справа №176/1498/25
провадження №3/176/428/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року Суддя Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області Волчек Н.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 5 Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В:

23 квітня 2025 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 307060 від 21 квітня 2025 року вбачається, що 21 квітня 2025 року о 01 годині 30 хвилин водій ОСОБА_1 в м. Жовті Води біля будинку № 14 по вул. Героїв України керував ТЗ Нисан н.з НОМЕР_1 з наявними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, направивши до суду свого представника.

Захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Брагін Д.О. в судове засідання не з`явився, проте звернувся до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суддя дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Диспозиція частини 1 статті 130 КУпАП, передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом ст.ст. 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення має розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів, в силу вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Так, до протоколу про адміністративне правопорушення долучено відеофайл з нагрудної бодікамери поліцейського.

Відповідно до статті 31 Закону України від 2 липня 2015 року, № 580-VIII «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Серед іншого необхідно вказати, що розділом ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016р. № 100 встановлює, що після активації нагрудної відеокамери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

Верховний Суд у складі Касаційного Адміністративного Суду у справі № 216/5226/16-а в постанові від 18.07.2019 р. вказав, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність вчинюваних процесуальних дій (винесення постанови, складання протоколу).

Під час перегляду судом відеозапису, доданого до матеріалів справи, встановлено, що відеофіксація не є цілісною і послідовною, та не велася безперервно від моменту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 до завершення ознайомлення останнього з протоколом про адміністративне правопорушення. Зокрема, суд звертає увагу на те, що відеозаписом зафіксовано лише незначні проміжки часу. При цьому, працівник поліції не знімав спілкування ОСОБА_1 з працівником поліції, а відійшов в інший бік і чекав поки інший працівник поліції спілкувався з ОСОБА_1 . Далі відео розпочинається з того, що працівник поліції зазначає що у нього є підозра що ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, на що останній зазначив, що він військовий та повертається на базу, що розташована в м. Жовті Води, та тверезий, алькоголь не вживав, а підозра є безпідставною і що він поспишає до командира. Далі, відео розпочинається з того, що ОСОБА_1 вже у відділені поліції і йому зачитують складений на нього протокол за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відтак, відповідно до ст. 62 Конституції України, суд усі сумніви щодо доведеності вини тлумачить на користь ОСОБА_1 .

Крім того, суд зауважує, що на відео ОСОБА_1 поводив себе адекватно, чітко відповідав на питання поліцейського, координація руху нормальне не шатка, та заперечував факт вживання алкоголю.

Також, із дослідженого судом відеозапису вбачається, що поліцейським було запропоновано водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Однак, поліцейським не було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що працівники поліції склавши відносно ОСОБА_1 протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в порушення вимог ст.ст. 265-2, 266 КУпАП не здійснили тимчасове затримання належного йому транспортного засобу, не помістили транспортний засіб на штрафний майданчик, або/чи не передали під розписку іншій особі право керування та доставляння вказаного автомобіля за визначеним місцем працівником поліції, не відсторонили його від керування цим транспортним засобом та дозволили йому продовжувати управляти автомобілем, підтвердивши цим необґрунтованість підозри щодо перебування його у стані сп`яніння та відсутність підстав для направлення його для медичного огляду.

Дана обставина підтверджується тим, що до матеріалів справи додана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕНА 4546566 від 21.04.2025 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 21.04.2025 року об 03 год. 20 хв. керував автомобілем марки Нисан н.з НОМЕР_1 та не мав при собі реєстраційних документів на транспортинй засіб., чим порушив п. 2.1.б ПДР УКраїни.

Отже, вказана постанова підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Нисан н.з НОМЕР_1 після складання протоколу ЕПР 1 № 307060 від 21 квітня 2025 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП, який був складений о 02:36:08 годині.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Як визначено п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey,п.282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи не спростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Такий підхід до тлумачення норм, в тому числі, адміністративного законодавства, відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03), в якому зазначено, що адміністративне правопорушення має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадженні у справах про адміністративні правопорушення, оскільки під «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 9 червня 2011 року, заява № 16347/02).

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Згідно із ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

У відповідності до ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

В ст. 7 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що належних і допустимих доказів про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, матеріали справи не містять, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження по справі слід закрити.

Відповідно до ст.247 п.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, керуючись п.1 ст.247, ст.ст.251, 252, 266, 283, 284, ч.1 ст.130 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Н.Ю. ВОЛЧЕК