Справа № 191/1573/25
Провадження № 3/191/574/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року м. Синельникове

Суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Окладнікова О.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , Фізичної особи-підприємця, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ;

за ч.1 ст.155-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

03.04.2025 року з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла справа з протоколом про адміністративне правопорушення №524 від 14.03.2025 року, складений відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.155-1 КУпАП, в якому зазначено, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 04.03.2025 року о 14:25 годині в магазині-кафетерії, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , провела розрахункові операції без застосування реєстраторів розрахункових операцій та без видачі відповідного розрахункового документа встановленої форми, та не вела обліку товарних запасів у встановленому законодавством порядку на складах та/або за місцем реалізації, здійснення продажу товарів (послуг), які не відображені в такому обліку, чим порушила п.1, 2, 12 ст.3 Закону України від 06.07.1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (зі змінами та доповненнями).

26.05.2025 року від захисника адвоката Мороз В.С. надійшло клопотання про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 , у зв`язку із відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП. У своєму клопотанні адвокат зазначила, що протокол та матеріали, які були подані Головним державним інспектором відділу фактичних перевірок ГУ ДПС у Дніпропетровській області до суду, є такими, що не відповідають законодавству України, складено с порушенням процесуальних норм та такими, що не відображають та не мають підтверджень та доказів вчинення правопорушення Так, до початку фактичної перевірки, яка відбулася 04.03.2025 року, посадовою особою ГУ ДПС в Дніпропетровській області, яка склала протокол: не було пред`явлено направлення на проведення перевірки; не вручено копію Наказу про проведення фактичної перевірки, як того вимагає Податковий кодекс України; не пред`явлено службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області жодним чином не обґрунтовано, що саме зумовило необхідність проведення перевірки та отримання якої саме інформації стало приводом для її проведення. Законність проведення фактичної перевірки податковим органом може бути дотримана лише у разі виконання всіх вимог передбачених Податковим кодексом України. В протоколі вказано «проведення розрахункових операцій без застосування реєстратора розрахункових операцій та без видачі відповідного розрахункового документу встановленої форми», однак не вказано, які саме товари та за якою ціною було реалізовано без застосування реєстратора розрахункових операцій та без видачі відповідного розрахункового документу встановленої форми. В той же час в акті фактичної перевірки, який долучено до протоколу, міститься інформація про те, проведення контрольної розрахункової операції при продажу товару горілка «Зелений день» 1 пл., 0,7 л за ціною 180,00 грн, на загальну суму 180,00 грн, а сума готівкових коштів на місці проведення розрахунків з урахуванням проведеної контрольної розрахункової операції складає 200,00 грн. Також в Акті фактичної перевірки не зазначено ким саме отримано кошти в сумі 200,00 грн та чи має ця особа повноваження реалізовувати товар, а також чи має дана особа відношення до магазину-кафетерію ФОП ОСОБА_1 . Крім того, в Акті не міститься жодних відомостей про особу, яка придбала даний товар. Інспектором ДПС не проведено опису готівкових коштів, що знаходилися на місці проведення розрахунків. Факт отримання товару та отримання за нього коштів взагалі не підтверджено жодним доказом. Жодних доказів, окрім словесно описаних обставин щодо проведення контрольної розрахункової операції, а ні в Акті, а ні в протоколі не міститься. Жодних фото- чи відеозаписів, щодо проведення контрольної розрахункової операції в матеріалах справи не міститься. Свідки або поняті, які могли б підтвердити або спростувати факт правопорушення також відсутні. Так, Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області не надано жодних доказів, які б підтверджували подію правопорушення, яке нібито було вчинено при фактичній перевірці 04.03.2025 року о 14.25 год. у магазині-кафетерії за адресою АДРЕСА_2 . Як зазначено в Акті фактичної перевірки, перевірка проводилася в присутності ОСОБА_2 , у якої відсутні оформлені трудові відносини з ФОП ОСОБА_1 . Проте, жодних пояснень від ОСОБА_2 в матеріалах справи не міститься, як і не міститься даних, яке відношення остання має до магазину-кафетерію, в якому відбувалася перевірка та з яких підстав вона перебувала в момент перевірки в даному місці, які функціональні обов`язки здійснювала, а також матеріали справи не містять жодних відомостей про те чи була ОСОБА_2 наділена повноваженнями реалізації товару та чи була взагалі допущеною до касово-розрахункових операцій. Крім того, не визначено, чи є ОСОБА_2 особою, в присутності якої взагалі може проводитися перевірка. Акт фактичної перевірки від 14.03.2025 року містить перелік додатків, де вказано, що до акта перевірки додаються копія вимога перевіряючих, опис готівки, Х-звіт терміналу та акт відмови, проте до матеріалів судової справи дані додатки не долучено.

У сьогоднішнє судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, від її адвоката надійшла заява про розгляд справи без їх участі, зазначила, що ОСОБА_1 своєї провини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає, та просить закрити провадження у справі у зв`язку із зв`язку із відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі внаслідок відсутності події і складу адміністративного правопорушення з наступних підстав.

17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), тому вона є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

У контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

З огляду на викладене, за відсутності інших об`єктивних джерел фактичних даних про обставини, що підлягають доказуванню в цій справі, дані, що відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №524 від 14.03.2025 року, складеного відносно ОСОБА_1 , встановлено, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 04.03.2025 року о 14:25 годині в магазині-кафетерії, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , провела розрахункові операції без застосування реєстраторів розрахункових операцій та без видачі відповідного розрахункового документа встановленої форми, та не вела обліку товарних запасів у встановленому законодавством порядку на складах та/або за місцем реалізації, здійснення продажу товарів (послуг), які не відображені в такому обліку, чим порушила п.1, 2, 12 ст.3 Закону України від 06.07.1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (зі змінами та доповненнями).

Частиною першою статті 155-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

До складу адміністративного правопорушення входять: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона.

Виходячи з положень ст. 155-1 КУпАП, суб`єктом даного адміністративного правопорушення може бути як посадова особа, так і громадянин, який здійснює торгівлю.

Відповідальності за вчинення правопорушення, яке інкримінують ОСОБА_1 , підлягають особи, які здійснюють розрахункові операції та посадові особи.

До матеріалів справи долучено Акт фактичної перевірки від 14.03.2025 року, який стосується перевірки ФОП ОСОБА_1 . Однак, до справи не долучено документи, які підтверджують, що ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 155-1 КУпАП.

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення та доданий акт не містять відомостей про те, кому здійснювався продаж товару. Не зазначено й свідків правопорушення, тобто осіб, які б підтвердили факт здійснення продажу товару без застосування РРО.

Крім того, у долученому до протоколу про адміністративне правопорушення акті викладена інформація про факт, встановлений в ході перевірки, зокрема проведення контрольної розрахункової операції без застосування реєстратора розрахункових операцій (програмного реєстратора розрахункових операцій, розрахункової книжки) при продажу товарів (наданні послуг): горілка «Зелений день», 1 пл., 0,7 л за ціною 180,00 грн.

Згідно з розділом 4.5 вказаного акту, до нього додаються, зокрема: копія вимоги перевіряючих на 1 арк., опис готівка на 1 арк., Х-звіт терміналу на 1 арк., однак, в матеріалах справи відсутні вказані додатки, жодних інших доказів, що достовірно підтверджують викладені в акті обставини, в судовому засіданні не встановлено.

Суд вважає, що акт перевірки не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб`єкта господарювання, й не є обов`язковим рішенням суб`єкта владних повноважень. Акт перевірки це документ, в якому зафіксовано факти та оціночні судження осіб, що її проводили, тому до акта можуть висуватися лише ті вимоги, що стосуються доказів.

Таким чином, суду не надано доказів, що достовірно підтверджують факт виявленого правопорушення.

Тому, суд не знаходить підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП України через відсутність в її діях події та складу даного адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю внаслідок відсутності події та складу правопорушення.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст.40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 247, 245, 251, 280, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

задовольнити клопотання захисника адвоката Мороз Вікторії Сергіївни про закриття провадження у справі.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.155-1 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження.

Суддя О.І. Окладнікова