Справа № 522/7833/25
Провадження № 3/522/3091/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року місто Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Ляшко О.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Єрьоміної К.М.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 -

ВСТАНОВИВ

07.04.2025 року о 18:10 год. у м. Одесі, вул. Дюківська 8 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Peugeot 301» д.н.з. НОМЕР_1 , висаджував пасажира малолітнього хлопчика 12 років, який відкрив двері виходячи з автомобіля, водій не прийняв міри, щоб не створити перешкоду та безпеці інших учасників руху, а саме в безпечності відкривання дверей, що спричинило зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , чим порушив п. 15.13 ПДР України.. Внаслідок даної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, з матеріальними збитками, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення не визнав і надав суду такі пояснення. 7 квітня 2025 року, приблизно о 17:0018:00, він керував автомобілем «Peugeot 301» (державний номер НОМЕР_1 ) у місті Одесі. На вулиці Варненській він узяв неповнолітніх пасажирів, які замовили поїздку до вулиці Дюківської, 8. Прибувши до місця призначення, ОСОБА_1 зупинив автомобіль і мав намір уточнити у пасажирів, де саме їх потрібно висадити. Несподівано пасажири різко відчинили двері автомобіля та вибігли з нього, унаслідок чого двері його автомобіля зачепив автомобіль «Volkswagen Golf», що проїжджав повз. Після цього ОСОБА_1 дочекався батьків неповнолітніх пасажирів і викликав поліцію. Він вважає винними у дорожньо-транспортній пригоді саме пасажирів, оскільки їхні дії призвели до зіткнення.

Крім того, у судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_3 , який є батьком однієї з дитини, яку підвозив ОСОБА_1 . Так, свідок повідомив, що 07.04.2025 року йому зателефонували та повідомили, що його син виходячи з таксі відкрив двері таким чином, що пошкодив т.з., що рухався з лівої сторони таксі. Прибувши на місце ДТП, син повідомив йому, що коли вони зупинились, водій сказав їм виходити і після цих слів дитина відкрила двері.

Заслухавши пояснення притягуваного, покази свідка, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Стаття 11 КУпАП унормовує, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачати.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року за №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247 та 280 КУпАП.

Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, які має знати кожний водій, що керує транспортним засобом.

Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП є порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п. 15.13 ПДР, як зазначено в протоколі. Тому розглядаючи дану справу, суд вирішує питання щодо винуватості ОСОБА_1 у межах порушення зазначених вимог Правил дорожнього руху. Разом з тим, Правила дорожнього руху України закріплюють, що усі учасники дорожнього руху повинні бути особливо обережними до дітей.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що водій ОСОБА_1 керуючи «Peugeot 301» д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу п. 15.13 ПДР, відповідно до яких забороняється відчиняти двері транспортного засобу, залишати їх відчиненими і виходити з транспортного засобу, якщо це загрожує безпеці і створює перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, що призвело до зіткнення з «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками., чим порушив п. 15.13 ПДР.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідженні судом докази, зокрема відомості, що наведені в протоколі серії ЕПР1 №293609 від 07.04.2025 року про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 , схемі місця ДТП, якою зафіксовано розташування транспортних засобів, місце зіткнення, пошкодження транспортних засобів; пояснення ОСОБА_4 , надані у суді пояснення ОСОБА_3 , свідчать про те, що в розумінні ст. 251 КУпАП, вони є належними, допустимими та в своїй сукупності та взаємозв`язку достатніми, що дають можливість суду прийняти рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

З досліджених доказів вбачається, що ОСОБА_1 , порушив вимоги п. 15.13 Правил дорожнього руху України відповідно до яких, забороняється відчиняти двері транспортного засобу, залишати їх відчиненими і виходити з транспортного засобу, якщо це загрожує безпеці і створює перешкоди іншим учасникам дорожнього руху.

Для забезпечення безпеки водія, пасажирів та інших учасників дорожнього руху в ПДР зазначена вимога, зобов`язує учасників дорожнього руху переконатися в тому, що виходячи з транспортного засобу, вони не створять перешкоди в русі іншим учасникам дорожнього руху і не завдадуть їм шкоди або збитку. Тільки переконавшись у безпечності виконуваної дії, дозволяється відчиняти двері транспортного засобу як під час посадки, так і під час висадки.

Суд критично оцінює доводи ОСОБА_1 , оскільки доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього суду не надано.

Аналізуючи наведені докази та дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд вбачає, що в діянні ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, так як судом беззаперечно встановлено, що діяння ОСОБА_1 , не відповідало вимогам п. 15.13 ПДР України і перебуває у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Водночас будь-які інші докази, які спростовують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ДТП суду не надано.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 дійсно вбачається склад інкримінованого йому правопорушення, тому суд вважає за необхідне кваліфікувати його дії за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення за кваліфікуючими ознаками порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

З урахуванням обставин даної справи, згідно з вимогами ст. 33 КУпАП, враховуючи тяжкість і характер вчиненого правопорушення, дані про ocoбу правопорушника, його майновий стан та ступінь вини, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у зв`язку з винесення постанови про накладання адміністративного стягнення, на порушника покладається обов`язок сплати судового збору, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605 гривень 60 копійок /шістсот п`ять/ гривень 60 копійок на користь держави.

В той же час, відповідно до ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» суд може звільнити його від сплати судового збору на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. Тому, зважаючи на майновий стан особи та те, що ОСОБА_1 здійснює догляд за дружиною інвалідом І групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 та копією Акту встановлення факту здійснення догляду від 31.08.2023 року.

Керуючись ст.ст. 9, 24, 33, 40-1, 124, 221, 251, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення і застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 50 /п`ятдесяти/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 /вісімсот п`ятдесят/ гривень 00 копійок.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від сплати судового збору.

Відповідно до ч.1 ст. 307 КУпАП України штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови-не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити притягуваному, що відповідно до ст. 308 КУпАП України у разі несплати штрафу у строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Приморського районного суду м. Одеси протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя О.П. Ляшко