Справа № 752/6911/25
Провадження №: 3/752/3256/25
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2025 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Вдовиченко О.О., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли від Управління патрульної поліції у м. Києві відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

10.03.2025 року о 00 год. 30 хв. водій ОСОБА_1 , в м. Києві по вул. Лютнева 12, керував автомобілем «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився що зафіксовано на нагрудну камеру поліцейського, тобто вчинив дії, якими порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд неодноразово, належним чином повідомляв ОСОБА_1 про день, час та місце судового розгляду протоколу, проте останній в судове засідання не з`явився.

В судовому засіданні взяв участь захисник ОСОБА_1 - адвокат Вознюк В.А., який заперечував вину свого підзахисного у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та просив закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Мотивував своє клопотання захисник тим, що твердження працівника поліції, зазначені ним у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №267290 від 10 березня 2025 року, де серед іншого вказано, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння, не відповідають дійсності, оскільки такого насправді не було. Як вбачається на відеозаписі, поліцейський на протязі всього часу наголошує, що у ОСОБА_1 наявні ознаки вживання лікарських препаратів, в тому числі антидепресантів, які знижують швидкість реакції. Така невідповідність свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, оскільки в ОСОБА_1 були відсутні ознаки наркотичного сп`яніння, зазначені в протоколі. Додатково захисник звертав увагу суду на тому, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, переніс поранення, та на даний час вживає ліки, в тому числі антидепресанти.

Вислухавши доводи захисника, дослідивши надані суду письмові докази, переглянувши відеозапис з нагрудної камери поліцейського, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, а саме відмовився на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. В розпорядження суду надано достатньо доказів, які в сукупності відтворюють загальну картину обставин, які відбувалися на місці події та підтверджують факт керування ОСОБА_1 . ТЗ та факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у лікаря нарколога.

Приймаючи таке рішення суд виходив з наступного.

Суд не враховує та не бере до уваги позицію захисника щодо того, що у ОСОБА_1 були відсутні та не встановлені ознаки саме наркотичного сп`яніння, оскільки, як вбачається з відеозапису (00:43 год. згідно відео), останній на вимогу поліцейського проїхати до лікаря нарколога відповів: «я не маю жодного бажання їхати». Поліцейський розяснив водієві наслідки відмови від проходження огляду на ст ан сп`яніння, пояснив, що він вбачає у нього такі ознаки сп`яніння як: зіниці очей не реагують на світло та порушення координації рухів. Для того щоб з`ясувати чи перебуває водій в стані наркотичного сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, які він приймає, йому було вчерговий раз запропоновано проїхали до лікара нарколога для проходження огляду на стан сп`яніння, а саме встановлення чи не перехкоджають йому керувати ТЗ ліки, які він приймає, і чому в нього наявні озгнаки, зазначені вище, на що ОСОБА_1 в черговий раз відмовився (00:50 год згідно відео) сказав: "я не маю ніякого бажання їхати, я відмовляюсь", такі дії водія ОСОБА_1 були розціненні як порушення вимог п. 2.5 ПДР, про що було складено відповідний протокол.

За таких обставин вина ОСОБА_1 підтверджується відомостями, відміченими в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 267290, від 10.03.2025 року, які відповідно до ст. 251 КУпАП є доказами по справі. Факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який, як вважає суд є достатнім та беззаперечним доказом порушення вимог п. 2.5 ПДР, а факт керування ОСОБА_1 ТЗ ніким не оспорюється.

Надані суду докази в сукупності є належними, допустимими, достатніми, переконливими та такими, що без розумного сумніву повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі вищевикладеного та враховуючи характер вчиненого порушення, особу водія ОСОБА_1 , обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, вважаю за необхідне визнати його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, стягнути з ОСОБА_1 судовій збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 130, 283-285 КУпАП , -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовій збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. на користь держави.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя О.О. Вдовиченко