підставою для зупинки транспортного засобу. Вказана обставина, на думку адвоката, підтверджує незаконність зупинки транспортного засобу та недопустимість доказів у справі. Належним чином не встановлено ознаки алкогольного сп`яніння, на відеозаписі працівник поліції лише каже про наявність запаху алкоголю з автомобіля, при цьому пасажирка зазначила, що алкоголь вживала саме вона. Водію не оголошені ознаки сп`яніння згідно із постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008. В дійсності ж ОСОБА_1 не мав ознак сп`яніння, в тому числі почервоніння обличчя та тремтіння пальців рук. Вказане свідчить про порушення порядку огляду на стан сп`яніння, Інструкції МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015. Також звертає увагу, що огляд на стан сп`яніння, складання акту огляду, направлення до закладу охорони здоров`я, протоколу про адмінправопорушення здійснено різними поліцейськими, особи яких не ідентифіковано, що позбавляє можливості перевірити їх повноваження та компетенцію, дотримання положень ст. 254 КУпАП на предмет складання протоколу саме тією особою, що виявила правопорушення. Крім цього зазначає, що до матеріалів справи не долучені відеозаписи з бодікамер всіх працівників поліції, що приймали участь в складанні матеріалів, що є порушенням п. 2.3. Інструкції МВС № 1026 від 19.11.2015 та права на захист. Також зазначила про відсутність відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та провокацію адмінправопорушення в діях поліцейських. Такі висновки захисник робить з того, що після встановлення ознак сп`яніння поліцейський запропонував ОСОБА_1 перемістити автомобіль в інше місце на дорозі.

Незважаючи на вказану позицію сторони захисту, вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, яке мало місце 20.03.2025 о 19 год. 38 хвил. та полягало у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння підтверджується наступними доказами:

-даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 277028 від 20.03.2025, згідно якого ОСОБА_1 вчинив правопорушення за вказаних вище обставин;

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20.03.2025;

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що огляд проводився у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови. Результат огляду на стан сп`яніння 1,3 проміле, з яким ОСОБА_1 погодився;

-роздруківкою тесту, проведеного 20.03.2025 о 19-40 год. за допомогою спеціального техзасобу Alcotest 6820 ARJL-0305, результат огляду 1,3 проміле;

-рапортом інспектора патрульної поліції Зубахіна Є. від 20.03.2025 із викладенням причин зупинки транспортного засобу «Honda CR-V» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , обставин проходження огляду на стан сп`яніння та складення постанови ЕНА № 431656 за ч. 2 ст. 122 КУпАП п.п. 19.1а та протоколу про адмінправопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також відсторонення водія від подальшого керування транспортним засобом;

-відеозаписом з бодікамери поліцейського, на якому зафіксовано наступне. Працівники поліції зупинили автомобіль «Honda CR-V» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 через пересування у темну пору доби без увімкненого ближнього світла фар. Водій не заперечує дійсність такого порушення, зазначає про готовність сплатити штраф. Під час спілкування з ОСОБА_1 поліцейський вказує на наявність запаху алкоголю, пропонує пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я, водій погоджується пройти огляд на місці та зазначає, що готовий сплатити штраф. Через те, що ОСОБА_1 зупинив ТЗ, заблокувавши в`їзд на придомову територію, він сідає на кермо та проїжджає на декілька метрів вперед, поліцейські не заперечують проти цього. Надалі ОСОБА_1 проходить огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора, результат 1,3 проміле, з яким водій погоджується. Поліцейський роз`яснює ОСОБА_1 права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Після чого поліцейський складає постанову про адмінправопорушення (рух автомобіля в темну пору доби без увімкнених фар), з якою ОСОБА_1 погоджується, та матеріали за ст. 130 КУпАП. По завершенню складання документів поліцейський вказує, що ОСОБА_1 заборонено керувати транспортними засобами впродовж доби.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ «Авшар проти Туреччини»), суд враховує наявність узгоджених між собою, належних та допустимих доказів, які вказують на наявність порушення в діях ОСОБА_1 п. 2.9.а) ПДР України, згідно яких водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Оцінюючи вищевказані докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд, у розумінні ст. 251 КУпАП, визнає їх належними, допустимими та такими, що повністю доводять вину ОСОБА_1 у вказаному вище правопорушенні.

Дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 130 КУпАП як керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Доводи сторони захисту не спростовують вказані висновки суду у зв`язку з наступним.

Щодо відсутності в матеріалах справи копії постанови про накладення штрафу на ОСОБА_1 за пересування у темну пору доби без увімкненого ближнього світла фар слід зазначити, що з відеозапису бодікамери поліцейського вбачається, що сам ОСОБА_1 погодився із вказаною причиною зупинки транспортного засобу, стосовно нього винесено відповідну постанову. Долучення до матеріалів даної справи копії такої постанови не є обов`язковим, докази оцінюються судом у сукупності та взаємозв`язку, причина зупинки транспортного засобу є законною, а тому підстав для визнання доказів недопустимими з цього приводу суд не вбачає.

Стосовно належності встановлення ознак алкогольного сп`яніння суд вказує на те, що працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що відчуває запах алкоголю під час спілкування із ним, а тому пропонує пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно із п. 3 Розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

У направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20.03.2025 та Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів зазначені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови.

Відповідно до п. 1 розділу 2 вказаної Інструкції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Наведені обставини свідчать про те, що у поліцейських були наявні обгрунтовані підстави вважати, що особа знаходиться у стані алкогольного сп`яніння та вони мали право запропонувати водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. В таких діях працівників поліції свавільного, дискримінаційного підходу не вбачається, порушення прав ОСОБА_1 та порядку огляду особи на стан алкогольного сп`яніння не допущено.

Твердження захисту про те, що проведення огляду на стан сп`яніння, складання матеріалів та протоколу про адмінправопорушення має здійснювати одна й та ж посадова особа є помилковими. Такі вимоги до оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та здійснення процедури огляду законодавчо не закріплені, положення ст. 254 КУпАП, на яку посилається адвокат, також не містить подібних приписів.

Щодо відсутності на відеозаписі даних про ідентифікацію працівників поліції, суд вказує наступне.

Стороною захисту не надано будь-яких даних, які б свідчили про складання матеріалів та протоколу неуповноваженими особами. Навпаки, в протоколі про адміністративне правопорушення, направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, роздруківці тесту, рапорті інспектора патрульної поліції зазначені ПІБ, посади, спеціальні звання працівників поліції, що їх складали. На запитання суду про оскарження дій працівників поліції у встановленому законом порядку, захисник повідомила, що таких дій не здійснювалося.

Доводи захисту щодо відсутності в матеріалах відеозаписів з бодікамер усіх працівників поліції, що перебували на місці складання матеріалів, суд визнає такими, що не можуть вплинути на результати розгляду справи.

За приписами ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

До матеріалів справи долучено відеозапис з бодікамери 470142, саме цей відеозапис зазначено в протоколі, запис є безперервним та відображає увесь процес спілкування поліцейських з ОСОБА_1 та складання матеріалів. Підстав для наявності сумніву в повноті інформації, що зафіксована на відеозаписі, судом не встановлено та захисником не наведено.

З приводу наявності провокації правопорушення з боку працівників поліції, слід вказати наступне.

За результатами перегляду відеозапису з бодікамери поліцейського встановлено, що працівники поліції зупинили автомобіль «Honda CR-V» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , водій припаркував автомобіль, перекривши в`їзд на придомову територію. У зв`язку із зверненням водія автомобіля, що бажав заїхати у двір, ОСОБА_1 сів за кермо та перемістив транспортний засіб, звільнивши проїзд. При цьому, ці обставини мали місце до проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння.

Вказані дії ОСОБА_1 працівники поліції дійсно не припинили, що може свідчити про порушення вимог п. 1 розділу 10 Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказ Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, згідно із якими особи, які керують транспортними засобами, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами.

Разом з тим, визначальним у цьому випадку є те, що рух автомобіля під керуванням ОСОБА_1 було встановлено та зафіксовано до подій із переставленням транспортного засобу після його зупинки працівниками поліції.

Наведені обставини виключають провокацію правопорушення з боку працівників патрульної поліції.

Після проходження ОСОБА_1 огляду та підтвердження його перебування у стані алкогольного сп`яніння, працівники поліції повідомили водію про заборону керування транспортним засобом впродовж доби.

Оцінюючи вищенаведені доводи сторони захисту в цілому, суд також вважає необхідним зазначити наступне.

У постанові Верховного Суду від 26.03.2020 року у справі № 2а-475/09/1370 застосовані релевантні для цієї справи висновки та практика ЄСПЛ, за якими не може бути скасовано правильне по суті рішення та відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму. Рішення може бути скасоване лише для виправлення істотної помилки.

Пуризм у загальноприйнятому розумінні є надмірним прагненням до чистоти, переваги форми над змістом.

Процесуальні норми є вторинними порівняно з матеріальними, оскільки призначення перших полягає в забезпеченні реалізації других. Тобто характер, зміст і призначення процесуальних норм підпорядковані вимогам матеріальних норм і тому зумовлені ними та є похідними від них.

Не кожен дефект певного адміністративного акта, яким є й протокол про адміністративне правопорушення, робить його неправомірним. Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Такий вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини, який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод «оцінки справедливості процесу в цілому» не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. По суті, ЄСПЛ у своїх рішеннях акцентує увагу на необхідності з`ясувати, «чи перетворили допущені порушення (в контексті конкретних обставин справи) судовий розгляд у цілому на несправедливий».

При цьому, як свідчить практика ЄСПЛ, навіть виявлення судом серйозних (чи вагомих), на його думку, порушень права на справедливий судовий розгляд, допущених національними судами, не завжди тягне загальну оцінку проведеного судового розгляду та ухваленого підсумкового рішення як несправедливого.

Інакше кажучи, за принципами, що сповідує ЄСПЛ, скасування певного акта з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Захисником не зазначено та судом не встановлено порушень, які б ставили під сумнів законність та справедливість процедури притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

У зв`язку з наведеним, суд не вбачає підстав для визнання доказів недопустимими та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Захисником Бреславець М.Г. при розгляді справи подано клопотання про виклик та допит у якості свідків працівників поліції ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а також пасажира автомобіля «Honda CR-V» номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 .

В задоволенні даних клопотань судом відмовлено у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 272 КУпАП, як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

Захисник не повідомила додаткових обставин, які могли б підтвердити зазначені особи, окрім тих, що вже зафіксовані в матеріалах справи, зокрема на відеозаписі з бодікамери поліцейського.

Таким чином, виклик та допит свідків за клопотанням адвоката не послугував би всебічності, об`єктивності та повноті розгляду справи, а лише призвів би до затягування судового розгляду.

При цьому, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Таким чином, доводи сторони захисту не спростовують висновків суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п. 2.9.а) ПДР та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що виразилося у керуванні ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Судом також досліджено документи стосовно особи ОСОБА_1 .

Згідно із довідкою до акта огляду МСЕК № 276576, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи з 01.06.2020.

Відповідно до посвідчення № НОМЕР_2 , ОСОБА_1 є інвалідом війни 2 групи.

Згідно із ч. 1,2 ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

На підставі вищевказаного, з урахуванням ступеню вини, а також характеру вчиненого правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_1 слід призначити стягнення у виді штрафу з позбавленням права керуванням транспортними засобами, кожне із яких є обов`язковим, у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

За приписами ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Разом з цим, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп.

Враховуючи, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи, суд не стягує із нього судовий збір.

Керуючись ст. 130, 251-252, 279, 283-285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього буде застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження.

Суддя Є.В. Невеніцин