Справа № 740/2026/25
Провадження 3/740/727/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року місто Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючої судді Роздайбіда О.В., при секретарі Дьоміній Н.А., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , у присутності законного представника ОСОБА_2 , розглянувши матеріали, які надійшли з Ніжинського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України,

за ч.1 ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №265274 від 12 квітня 2025 року, 09.04.2025 року о 20:50 год. ОСОБА_1 перебуваючи в магазині «Траш» що знаходиться в м. Ніжин, вул. С. Прощенка, 13, таємно викрав з полиці магазину шоколад Millennium 3 шт. 147 грн 48 коп. та Millennium кокос 4 шт. 325,78 грн (без ПДВ), чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.51 КУпАП.

Крім того відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення чсерії ВАД №265273 від 12.04.2025, 11.04.2025 р о 20:50 год. ОСОБА_1 перебуваючи в магазині , що знаходиться по вул. С. Прощенка, 13, м. Ніжин, таємно викрав з полиці магазину шоколад Studentska вартістю 273,33 грн, шоколад Mallennium 63,33 грн, морозиво Рудь 193,33 грн, шоколад білий Millennium Gold 134,98 грн на загальну суму 664,97 без ПДВ, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.51 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 надав пояснення, що не згоден відносно складених стосовно нього протоколів, так як не розуміє в чому його обвинувачують в силу свого віку. Додав, що працівники поліції повідомили його . що він вчинив крадіжку. Відвезли у відділок і почали оформлювати матеріали. Те, що він неповнолітній, ним було повідомлено відразу, коли встановили його особу. Що стосується взятих шоколадок, то він взяв їх жартома, умислу на крадіжку в нього не було.

Законний представник ОСОБА_1 батько ОСОБА_3 пояснив, що працівники поліції опитували його сина без його присутності, його повідомили, що син у відділенні поліції і він відразу ж приїхав до нього, проте став свідком лише складання протоколу, а точніше фінального етапу складення протоколу. Працівники поліції не розтлумачили обставин справи та практично не пояснили в чому обвинувачується його син. Опитування сина провели без його участі. Знаючи , що він не досяг повноліття. Просив справу закрити, зважаючи на численні порушення при оформленні матеріалів про притягнення йогго неповнолітнього сина до адміністративної відповідальності.

Свідки працівники поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні надали аналогічні пояснення і повідомили, що не знали, що ОСОБА_1 неповнолітній, а коли дізналися, то відразу повідомили батька. Коли він підїхав, то вони якраз складали протоколи відносно ОСОБА_1 тобто участь законного представника була забезпечена.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення, дослідивши відеозаписи, приходить до наступного.

Частиною 1 статті 51 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Згідно вимог ст.245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності з положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Із матеріалів справи убачається, що особа, стосовно якої складалися зазначені протоколи, ОСОБА_1 є неповнолітнім.

Відповідно до ч.1 ст.270 КУпАП інтереси особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і потерпілого, які є неповнолітніми або особами, що через свої фізичні або психічні вади не можуть самі здійснювати свої права у справах про адміністративні правопорушення, мають право представляти їх законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники). Законні представники мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; від імені особи, інтереси якої вони представляють, приносити скарги на рішення органу (посадової частини), який розглядає справу (ч.3 ст.270 КУпАП).

Згідно з вимогами п.7 Мінімальних стандартних правил ООН, що стосуються відправлення здійснення правосуддя щодо неповнолітніх, право мати адвоката та право на присутність батьків є основними процесуальними гарантіями захисту прав неповнолітніх.

Відповідно до вимог ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином, забезпечення права на захист неповнолітньої особи при її притягненні до будь-якого виду юридичної відповідальності здійснюється шляхом обов`язкового залучення законного представника.

Однак, уповноважені особи не переконались у тому, що неповнолітній ОСОБА_1 правильно розуміє суть правопорушення, вчинення якого йому ставиться у провину, хоча в цьому випадку зобов`язані були такі дії вчинити шляхом повідомлення і залучення до справи захисника або кого-небудь з батьків - законних представників, як того вимагають загальні положення норм права як національного так і міжнародного, зокрема Конвенції ООН про права дитини, що регламентують захист прав дитини, а також особливість порядку притягнення неповнолітніх до відповідальності за вчинення правопорушення.

Крім того, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що уповноважена особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, не ознайомила неповнолітнього зі спеціальним правом, визначеним у ст.270 КУпАП.

Разом з тим, згідно ч.2 ст.33 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що проведення опитування неповнолітніх допускається тільки за участю батьків (одного з них), іншого законного представника або педагога.

Як убачається з матеріалів справи, працівниками поліції було складено протоколи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 без участі батьків (одного з них), іншого законного представника або педагога, оскільки у самих не вказано законного представника.

Указане порушення є істотним процесуальним порушення прав неповнолітнього ОСОБА_1 , зокрема, права на захист неповнолітнього, що дає підстави дійти висновку про те, що протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не можна вважати допустимим доказом за таких обставин.

Статтею 7 КУпАП визначено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За приписами ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису та інше.

Згідно з ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Водночас до протоколу не додано жодних доказів, які б підтверджували факт крадіжки, скоєної ОСОБА_1 ,зокрема, відеозаписів із камер відеоспостереження магазину. На доданому відеозапису, вбачається лише момент складання протоколу та відеозапис з приміщення магазину з працівниками, які спілкуються між собою.

Із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Зі змісту ст.62 Конституції України вбачається, що особа вважається не винуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Таким чином, наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.51 КУпАП, за відсутності допустимих доказів обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, не доведена, тому провадження у справі підлягає закриттю, постанова суду скасуванню з мотивів та підстав, викладених вище.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження у вказаній справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.51 КУпАП.

Керуючись ст. 247 КУпАП, суд

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.51 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О. В. Роздайбіда