ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/5225/25Головуючий у 1-й інстанції Дзюбановський Ю.І.
Провадження № 33/817/199/25 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.122-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2025 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в місті Тернополі справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Кметика В.С. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 березня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 02.03.2025 серії ЕПР1 №260407 і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно постанови, водій ОСОБА_1 02 березня 2025 року о 13-50 год., керуючи транспортним засобом марки «Toyota Tundra» номерний знак НОМЕР_1 в м. Тернополі, по вул. С.Короля Мазепи-Руська не виконав вимогу працівників поліції про зупинку ввімкненими проблисковими маячками червоного та синього кольору та звуковим сигналом і продовжував здійснювати рух, в подальшому був зупинений шляхом переслідування і блокування службовими автомобілями. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 02.03.2025 серії ЕПР1 №260407 своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.4 Правил дорожнього руху України та притягується до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Кметик В.С. просить змінити постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 березня 2025 року в частині накладення стягнення, застосувавши адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 9 (дев`яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 (сто п`ятдесят три) гривні, замість позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції залишив поза увагою вимоги ст.30 КУпАП, а також не перевірив та не врахував належним чином даних про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, який визнав свою вину, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, займається волонтерською діяльністю, порушення ПДР не є в даному випадку грубим порушенням, та не потягло за собою тяжких наслідків.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який в судовому засіданні апеляційного суду визнав свою вину, але при цьому стверджував, що не розумів, що вимога про зупинку транспортного засобу була подана саме йому, а не іншим учасникам дорожнього руху, та доводи його захисника - адвоката Кметика В.С., який підтримав апеляційну скаргу і просив задовольнити її з викладених у ній підстав, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення від 02 березня 2025 року серії ЕПР1 №260407; долучених відеозаписах із камер відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних камер відеореєстраторів №475242, 474770, 5340, 1785; рапорті поліцейського роти №1 УПП в Тернопільській області ДПП від 02 березня 2025 року.

Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, доведена належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається, оскільки наявними в матеріалах справи відеозаписах беззаперечно підтверджується, що тривалий час службові автомобілі патрульної поліції переслідували автомобіль під керуванням ОСОБА_2 по вул.С.Короля Мазепи-Руська з увімкненими проблисковими маячками червоного та синього кольору та звуковим сигналом і тому інші автомобілі в попутному напрямку зупинялись, а транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2 продовжував рух тривалий час і зупинився лише на червоний сигнал світлофора. Наведені та інші зафіксовані нагрудними камерами поліції обставини об`єктивно підтверджують не виконання водієм ОСОБА_1 вимоги працівників поліції про зупинку транспортного засобу під його керуванням.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про наявність підстав для зміни накладеного стягнення апеляційний суд погоджується з ними частково.

Згідно статті 23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст.33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно оскарженої постанови накладення найбільш суворого виду стягнення в максимальному розмірі згідно санкції ст.122-2 КУпАП, суд першої інстанції мотивував тим, що бере до уваги характер вчиненого правопорушення, яке продовжувалося тривалий час та обставини, за яких воно було вчинене і вчиненням якого могло бути заподіяно невиправдану шкоду третім особам, а дії водія носили суспільну небезпеку для оточуючих та інших учасників дорожнього руху, що вбачається із оглянутого відеозапису з камери відеореєстратора, свідоме ігнорування водієм ОСОБА_1 законних вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу, а також порушення ним вимог ПДР України, за що водій був зупинений працівниками поліції, не пред`явивши документів для перевірки свідомо залишив місце вчинення ним іншого правопорушення, що свідчить про легковажність дій водія до неухильного дотримання вимог ПДР України щодо безпеки на транспорті, негативну і образливу поведінку водія після його переслідування та блокування, наслідком чого стало затримання за вчинення інших адміністративних правопорушень.

Погоджуючись із наведеними висновками, апеляційний суд приходить до переконання, що вони достатньо обґрунтовують лише вид застосованого адміністративного стягнення - позбавлення права керування транспортними засобами. Однак, враховуючи наведені в апеляційній скарзі та встановлені в ході апеляційного розгляду обставини про те, що ОСОБА_1 визнав свою вину за ч.1 ст.122-2 КУпАП, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно і займається волонтерською діяльністю, апеляційний суд приходить до висновку, що в даному випадку є законні підстави для зміни постанови і зменшення строку адміністративного стягнення до мінімального згідно санкції вказаної статті, а в решті оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Кметика В.С. задовольнити частково.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 березня 2025 року змінити в частині накладеного адміністративного стягнення.

Вважати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП з накладенням на нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) місяці.

В решті постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 березня 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя