Справа №: 297/915/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м. Берегове

Суддя Берегівського районного суду Закарпатської області Михайлишин В. М., за участю представника ОСОБА_1 адвоката Омельченко Д.В., яка брала участь дистанційно в режимі відеоконференції, розглянувши матеріали, що надійшли від Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, заступника директора ТОВ "Берегівський радіозавод "М" м. Берегове,

за ч. 1 ст. 184 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 246287 від 11 березня 2025 року: 04 березня 2025 року було встановлено, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо навчання та виховання сина ОСОБА_2 , 2009 року народження, учня 9-Б класу, що зумовило систематичне зривання ним освітнього процесу в Берегівському ліцеї ім. Ф.Потушняка в період з вересня 2024 року по лютий 2025 року, чим самим обмежував право інших учнів на освіту.

09 квітня 2025 року Берегівським районним судом Закарпатської області через систему «Електронний суд» отримано письмові пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Омельченко Д.В..

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , учня 9-Б класу Берегівського ліцею імені Ф. Потушняка Берегівської міської ради Закарпатської області. Як матір, ОСОБА_1 сумлінно виконує свої батьківські обов`язки, передбачені статтями 150 та 155 Сімейного кодексу України, забезпечує належний матеріально-побутовий рівень проживання сина, дбає про його здоров`я, моральний, духовний і культурний розвиток, виховує його в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до сім`ї, свого народу та Батьківщини. У дитини наявні всі необхідні умови для нормального життя, розвитку та навчання забезпечене збалансоване харчування, відповідний одяг, умови для навчання та відпочинку. У письмових поясненнях також зазначено, що ОСОБА_3 без поважних причин не пропускає знаття у школі, ОСОБА_1 здійснює контроль, щоб до нового навчального дня її син був готовий та взяв із собою все необхідне. У відносинах із сином ОСОБА_1 дотримується принципів поваги, відкритості та підтримки, між ними існують довірчі стосунки. Станом на день складання протоколу про адміністративне правопорушення відсутні будь-які ознаки чи докази того, що дитина позбавлена можливості здобувати освіту або обмеження у праві на належне виховання, фізичний чи психоемоційний розвиток. Жоден факт, який би свідчив про ухилення ОСОБА_1 від виконання обов`язків, чітко передбачених законом, не доведено ані в протоколі, ані іншими матеріалами справи. Крім того, у справі відсутні докази вини, тобто свідомого нехтування (ухилення) матір`ю своїми обов`язками, бездіяльності або дій, що спричинили негативні наслідки для дитини. З урахуванням наведеного, на думку сторони захисту, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Крім цього, 27 травня 2025 року Берегівським районним судом Закарпатської області отримано додаткові письмові пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Омельченко Д.В.. У додаткових поясненнях зазначено, що протокол про адміністративне правопорушення не містить вказівки на реквізити паспорта громадянки ОСОБА_1 , що є порушенням та те, що особа не встановлювалася; відсутні вказівки точних дат «систематичного зривання освітнього процесу» ОСОБА_2 ; відсутні докази вказаної події; відсутня вказівка на потерпілих; свідок ОСОБА_4 є упередженим. Крім цього, у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не зазначено, які конкретно обов`язки, передбачені Сімейним кодексом України та Законом України «Про охорону дитинства» вона не виконала, а також відсутні докази, які могли б свідчити про наявність ознак невиконання батьківських обов`язків.

В суді ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не визнала, пояснила, що її метою було захисти честь і гідність дитини, а в результаті розгляду даного питання вона була обвинувачена в невиконанні батьківських обов`язків і це стало вже приниженням її честі та гідності. Систематичне цькування її сина збоку групи вчителів не залишили їй іншого вибору, як звернутись до відділу освіти та дирекції школи, щоб систематичні цькування сина припинились, натомість вона отримала дуже агресивну відповідь від дирекції школи, у вигляді складення протоколу. На підставі пояснень дітей відносно неї було складено протокол про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 зазначила, що зверталась з проханням розглянути питання булінгу з боку вчителів.

