Справа номер 171/1482/25
Номер провадження 3/171/712/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10.06.25 м.Апостолове Суддя Апостолівського районного суду Дніпропетровської області Ліпчанський С.М., розглянувши матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, посвідчення водія НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 307664 від 21.04.2025 року водій ОСОБА_1 11.04.2025 року о 16 годині 43 хвилин по вул. Шкільній в с. Федорівка керував транспортним засобом - мопедом DELTA, без д.н.з., при цьому не маючи права керування транспортними засобами, так як не мав посвідчення водія відповідної категорії, повторно протягом року вчинив порушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП, чим порушив вимоги пп. а) п. 2.1а ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, неприбуття в судове засідання особи, що притягується до відповідальності, не перешкоджає судовому розгляду справи за його відсутністю.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутньою на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки здійснення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

У цій справі дії особи, що притягується до адміністративної відповідальності, на переконання суду, спрямовані на затягування провадження, та прямо указують на те, що така особа добросовісно не користується належними їй процесуальними правами, прямо ігнорує наявні у неї процесуальні обов`язки.

Зважаючи на правила ст.ст.268, 277 КУпАП, у зв`язку з тим, що в справі є достатні дані про обізнаність особи зі своїми правами, суд вирішив розглядати справу у відсутності ОСОБА_1 , вважаючи, що за наведених обставин його право на захист порушено не буде.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, повністю підтверджується наступними доказами.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 307664 від 21.04.2025 року, з якого слідує, що він був складений поліцейським безпосередньо на місці пригоди, та в ньому зафіксовано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом. Даний протокол складений з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, виготовлений на спеціальному бланку та має підписи посадової особи, яка його склала, ОСОБА_1 від підпису відмовився. Крім того, правопорушник власноручно зазначив у поясненнях які долучені до протоколу, що «він знає про те,що позбавлений права керування транспортними засобами на 5 років».

Витягом з «ІП АРМОР», в якому зазначено, що на ОСОБА_1 накладено стягнення 12.02.2025 за вчинення адміністративного правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП у виді штрафу у сумі 40800 грн. з позбавленням права керування на 5 років.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

За таких обставин доходжу до висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП України при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, визначених ст.ст. 34, 35 КУпАП, не встановлено.

Враховуючи обставини справи, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, з метою подальшого запобігання скоєння порушення в майбутньому, вважаю за необхідне застосувати відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції статті з позбавленням права керування транспортними засобами, як такого, що буде достатнім для виправлення правопорушника.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відтак з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 605,6 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 36, 40-1, 126 ч. 5, 268, 283-289 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 40800 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Роз`яснити, що штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу.

Постанова в порядку провадження по справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Сергій Миколайович Ліпчанський

Дата документу 10.06.2025