№522/8607/25, 3/522/3257/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3.06.2025 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Гаєва Л.В., розглянувши матеріали справи, що надійшли з Управління патрульної поліції у Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягався,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

4.04.2025 року о 22 годині 01 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом електроскутером «Maxxter Rock», без д/н, у м. Одесі, по проспекту Шевченка, із ознаками наркотичного сп`яніння, на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5, 2.9 «А» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 р. № 1306.

ОСОБА_1 у судовому засіданні не визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення, та пояснив, що 4.04.2025 року він не керував електроскутером «Maxxter Rock», без д/н, у м. Одесі, по проспекту Шевченка, із ознаками наркотичного сп`яніння, та перебував в адекватному стані, після чого відмовився на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану сп`яніння, так як він не міг залишити транспортний засіб без стороннього догляду.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№290972 від 4.04.2025 року, згідно до якого встановлено те, що 4.04.2025 року о 22 годині 01 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом електроскутером «Maxxter Rock», без д/н, у м. Одесі, по проспекту Шевченка, із ознаками наркотичного сп`яніння, на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,відмовився,

-Направленням ОСОБА_1 про огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 4.04.2025 року,

-Відеозаписами долученими до матеріалів адміністративної справи,

-Показаннями у судовому засіданні 3.06.2025 року свідка ОСОБА_2 , який будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.384, ст.385 КК України пояснив, що 4.04.2025 року він, як інспектор патрульної поліції виконував свої обов`язки, та в цей час за порушення правил дорожнього руху, а саме п.2.1 ПДР України керування транспортним засобом без шолому, було зупинено водія ОСОБА_1 . Під час спілкування із водієм ОСОБА_1 у нього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а також під час спілкування із працівниками поліції указаний водій повідомив, що він раніше вживав наркотичні речовини. Тому пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану сп`яніння указаний водій відмовився. Також у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що складений ним вище указаний протокол про адміністративне правопорушення відповідає усім обставинам, що були встановлені на місці вчинення водієм ОСОБА_1 указаного адміністративного правопорушення, та у нього немає підстав оговорити зазначеного водія, так як бачив він його вперше.

Суд вважає, що вище зазначений протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 був складений, відповідно до вимог ст.256 КУпАП, та згідно до ст.251 КУпАП є доказом у адміністративній справі.

Так як у матеріалах зазначеної адміністративної справи відсутній висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно до якого ОСОБА_1 не знаходився у стані сп`яніння, суд вважає, що указаний водій відмовився, у порядку п.2.5 ПДР України, пройти огляд на стан сп`яніння. Будь-які подальші зміни позиції водія та його висловлювання, не можуть впливати на дії поліції до завершення процедури складання протоколу.

Крім того, в силу п.2.5 Правил дорожнього руху України проходження огляду на визначення стану сп`яніння є обов`язком водія, а невиконання такого обов`язку тягне за собою відповідальність за ст.130 КУпАП. Правилами дорожнього руху України не передбачено обов`язку водія ставити умови працівникам поліції для проходження огляду на стан сп`яніння.

Суд не приймає до уваги доводи водія ОСОБА_1 про те, що 4.04.2025 року о 22 годині 01 хвилин він не керував транспортним засобом електроскутером «Maxxter Rock», без д/н, у м. Одесі, по проспекту Шевченка, із ознаками наркотичного сп`яніння, так як такі доводи спростовуються матеріалами указаної адміністративної справи, та у суда не має підстав не довіряти працівникам поліції, які спілкувались із указаним водієм, після чого інспектором поліції був складений вище указаний протокол про адміністративне правопорушення.

Крім того, диспозицією ст.130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Те, що у матеріалах адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП відсутній висновок про проведення огляду на стан сп`яніння свідчить, що указаний водій відмовився на вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння підтверджується вище зазначеними доказами по цій адміністративній справі.

Той факт, що водій ОСОБА_1 відмовився на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану сп`яніння, так як він не міг залишити транспортний засіб без стороннього догляду не свідчить про відсутність порушення у цього водія вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, та указаний водій після зупинки транспортного засобу працівниками поліції міг передати право керування зазначеним транспортним засобом іншій особі для того, щоб звернутись до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння.

Крім того, твердження водія ОСОБА_1 з приводу незаконності дій працівників поліції при оформленні матеріалів, не заслуговують на увагу, оскільки ним не було доведено наявності порушення процедури оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення поліцейським, які б слугували підставою для закриття даної адміністративної справи, та визнання недопустимими доказів.

Посилання водія ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом у стані сп`яніння, суд оцінює критично, оскільки це не відповідає встановленим судом обставинам справи, та є метою для виправдання указаного водія, для його уникнення від встановленої законом відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а тому суд приходить до висновку, що його винність підтверджується сукупністю наявних досліджених, перевірених та не спростованих під час судового засідання доказів.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі Озтюрк проти Германії 21.02.1984, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11.10.2011 № 10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у цьому Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

На підставі зазначеного, суд застосовує аналогію права під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно довідки старшого інспектора ВАП УПП в Одеській області ДПП Нагих І. із інформаційного порталу Національної поліції ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

Відповідно до постанови об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04 вересня 2023 року (Справа № 702/301/20, Провадження № 51-944 кмо 23) встановлено, що суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, визнаній винуватою в порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту (ст. 286 КК України) або в цьому ж порушенні, вчиненому в стані сп`яніння (ст. 286-1 КК України), незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення правопорушення отримане в передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами. При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху України зазначається, що транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Даний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування.

Транспортні засоби поділяють на механічні та немеханічні.

До немеханічних транспортних засобів належать ті, які призначені для руху в складі з механічним транспортним засобом (причепи, напівпричепи) або приводяться в рух за допомогою мускульної сили людей (велосипеди тощо) або тварин (гужові вози, сани тощо).

Відповідно до п.1.10 Розділу 1 Правил дорожнього руху України:

- механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт;

- мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт. Термін охоплює всі види механічних транспортних засобів, включаючи трамваї і тролейбуси, а також трактори і самохідні машини.

Відповідно до вимог Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24.02.2023 року, який набрав чинності 23.03.2023 року внесено зміни до Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідно до якого, транспортним засобом є:

- легкий персональний електричний транспортний засіб це колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину;

- низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб це колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.

Відповідно до постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01.03.18 року (справа № 278/3362/15-к) указано, що будь-який транспортний засіб, що приводиться у рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму належить до механічних транспортних засобів.

У постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі № 127/5920/22 указано, що використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні статті 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має. На підставі вище зазначеного, суд приходить до висновку, що електросамокат є транспортним засобом, а особа, яка ним керує є водієм, на підставі чого ОСОБА_1 , як водій керував транспортним засобом, та у ситуації, що розглядається був учасником дорожнього руху, тому повинен був дотримуватись вимог ПДР України.

Суд вважає, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_1 єдине можливе адміністративне стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.

Керуючись ст.ст.36, 38, 40-1, 245, 221, 283, п. 1 ч.1 ст.284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 /сімнадцять тисяч/ грн. на користь держави України, та позбавити його права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. на користь держави України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Гаєва Л.В.