Номер провадження: 33/813/1066/25
Номер справи місцевого суду: 521/4271/25
Головуючий у першій інстанції Тихонова О. А.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя Котелевський Р.І.,

за участю:

секретарів судового засідання - Тьосової Я.В., Ровенко А.С.,

представника Одеської митниці Держмитслужби України - Берназ В.П.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 08.04.2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с.Табаки Болградського району Одеської області, місце роботи - КП Болградської міської ради «Горводоканал», яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.471 МК України та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень, з конфіскацією предмету порушення митних правил, а також стягнутий судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп,

встановив:

Згідно з оскарженою постановою, 28.12.2024 року, приблизно об 11 год. 30 хв., в зону митного контролю пункту пропуска «Табаки-Мирне», м/п «Придунайський» Одеської митниці прибув рейсовий автобус «SETRA S315UL», державний номер НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , країна реєстрації - Молдова, під керуванням громадянином Молдови ОСОБА_2 з пасажиром громадянкою України ОСОБА_1 , які прямували в напрямку виїзд з України до Молдови. В ході проведення прикодонно-митного контролю, у сумці серед особистих речей виявлено ліхтарик з вмонтованим електрошокером з маркуванням «928 TYPE 12 000К VOLT». Виявлений ліхтарик з вмонтованим електрошокером з маркуванням «928 TYPE 12 000К VOLT», громадянка України ОСОБА_3 не заявила митному органу України за встановленою формою. Таким чином, громадянка України ОСОБА_3 вчинила недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами.

На підставі вищевказаних обставин посадовою особою митниці було складено протокол про порушення митних правил за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України відносно ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження по справі, в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що китайський ліхтарик з вмонтованим електрошокером: не є зброєю або спеціальним засобом, що використовується правоохоронними органами; не належить до списку Українського класифікатору товарів зовнішньоекономічної діяльності, що підпадають під встановлені законодавством заборони та /або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території, а отже вилучений ліхтарик не є предметом порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.471 МК України.

Заслухавши ОСОБА_1 , яка підтримала апеляційну скаргу; думку представника митниці Берназ В.П., яка заперечувала проти її задоволення; дослідивши матеріали справи про порушення митних правил; перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі; суд дійшов таких висновків.

Порядок провадження у справах про порушення митних правил встановлений Розділом ХІХ Митного кодексу України.

Згідно зі ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Статтею 487 МК України передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно зі ст.494 МК України, про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність в її діях складу порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.471 МК України.

Так, диспозиція ч.3 ст.471 МК України передбачає відповідальність недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами.

В даній справі митним органом ОСОБА_1 ставиться в провину те, що вона 28.12.2024 року, приблизно об 11 год. 30 хв. здійснюючи виїзд з України на територію республіки Молдова переміщувала серед особистих речей ліхтарик з вмонтованим електрошокером з маркуванням «928 TYPE 12 000К VOLT», який остання не заявила митному органу України за встановленою формою.

Відповідно до ч.1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

У відповідності до ст.196 МК України та Постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 року №2471 -XII «Про право власності на окремі види майна», електрошокові пристрої не можуть перебувати у власності громадян, тобто є обов`язковими для декларування при переміщенні через митний кордон України.

Згідно ч.1 ст.197 МК України у випадках, передбачених законом, на окремі товари встановлюються обмеження щодо їх переміщення через митний кордон України.

Статтею 365 МК України передбачено, що громадяни за умови дотримання вимог МК України та інших актів законодавства України можуть переміщувати через митний кордон України будь-які товари, крім тих, що заборонені до ввезення в Україну (у тому числі з метою транзиту) та вивезення з України. Відповідно до п.1 ч.1 ст.196 МК України не можуть бути пропущені через митний кордон України товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено законом.

Відповідно до ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення.

Таким чином громадянка ОСОБА_1 своїми діями (в даному випадку бездіяльністю) здійснила недекларування товару ліхтарика з вмонтованим електрошокером з маркуванням «928 TYPE 12 000К VOLT», який підпадає під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території, а отже в її діях містяться ознаки складу порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.471 МК України.

За таких обставин висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 за ч.3 ст.471 МК України є правильними і з ними повністю погоджується апеляційний суд.

Разом з цим, вирішуючи питання щодо необхідності накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією ч.3 ст.471 МК України, апеляційний суд враховує таке.

Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому, у кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Будь-яких застережень щодо неможливості застосування до даного складу адміністративного правопорушення положень ст.22 КУпАП закон не містить.

Вирішуючи питання про звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст. 22 КпАП, апеляційний суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, особу порушниці, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягалась, відсутність обставин, які пом`якшують або обтяжують її відповідальність.

Апеляційний суд звертає увагу, що у контексті забезпечення дотримання принципів Конституції та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, задля утвердження верховенства права та європейських підходів до розуміння прав людини, 23 лютого 2006 року Верховною Радою України було прийнято Закон України №3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Основними цілями даного Закону є застосування практики Європейського суду з прав людини з метою забезпечення виконання рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України та впровадження в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини.

Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Принцип верховенства права - одна з підвалин демократичного суспільства, яка закріплена в усіх статтях Конвенції.

Питання чи було досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогам захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу пропорційності. Суд повинен проаналізувати чи дотримали органи влади розумний баланс між заходами вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства та потребою захищати право особи на мирне володіння своїм майном, тобто чи не стануть вжиті заходи особистим і надмірним тягарем для правопорушника.

При розгляді даної справи про адміністративне правопорушення апеляційний суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори.

Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року (№15-рп/2004 у справі №1-33/2004).

Також, приймаючи рішення по справі, апеляційним судом враховуються правові позиції висловлені ЄСПЛ у справі «Бакланов проти Росії» (09.06.2005 року) та у справі «Фрізен проти Росії» (24.03.2005 року), а саме те, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. Крім того, судом приймаються до уваги правові позиції висловлені у справі «Ісмайлов проти Росії» (п. 38 Рішення від 16.10.2008 року), згідно яких для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити надмірний тягар для особи.

Положення ст.22 КУпАП регламентують, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення, суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням.

При цьому, в кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

У п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» №8 від 03.06.2005 року, зазначено, що суддя вправі вирішувати питання про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст.22 КпАП. При цьому, слід враховувати не лише вартість, а й кількість предметів правопорушення, а також мету, мотив і спосіб його вчинення.

Проаналізувавши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 формально містять ознаки адміністративного правопорушення, однак вочевидь не були направлені на заподіяння шкоди суспільним інтересам, юридичним та фізичним особам, та дане порушення не потягло за собою будь-яких реальних негативних наслідків. Крім того, суд враховує, що зберігання ОСОБА_1 при собі електрошокеру, в тому числі в під час виїзду за кордон, не було реалізацією останньою будь-якої корисливої мети, а було обумовлено лише намаганням забезпечити собі безпеку в складні часи, які переживає країна.

Апеляційний суд звертає увагу, що поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Враховуючи конкретні обставини порушення митних правил, а саме переміщення ОСОБА_1 через митний кордон України ліхтарика з вмонтованим електрошокером з маркуванням «928 TYPE 12 000К VOLT» (вартість якого відповідно до відкритих джерел становить близько 400 грн.), відсутність істотної шкоди державним чи суспільним інтересам, враховуючи особу правопорушниці, яка вперше притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, працює в комунальному підприємстві органу місцевого самоврядування, апеляційний суд вважає за можливе звільнити її адміністративної відповідальності за ч.3 ст.471 МК України на підставі ст.22 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

На переконання апеляційного суду таке рішення не суперечить забезпеченню принципів права та загальних засад судочинства.

Відповідно до п.3 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 471, 522, 529, 530 МК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.471 МК України - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності за ч.3 ст.471 МК України на підставі ст.22 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням та закрити провадження по справі.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський