Справа № 465/9965/24 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков Д. І.
Провадження № 33/811/225/25 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., при секретарі Уліцькій Л.Я., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника Гончарова М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Турчак М.В. з доповненнями адвоката Гончарова М.С. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 03 лютого 2025 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

вищенаведеною постановою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір у сумі 605 грн 60 коп.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 09.12.2024 о 22:20 по вул. Г. Чупринки, 68 у м. Львові, керував транспортним засобом «Шкода Фабія», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (неприродна блідість обличчя, виражена тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці). Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився у медичному закладі КНП ЛОР МЦПТУ та ТУ вул. Кульпарківська, 95, що стверджується висновком №003058 від 09.12.2024, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням судді суду першої інстанції, адвокат Турчак М.В. подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 03 лютого 2025 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що не погоджується з постановою судді.

Захисник Гончаров М.С. подав доповнення до апеляційної скарги, в яких зазначив, що ОСОБА_1 не було повідомлено на момент складання протоколу про право на правову допомогу. З долученого відеозапису вбачається, що на такому не зафіксовано у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд, не надано підтверджень порушення ПДР ОСОБА_1 , які б були підставою для зупинки транспортного засобу. Також вказує, що час керування зазначений у протоколі різниться із часом зафіксованим на відеозаписі.

Захисник наголошує, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду в медичному закладі, погоджувався такий пройти, однак лікар з незрозумілих причин обмежилась лише вимогою оголити руки до ліктів та продемонструвати пахову зону, та жодних інших маніпуляцій з метою виявлення ознак, які б свідчити про стан наркотичного сп`яніння не проводила. Апелянт вказує, що ні Інструкція ні Акт медичного огляду не визначає послідовність дій лікаря з визначення ознак сп`яніння та їх подальшого опису.

Крім того звертає увагу на те, що лікар, яка проводила огляд не пройшла тематичного удосконалення, відтак не вправі була проводити огляд ОСОБА_1 .

Доказів про перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння матеріали справи не містять.

ОСОБА_1 , захисник Гончаров М.С., який брав участь в розгляді апеляційної скарги в режимі відеоконференції апеляційну скаргу підтримали, просили задоволити.

Захисник Турчак М.В. в судове засідання не з`явилась, надіслала повідомлення, в якому зазначила, що захист прав ОСОБА_1 здійснювати не буде у зв`язку із припиненням повноважень.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , виступ захисника Гончарова М.С., перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Так, пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, ст. 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у випадку невиконання водієм вимог п. 2.5 ПДР полягає у відмові особи, яка здійснювала керування транспортним засобом та якій працівник поліції висловив вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, пройти такий огляд.

Відповідно до ст. 2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 9 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

З протоколу серії ЕПР1 № 192760 від 09 грудня 2024 року (а.с. 1) вбачається, що такими ознаками у ОСОБА_1 були: неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці.

З огляду на наведені ознаки, у поліцейського виникли підстави вважати, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, наслідком чого стала вимога поліцейського до ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі.

Наявним у матеріалах справи відеозаписом з камер спостереження патрульних підтверджується, що працівники поліції зупинили транспортний засіб марки «Шкода Фабія», номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 . Під час спілкування із ОСОБА_1 у поліцейських виникла підозра, що останній перебуває у стані наркотичного сп`яніння, тому пред`явили вимогу про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі. Поліцейський роз`яснив порядок проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та повідомив про необхідність доставлення його до медичного закладу. Однак в медичному закладі ОСОБА_1 в повному обсязі не виконував вимог лікаря щодо огляду, хоча лікар звернула увагу ОСОБА_1 на необхідність виконання її вказівок під час огляду та порядку і черговості виконання дій, тому така поведінка ОСОБА_1 була розцінена лікарем, як відмова від огляду.

Поведінка ОСОБА_1 унеможливлювала проведення медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, а отже суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 фактично відмовився від проходження огляду відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

При цьому апеляційний суд звертає увагу, що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння незалежно від факту перебування особи у такому стані.

Помилковими апеляційний суд вважає доводи адвоката Гончарова М.С. про те, що ані Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС/МОЗ України від 09.11.2015 за № 1452/735(далі Інструкція № 1452/735), ані Актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під виливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі- Акт) не визначено послідовність дій лікаря з виявлення тих чи інших ознак сп`яніння та їхнього подальшого опису.

Так, Інструкція № 1452/735, чітко передбачає два взаємопов`язані етапи проведення медичного огляду на стан сп`яніння.

Ці етапи є послідовними і обов`язковими для встановлення об`єктивного висновку щодо стану особи:

1) клінічний огляд лікарем. Це перший етап, під час якого лікар закладу охорони здоров`я проводить візуальний огляд особи, оцінює її загальний вигляд, психоемоційний стан, неврологічні та вегетативні реакції. На цьому етапі лікар виявляє та фіксує всі зовнішні ознаки, які можуть вказувати на стан сп`яніння (наприклад, запах алкоголю, розширені чи звужені зіниці, порушення координації рухів, неадекватна поведінка). Результати цього огляду заносяться до Акта медичного огляду

2) лабораторне дослідження біологічних зразків. Цей етап є підтверджуючим і проводиться лише у разі виявлення під час клінічного огляду ознак сп`яніння або за наявності обґрунтованої підозри лікаря. На цьому етапі відбираються біологічні зразки (зазвичай сеча, кров або слина) і направляються до спеціалізованої наркологічної лабораторії для аналізу на наявність наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх метаболітів. Лише лабораторний аналіз може остаточно підтвердити або спростувати факт вживання певних речовин.

Апеляційний суд звертає увагу, що обидва етапи є нерозривними частинами однієї процедури. Клінічний огляд створює підґрунтя для призначення лабораторних досліджень, а результати лабораторних досліджень підтверджують або спростовують попередні висновки лікаря. Відмова від будь-якого з цих етапів, прирівнюється до відмови від проходження всього огляду і має відповідні юридичні наслідки.

Зокрема, клінічний огляд проводиться лікарем закладу охорони здоров`я, який має право на проведення таких оглядів. Пункти 8-11 Інструкції № 1452/735 детально описують порядок проведення клінічного огляду та ознаки, на які лікар повинен звертати увагу.

- Загальний вигляд особи: Лікар оцінює зовнішній вигляд, стан шкірних покривів, наявність тремору, потовиділення, розмір зіниць та їх реакцію на світло, наявність слідів ін`єкцій;

- Психоемоційний стан: Оцінюється поведінка, мова, увага, пам`ять, орієнтація, емоційні реакції;

- Неврологічні ознаки: Перевіряється координація рухів, м`язовий тонус, постава та хода;

- Вегетативні розлади: Вимірюються пульс, артеріальний тиск, частота дихання, фіксується сухість у роті або підвищене слиновиділення.

На підставі клінічного огляду лікар формує попередній висновок про наявність чи відсутність ознак наркотичного сп`яніння, який відображається в Акті медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (форма, яка є додатком до Інструкції № 1452/735).

Лабораторне дослідження біологічних зразків є обов`язковим для остаточного підтвердження або спростування факту вживання наркотичних засобів. Порядок проведення лабораторного дослідження детально описаний у розділі ІІІ Інструкції № 1452/735.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що лікар ОСОБА_2 , після доставки ОСОБА_1 до медичного закладу, встановила анкетні дані особи та запропонувала пройти клінічний огляд, зокрема, оцінила загальний вигляд особи, встановила психоемоційний стан та почала перевіряти неврологічні ознаки. Зважаючи на те, що ОСОБА_1 від подальшого огляду відмовився, лікар зафіксувала вказану відмову в акті медичного огляду.

А тому доводи адвоката Гончарова М.С. про те, що медичний працівник обмежилась лише вимогою до ОСОБА_1 оголити руки до ліктів та продемонструвати пахову зону та жодних подальших маніпуляцій з метою виявлення інших ознак, які б могли свідчити про перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння нею не було зроблено, є неспроможними та на увагу не заслуговують, оскільки ОСОБА_1 на стадії клінічного огляду лікарем від такого огляду відмовився, що підтверджується відеозаписом та актом медичного огляду, в якому зроблено про це відповідний запис.

Суд звертає увагу, що клінічний огляд є першим і обов`язковим етапом. Його мета виявити зовнішні ознаки, які можуть свідчити про сп`яніння, такі як порушення координації, зміна поведінки, розмір зіниць, запах з рота тощо. Без проведення цього етапу, медичний працівник не може об`єктивно оцінити стан особи та прийняти рішення про необхідність подальших лабораторних досліджень. Фактично, клінічний огляд є підставою для призначення лабораторних аналізів, якщо у лікаря виникають підозри щодо сп`яніння.

Якщо особа, яку направлено на огляд, відмовляється від проходження клінічного огляду лікарем, подальше проведення лабораторних досліджень біологічних зразків не здійснюється. Це обумовлено тим, що Інструкція № 1452/735 передбачає ці два етапи як послідовні та взаємопов`язані. Без первинної оцінки стану лікарем, яка відображається в Акті медичного огляду, направлення зразків на лабораторний аналіз не має юридичного підґрунтя в рамках цієї процедури.

Відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння (включаючи відмову від клінічного огляду) прирівнюється до керування транспортним засобом у стані сп`яніння і тягне за собою відповідальність, передбачену ст.130 КУпАП.

Наведені докази у своїй сукупності спростовують доводи апеляційної скарги, вказують на порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, а отже і на факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, апеляційний суд погоджується з висновком судді суду першої інстанції про доведеність відмови ОСОБА_1 від огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу до закладу охорони здоров`я, з метою проходження огляду на стан сп`яніння, чим був порушений порядок проведення огляду, апеляційний суд також відхиляє, оскільки положеннями Інструкції та ст. 266 КУпАП долучення направлення до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не передбачається; таке направлення складається поліцейськими для закладу охорони здоров`я.

Законом не передбачено обов`язкове вручення направлення водію або долучення його до матеріалів справи, оскільки такий документ є лише підставою для проведення огляду в закладі охорони здоров`я та в подальшому надається лікарю вказаного закладу. Недолучення працівниками поліції до матеріалів справи направлення водія для огляду в закладі охорони здоров`я, не може свідчити про порушення останніми порядку проведення огляду.

Водночас, не заслуговують на увагу доводи апелянта про порушення права ОСОБА_1 на захист, оскільки згідно з ч. 1 ст. 271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.

Таким чином, норми чинного законодавства наділяють особу правом на залучення адвоката під час розгляду справи у суді. Водночас, у поліції відсутній обов`язок забезпечувати особі захисника під час складення щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи сторони захисту про розбіжність в зазначені часу складання протоколу про адміністративне правопорушення та на відеозаписі не спростовує самого факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його відмову від проходження в установленому порядку медичного огляду для визначення стану сп`яніння. Вказана розбіжність у декілька хвилин є не значною, що не впливає на допустимість доказів.

Доводи апеляційної скарги, що лікар ОСОБА_3 не проходила тематичного удосконалення, апеляційний суд до уваги не бере із врахуванням відповіді директора КНП ЛОР «ЛОМЦПТАТУ» ОСОБА_4 № 223 від 05.03.2025, відповідно до якої лікар-нарколог тематичного удосконалення не потребує згідно з п.6 Розділу «Загальних положень» Інструкції до Наказу МВС, МОЗ 145/735 від 09.11.2015 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Доводи захисника про відсутність доказів порушення ОСОБА_1 ПДР, які надавали б підстави для зупинки транспортного засобу, не може бути підставою для скасування постанови.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що причина зупинки транспортного засобу працівниками поліції не впливає на обставини, які складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не можуть свідчити про безпідставність складання протоколу про адміністративне правопорушення за вказаною статтею.

Окрім того, неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками сп`яніння, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання вимог п. 2.5 ПДР.

Апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу. Доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколах про адміністративні правопорушення та додатках до нього матеріали справи не містять.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

Таким чином, наявні у справі докази, яким суддя першої інстанції надав належну оцінку, у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Щодо заявлених клопотань захисником про виклик працівників поліції та лікаря, яка проводила огляд, апеляційний суд не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки матеріали справи містять відеозапис на якому зафіксовано у повному обсязі всі обставини, які відображеній у протоколі та відбувались під час складання адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 , та надають суду апеляційної інстанції підстави для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час апеляційного перегляду, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 03 лютого 2025 року, якою визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката Турчак М.В. з доповненнями адвоката Гончарова М.С. в інтересах останнього без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк