Справа № 715/1611/25
Провадження № 3/715/692/25
02 червня 2025 року с. Глибока
Суддя Глибоцького районного суду Чернівецької області Цуркан В.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли від ВП №5 (с. Глибока) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
До Глибоцького районного суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення, щодо ОСОБА_1 12.05.2025 року в АДРЕСА_2 о 12 год. 00 хв. ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачених ч. 4 ст. 150 СК України, внаслідок чогоїї син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без поважних причин не відвідував «Глибоцький ліцей», а саме 32 дні, тим самим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 02.06.2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, проте її було звільнено від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого діяння на підставі ст. 22 КУпАП, суд обмежився усним зауваженням, а провадження по справі закрив.
В ході судового розгляду судом було встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю чотирьох неповнолітніх дітей, яких виховує сама, на даний час не працює оскільки доглядаю дитину з інвалідністю.
В ході судового розгляду малолітній ОСОБА_2 в судовому засіданні вказав, що він не відвідував школу, оскільки інші діти, а саме однокласники його ображають, чіпляються до нього та цькують його. Вказав, що він мамі зранку казав, що йде в школу, виходив з дому проте в школу не йшов, а гуляв по Глибоці, а після закінчення уроків повертався додому.
ОСОБА_1 в судовому засіданні вказала, що вона не знала, що її син не відвідує школу, оскільки кожного дня вранці сина відправляла до школи, однак що він не доходив до школи їй не було відомо.
Відповідно до приписів ч.3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Суд звертає увагу, що Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року ратифіковано на території України Конвенцію про права дитини, згідно з приписами якої встановлено, що Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (стаття 3 Конвенції).
3 метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у цій Конвенції, Держави-учасниці надають батькам і законним опікунам належну допомогу у виконанні ними своїх обов`язків по вихованню дітей та забезпечують розвиток мережі дитячих установ (стаття 18 Конвенції);
Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації (стаття 19 Конвенції).
Держави-учасниці визнають право дитини на освіту (стаття 28 Конвенції).
Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.
Згідно із нормами ч.3 ст.5 Закону України «Про охорону дитинства» місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до їх компетенції, визначеної законом, забезпечують, зокрема, проведення державної політики у сфері охорони дитинства, розроблення і здійснення галузевих та регіональних програм поліпшення становища дітей, підтримки сімей з дітьми, вирішення інших питань у цій сфері; вирішення питань щодо забезпечення прав дітей, встановлення опіки і піклування, створення інших передбачених законодавством умов для виховання дітей, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів дітей.
Відповідно до приписів п.п. 1 п. 4 розділу ІІ Примірного положення про службу у справах дітей міської, районної у місті ради, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України № 518 від 16.09.2021, основними завданнями та повноваженнями служби є, зокрема, реалізація на території територіальної громади державної політики з питань соціального захисту дітей, запобігання дитячій бездоглядності та безпритульності, вчиненню дітьми правопорушень; визначення пріоритетних напрямів поліпшення становища дітей у територіальній громаді, їх соціального захисту, сприяння фізичному, духовному та інтелектуальному розвитку.
З огляду на зазначені вище приписи як міжнародного так і національного законодавства, очевидно, що першочергова увага держави приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Для реалізації відповідних принципів та державної політики було розроблено і впроваджено механізми сприяння розвитку дітей, їх освіті, які, безумовно, мають виконуватись Службами у справах дітей.
Відповідно до п.3-1 ст.1 Закону України «Про освіту» булінг (цькування) - діяння (дії або бездіяльність) учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.
Відповідно до ч.3 ст.26 Закону України «Про освіту» керівник закладу освіти в межах наданих йому повноважень забезпечує створення у закладі освіти безпечного освітнього середовища, вільного від насильства та булінгу (цькування), у тому числі розглядає заяви про випадки булінгу (цькування) здобувачів освіти, їхніх батьків, законних представників, інших осіб та видає рішення про проведення розслідування; скликає засідання комісії з розгляду випадків булінгу (цькування) для прийняття рішення за результатами проведеного розслідування та вживає відповідних заходів реагування.
