1Справа № 335/5467/25 3/335/1545/2025
ПОСТАНОВА

про накладення адміністративного стягнення

10 червня 2025 року суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя Соболєва І.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

Неповнолітній ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за таких обставин.

25.05.2025 о 22:12 год. в м. Запоріжжі, вул. Антенна, 2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Опель Вектра», д.н. НОМЕР_2 , не маючи права керування транспортним засобом відповідної категорії, не отримавши посвідчення водія відповідної категорії.

Власними діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.1а Правил дорожнього руху України (далі ПДР України).

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 під час розгляду справи вину визнав, про що зазначив у відповідній заяві.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходжу таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП органи національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, зокрема, передбачені частинами першою, другою і четвертою статті 126 КУпАП.

В цей же час ч. 1 ст. 221 КУпАП визначено, що судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають всі справи про адміністративні правопорушення, вчинені особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років.

ОСОБА_1 є особою віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, а тому дана справа підвідомча (підсудна) суду, а не органам національної поліції.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії.

Згідно з п. 2.1а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною другою статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення достовірно підтверджується такими доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 341632 від 25.05.2025; коткою обліку адміністративного правопорушення; рапортом працівника поліції від 26.05.2025; довідкою з бази даних «Адмінпрактика» інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», з якої випливає, що неповнолітній ОСОБА_1 водійське посвідчення не отримував; відеозаписами працівників поліції на диску для лазерних систем зчитування.

Вищезазначені докази, на переконання суду, є допустимими, достатніми та достовірними, оскільки підтверджують обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи викладене, доходжу висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до ст. 13 КУпАП до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 241 цього Кодексу.

Однак, у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 1734, 174, 1831, 185, 190195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 241 цього Кодексу.

При визначенні того, чи слід застосувати до ОСОБА_1 заходи впливу, передбачені ст. 241 КУпАП, чи останній повинен відповідати на загальних підставах, слід взяти до уваги підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди в такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета адміністративного стягнення в такому випадку набуває особливого значення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є неповнолітньою особою віком від 16 до 18 років, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, яке вочевидь є серйозними, оскільки стосується порушення правил безпеки дорожнього руху, а тому з урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника, до ОСОБА_1 не підлягають застосуванню заходи впливу, передбачені ст. 241 КУпАП.

Тому, ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності на загальних підставах.

Суд при накладанні стягнення враховує конкретні обставини по справі, ступінь суспільної небезпеки правопорушень.

Відповідно до вимог статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

З урахуванням встановлених обставин суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч. 2 ст. 126 КУпАП розміром 3 400 грн.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 122, 126 КУпАП, керуючись ст.ст. 7, 9, 13, 23, 24, 24-1, 27, 29, 33, 34, 35, 38, 221, 268, 276, 277, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави розміром 3 400 (три тисячі чотириста) грн 00 коп. (Отримувач: ГУК у Запорізькій області/Запорізька обл./21081300, Код отримувача: (ЄДРПОУ) 37941997, Номер рахунку (IBAN): UA0008001 Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету: 21081300).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір розміром 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп. (Отримувач: ГУК у м.Києві/м. Київ/22030106, Код отримувача: (ЄДРПОУ) 37993783, Номер розрахунку (IBAN): UA0026001, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету: 22030106, Символ звітності: 256).

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 3001 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

Суддя І.П. Соболєва