Також, ОСОБА_1 в суді зазначила, що конфлікт із директором школи у неї триває з п`ятого класу навчання її сина, а з вчителем фізики, який за сумісництвом є вчителем інформатики ОСОБА_4 з восьмого класу. Крім цього, підтвердила обізнаність того, що під час уроку інформатики у вересні 2024 року вчитель ОСОБА_4 виявив розібрану та пошкоджену мишку до комп`ютера за партою, де сидів її син ОСОБА_5 . Від учнів класу вчителю стало відомо, що вони бачили, як ОСОБА_3 розбирав та ламав мишку та ствердили, що їх однокласник ОСОБА_6 систематично порушує дисципліну та правила поведінки в школі, під час уроків заважає вчителям проводити уроки, а також підтвердили, що 15.01.2025 року та 24.01.2025 року під час уроку інформатики ОСОБА_6 навмисно ламав клавіатуру до комп`ютеру.

Адвокат Омельченко Д.В. в суді пояснила, що провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП з підстав зазначених у її письмових поясненнях поданих до суду. Зокрема, зазначила, що в даному випадку склад адміністративного правопорушення відсутній, оскільки ухиленням від виконання батьківських обов`язків не слід вважати будь-яку дію, а вважати невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством, і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання, виховання дітей. ОСОБА_1 звернулась до школи з метою виправлення ситуації, яка відбувалося навколо її дитини. Разом з цим, результатом стало не вирішення питання, з яким вона звернулась, а перекручування фактів, які відобразились у вигляді складення відносно неї протоколу за неналежне виконання батьківських обов`язків. На думку сторони захисту грубо порушується права ОСОБА_1 і керівництво та вчителі жодним чином не хочуть налагодити відносини в даній ситуації та виправити її. Адвокат ОСОБА_7 також зазначила, що систематичність порушення ОСОБА_3 правил поведінки та зриву уроків не підтверджується жодними доказами, окрім усних пояснень, які вже відібрали після того, як ОСОБА_1 звернулась із заявою щодо булінгу відносно її сина.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_4 в суд не з`явились. Про місце, дату і час розгляду справи були повідомлена належним чином. При цьому, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі у зв`язку із зайнятістю в навчальному процесі, письмові пояснення, які містяться у матеріалах справи підтримали в повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників справи про адміністративне правопорушення та вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи завдано матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельник проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП настає у разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого коментованою статтею, полягає в: 1) ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей (ч. 1); 2) вчиненні неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом (ч. 2); 3) вчиненні неповнолітніми діянь, що містять ознаки злочину, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, якщо вони не досягли віку, з якого настає кримінальна відповідальність (ч. 3).

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Суб`єктом правопорушень є батьки неповнолітнього або особи, що їх замінюють.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

За вимогами ст. 3 Конституції України, Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Незважаючи на заперечення ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, її вина стверджується зібраними по справі належними та допустимими доказами у відповідності до ст. 251 КУпАП, а саме: довідкою начальника сектору «Служби освітньої безпеки» Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області «Про результати розгляду звернення директора Берегівського ліцею імені Ф.Потушняка п. ОСОБА_9 зареєстроване в ЄО №1221 від 06.02.2025 року»; копією характеристики учня 9-Б класу Берегівського ліцею імені Ф.Потушняка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , складеної класним керівником Власюк Є.; копією Протоколу №1 засідання активу учнівського самоврядування Берегівського ліцею імені Ф.Потушняка від 18.09.2023 року; копіями письмових пояснень ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 ..

Зокрема, зазначеними письмовими доказами встановлено систематичне зривання сином ОСОБА_1 ОСОБА_2 освітнього процесу в Берегівському ліцеї ім. Ф.Потушняка в період з вересня 2024 року по лютий 2025 року, що порушує право інших учнів на освіту та відсутність поваги до прав інших осіб.

Вказане безумовно свідчить, що ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 150 СК України не виконала свій батьківський обов`язок щодо виховання сина, тобто поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Заперечення сторони захисту відносно протоколу про адміністративне правопорушення зводиться до власного бачення як обставин справи, так і чинного законодавства, і розцінюється як спосіб захисту уникнення від адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення. Жодних належних та допустимих доказів щодо спростування обставин зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення стороною захисту до суду не подано.

Отже, суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діями скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, тобто ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 184 КУпАП у вигляді штрафу.

Керуючись ч. 1 ст. 184, ст. 283, ст. 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накласти на неї стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Строк звернення постанови для виконання три місяці з дня винесення постанови.

Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Віталій МИХАЙЛИШИН