Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/344/25 Головуючий у суді І-ї інстанції Богданова О. Е.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2025 року. Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Юхименко Наталії Вікторівни на постанову Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 березня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , посвідчення водія серії НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ФОП «Повернення до життя»,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, а також стягнуто з нього судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.,

за участю:

захисника Юхименко Н.В.,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно постанови Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 березня 2025 року. ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 10.03.2024 о 17.55 год., на автошляху Н-01 (об`їзна) м.Знам`янка, керував транспортним засобом - Wolkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_3 . з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я Знам`янської центральної районної лікарні Кіровоградської обласної ради, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним рішенням районного суду, захисник Юхименко Н.В.. яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій крім апеляційних вимог порушує питання про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови місцевого суду.

Обгрунтовуючи поважність пропущеного строку, зазначає, що нею, як захисником, було вчасно направлена апеляційна скарга на вказану постанову, до якої не було додано документи, які підтверджують повноваження захисника, помилково вважаючи, що такі документи вже є в матеріалах справи.

Постановою Кропивницького апеляційного суду 24.03.2025 року вказану апеляцію повернуто. Однак про це вона дізналася самостійно, з реєстру судових рішень. В зв`язку з цим нею наразі пропущений строк подачі апеляції, який вона просить поновити, оскільки вважає, що строк пропущений з поважних причин.

За наслідком розгляду апеляційної скарги захисник просить скасувати оскаржувану постанову стосовно ОСОБА_1 та закрити провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на переконання захисника постанова є незаконною, необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує на недопустимість відеозапису, доданого до протоколу, як доказу, і, відповідно, відсутність доказів факту керування транспортним засобом в стані сп`яніння. Зокрема до протоколу відносно ОСОБА_1 додано 11(!) відеофайлів з невідомих, але мінімум трьох явно різних, приладів. Вказані файли не можуть бути доказом скоєння ОСОБА_1 правопорушення та бути покладені в основу рішення про накладення на нього адміністративного стягнення з наступних причин.

В даному випадку запис з різних приладів, не суцільний, частини запису між собою логічно не пов`язані. Зокрема, на трьох файлах ми бачимо як один автомобіль, можливо, але не точно, поліцейський, наздоганяє інший автомобіль. Далі на 7 відеофайлах зафіксований відеоряд, який не має відношення до даного протоколу, а відображає фіксування іншої події. Але в будь якому разі ОСОБА_1 вперше ми бачимо в салоні автомобіля, який стоїть на узбіччі. Жодного запису керування саме ОСОБА_1 автомобіля не зафіксовано. Не відомо, чи один й той самий автомобіль, який наздоганяли працівники поліції, що зафіксовано на, вірогідно, автомобільний реєстратор, та автомобіль, до якого підійшов поліцейський з нагрудною камерою.

Не виключено, що записи здійснювалися різними приладами, можливо особистими мобільними телефонами, особистими автомобільними реєстраторами. Ці обставини встановити не можливо, оскільки ні в протоколі ні в матеріалах, доданих до нього, ні у самому відеозапису не відображено відомостей про будь- яку ідентифікацію відеокамер, їх модель, марка, серійні номери, сертифікати якості, докази проведення метрологічної перевірки, а також хто саме проводив відеозйомку.

В протоколі вказано, що вівся безперервний відеозапис нагрудною камерою № 28. Однак, ця камера передавалася з рук в руки, довго лежала на панелі в невідомому автомобілі. Хто саме здійснював відеозйомку встановити не можливо.

Останній файл, який доданий як доказ працівниками поліції, знятий явно не нагрудною камерою, не містить дату, часу фіксування подій. З розмови поліцейського з невідомою особою по телефону ми чуємо, що пройшов тривалий час від зупинки автомобіля, ОСОБА_1 вже залишив місце зупинки. Однак що саме відбувалося в період, запис якого відсутній, невідомо.

Також захисник зауважує на порушення порядку проведення огляду на стан сп`яніння.

З відеозапису наявного у матеріалах справи, на якому о 18.01 поліцейський нечітко запропонував водію пройти огляд на місці або в закладі охорони здоров`я. При цьому видно, що будь-який газоаналізатор у поліцейських відсутній, направлення в заклад охорони здоров`я не вручено, назва закладу навіть не озвучена. На задане питання ОСОБА_1 не надав жодної конкретної' відповіді. Згодом, все спілкування поліцейського з ОСОБА_1 звузилося до теми нібито пропозиції винагороди. Будь-які дії, які б стосувалися складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП не зафіксовані.

Так само і акт огляду складався не на місці зупинки, а в невідомий час в невідомому місці. Вказані документи водію не вручалися, з ними він не ознайомився та не мав змоги себе захищати.

Крім того, ОСОБА_1 не роз`яснені права, і, відповідно, порушено право на захист. При складанні протоколу ОСОБА_1 жодних прав роз`яснено не було, в тому числі і через те, що протокол складався невідомо коли.

Більше того, на відеозаписі о 18.07 год. між працівниками поліції відбувається розмова про те, що ОСОБА_1 необхідно притримувати і не відпускати. З усіх відеофайлів ми бачимо, що дійсно то один, то інший поліцейський постійно перебуває біля ОСОБА_1 , обмежуючи його пересування. Фактично відбулося затримання ОСОБА_1 без жодного відповідного документу чи іншої правової підстави.

Також під час проведення дій з ОСОБА_1 на відео чітко чуть сигнал повітряної тривоги. Однак працівниками поліції не забезпечено безпеку ОСОБА_1 , напроти, його свободу обмежували не даючи переміститися в найближче укриття.

Все це свідчить про те, що патрульний не дав можливості ОСОБА_1 скористатися своїми правами, в тому числі і правом на захист, гарантоване ст. 59 Конституції України. Внаслідок цього було грубо порушені права ОСОБА_1 щодо свободи пересування, безпеки тощо.

Також патрульним не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.

Такі дії поліцейського порушують права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і, в свою чергу, порушено порядок складання протоколу про адміністративне правопорушення, що також є підставою для закриття провадження по справі.

Разом з цим, на думку захисника судом було проігноровано клопотання про витребування доказів та виклик свідків.

Вона, як захисник Ярового М.М. подавала клопотання про витребування щодо використання поліцейських відеокамер та про виклик до суду інспектора поліції ОСОБА_2 та слідчого Миколаєнко А.В. Свідки у суд не з`явилися, а суддя вирішила розглянути справу без їх участі, що є порушенням права на захист та змагальності процесу.

З наведеного захисник вважає, що були допущені грубі порушення з боку інспектора при складанні протоколу відносно ОСОБА_1 , а згодом, і суддею при винесенні оскаржуваної постанови.

Будучи повідомленим про місце та час розгляду справи, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Захисник не заперечувала щодо розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , у зв`язку з чим апеляційний розгляд проведено у його відсутність.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши захисника у підтримку апеляційних вимог та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що пропущений строк на подання апеляційної скарги підлягає поновленню, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Доводи захисника щодо поважності пропущеного строку, апеляційний суд вважає обґрунтованими, оскільки вони підтверджуються матеріалами справи, а тому з метою забезпечення особі її права доступу до правосуддя для захисту своїх прав, апеляційний суд вважає за необхідне поновити захиснику строк на апеляційне оскарження постанови Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 березня 2025 року щодо ОСОБА_1 , як такий, що пропущений з поважних причин.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Частина 1 ст. 130 КупАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України №1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже ОСОБА_1 , який реалізував своє право володіти і керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.03.2024 о 17.55 год. ОСОБА_1 на автошляху Н-01 (об`їзна) м.Знам`янка, керував транспортним засобом - Wolkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я Знам`янської центральної районної лікарні Кіровоградської обласної ради.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 допустив порушення п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Так, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №544107 від 10.03.2024, відповідно до якого зафіксовано, що ОСОБА_1 10.03.2024 о 17.55 год. на автошляху Н-01 (об`їзна) м.Знам`янка, керував транспортним засобом - Wolkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Драгер 6820», у відповідності до якого ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння;

- направленням на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому зазначено, що огляд водія ОСОБА_1 у Знам`янській центральній районній лікарні Кіровоградської обласної ради не проводився у зв`язку з його відмовою;

- розпискою ОСОБА_3 , яка зобов`язалась доставити транспортний засіб Wolkswagen Passat за адресою: вул.Привокзальна, 7, кв.8 в м.Знам`янка Кіровоградської області;

- відеозаписами, які містяться на цифрових носіях інформації DVD-R диск, де зафіксовані події, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №544107 від 10.03.2024. Відеозаписом зафіксовано, що транспортний засіб Wolkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_3 був припаркований на перехресті вулиць з порушенням ПДР, при цьому водій встановлений не був. Пізніше працівниками поліції був виявлений та зупинений вказаний автомобіль за кермом якого перебував ОСОБА_1 . Йому було повідомлено про порушення ним правил паркування автомобіля, при цьому водій ОСОБА_1 не заперечував факт порушення ним правил паркування, тобто Правил дорожнього руху. На запитання поліцейського «чи вживали сьогодні алкоголь?», ОСОБА_1 відповів, що дійсно вживав, проте, від пропозиції поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі Знам`янської центральної районної лікарні - відмовився. Натомість, пропонував «решить вопрос», щоб він зміг їхати додому.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Всупереч доводів захисника, протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені працівниками поліції у ОСОБА_1 а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, почервоніння обличчя, в розумінні розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а у разі незгоди особи з результатом або відмови від такого огляду в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення.

Отже, зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд першої інстанції повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи доказах.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду не відповідає дійсності, оскільки такі доводи спростовуються наявним в матеріалах справи файлом відеозапису із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівника патрульної поліції, на якому чітко зафіксовані дії ОСОБА_1 направлені на відмову та ухилення від проходження огляду на стан сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу так і в медичному закладі.

Так, з відеозапису вбачається, що працівник поліції на місці зупинки запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, на що останній відмовився. Також, останній відмовився пройти огляд на визначення стану сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

При цьому доводи апеляційної скарги захисника про те, що назва закладу не була озвучена, є безпідставними та не відповідають матеріалам справи, оскільки поліцейським чітко запропоновано та зазначено назву медичного закладу, а саме Знам`янська центральна районна лікарня.

Доводи захисника про те, що газоаналізатор у поліцейських відсутній також не приймаються до уваги, оскільки ОСОБА_1 категорично відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, при цьому чиним законодавством не передбачено демонстрацію газоаналізатора ані особі, ані фіксування такої демонстрації на відеозапис.

Щодо доводів захисника про те, що направлення в заклад охорони здоров`я не вручено ОСОБА_1 , то слід зазначити, що вручення безпосередньо особі такого направлення також не передбачено законом, при цьому вказане направлення міститься у матеріалах справи. Разом з цим, ставити під сумнів наявність цього направлення на час складання протоколу стосовно ОСОБА_1 у суду немає.

Не заслуговують на увагу і доводи про те, що поліцейські обмежували свободу ОСОБА_1 не даючи переміститися в найближче укриття під час сигналу повітряної тривоги, оскільки ОСОБА_1 про це поліцейським не повідомляв, не зауважував про необхідність слідувати до найближчого укриття.

Доводи захисника про те, що поліцейські постійно перебувають біля ОСОБА_1 обмежуючи його пересування, то вказана обставина не вплинула на правильність складення матеріалів щодо нього та правильність прийняття рішення судом. Більш того, такі дії поліцейських зумовлені пропонованою ОСОБА_1 працівникам поліції неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів, і як наслідок виклику на місце події слідчо оперативної групи.

Апеляційні доводи про порушення працівниками поліції вимог законодавства щодо проведення огляду ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння та щодо оформлення матеріалів справи, не заслуговують на увагу, оскільки матеріали провадження не містять відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.

Доводи захисника про те, що відеозапис не є безперервним, а тому не може бути прийнятий у якості доказу не заслуговують на увагу. Так відеозапис хоча і міститься на одинадцяти файлах, проте, не переривається у часі та містить послідовність подій під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , його відмови від проходження огляду та складання матеріалів. Наявність відеозапису проведення слідчих дій не спростовують висновок судді місцевого суду про порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів апеляційний суд дійшов висновку, що твердження захисника з про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються, як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Враховуючи наведене, постанова судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 березня 2025 року стосовно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити захиснику Юхименко Наталії Вікторівні строк на апеляційне оскарження постанови Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 березня 2025 року стосовно ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу захисника Юхименко Наталії Вікторівні залишити без задоволення, а постанову Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 березня 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.Я. Ткаченко