Відповідно до ч.2 ст.54 Закону України «Про освіту» педагогічні, науково-педагогічні та наукові працівники зобов`язані: повідомити керівника закладу освіти та принаймні одного з батьків або інших законних представників дитини, яка вчинила насильство або жорстоке поводження, та дитини, яка постраждала від насильства або жорстокого поводження; у разі вчинення жорстокого поводження з дитиною керівником закладу освіти - невідкладно повідомити про це засновника закладу освіти та/або уповноважений ним орган (особу).
Підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 стало клопотання директора ОЗО «Глибоцький ліцей Глибоцької селищної ради» ОСОБА_3 яка адресована інспектору СЮП ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області В. Кукурудзяку.
З даного клопотання вбачається, що адміністрація ліцею просить розглянути питання про неналежне виконання батьківських обов`язків ОСОБА_1 щодо неповнолітнього ОСОБА_2 учня 8-го класу. При цьому в клопотанні, крім того, що останній пропустив 70 навчальних днів без поважних причин, також заначено, що учень ОСОБА_2 протягом року здійснював правопорушення (в позаурочний час , крадіжку скутера, телефона і гаманця.
Разом з тим, суд звертає у вагу, що в матеріалах справи відсутні будь які відомості про те, що неповнолітній ОСОБА_2 здійснював правопорушення, в матеріалах справи відсутні заяви, повідомлення до поліції, тощо, а також відсутні відповідні рішення про притягнення його до відповідальності, якщо таке мало місце.
Крім цього, суд також звертає увагу, що в вищезгаданому клопотанні, відсутні будь які відомості про те, чи повідомлялась адміністрацією школи або класним керівником мати учня ОСОБА_1 про те, що її син не відвідує школу, відсутні її пояснення з даного приводу. Відсутні також відомості чи проводилась бесіда з самим учнем, з метою з`ясування причин та обставин, у зв`язку з якими він не відвідує школу. З`ясування цих обставин є вкрай важливим, оскільки, якщо причини небажання відвідувати школи, зв`язані з боулінгом у школі про які зазначає дитини, саме на керівника закладу освіти в межах наданих йому повноважень покладено обов`язок забезпечити створення у закладі освіти безпечного освітнього середовища, вільного від насильства та булінгу (цькування).
З огляду на викладені обставини, враховуючи, що в судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_2 повідомив, що причиною його невідвідування школи є його цькування зі сторони інших дітей, а тому суд дійшов висновку про необхідність, в порядку ст. 282 КУпАП, звернути увагу Служби у справах дітей виконавчого комітету Глибоцької селищної ради та адміністрації ОЗО «Глибоцького ліцею Глибоцької селищної ради» на викладені в цій постанові обставини для якнайшвидшого реагування та вжиття відповідних заходів.
Враховуючи викладене, керуючисьст.282 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -
Довести до відома керівництва Служби у справах дітей виконавчого комітету Глибоцької селищної ради та адміністрації ОЗО «Глибоцького ліцею Глибоцької селищної ради» на викладені в цій ухвалі обставини для якнайшвидшого реагування та вжиття відповідних заходів.
Копію окремої ухвали надіслати Службі у справах дітей виконавчого комітету Глибоцької селищної ради та адміністрації ОЗО «Глибоцького ліцею Глибоцької селищної ради».
Про розгляд окремої ухвали повідомити Глибоцький районний суд Чернівецької області протягом місяця з дня отримання копії даної ухвали та роз`яснити, що залишення посадовою особою без розгляду окремої ухвали суду або невжиття заходів до усунення зазначених в ній порушень закону, а так само несвоєчасна відповідь на окрему ухвалу суду тягне за собою адміністративну відповідальність визначену ст. 185-6КУпАП.
Суддя: