Справа № 467/769/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2025 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді Явіци І.В.

з участю секретаря судового засідання Рожкової Т.М.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с-ща Арбузинка Первомайського району Миколаївської області, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого підсобним робітником в ТОВ «Тепличний комбінат «Західний»; відомості про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні,

за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

23 травня 2025 року о 20 год. 56 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи на АДРЕСА_2 , зателефонував на спецлінію 102, висловлюючись нецензурною лайкою в бік оператора лінії, чим порушив громадський порядок.

Дії ОСОБА_1 уповноваженою на складання протоколу особою кваліфіковані за ст.173 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 відображені у протоколі обставини, у тому числі щодо часу, місця та способу вчинення правопорушення, визнав повністю.

Проте, не погодився із кваліфікацією своїх дій за ст. 173 КУпАП, посилаючись на те, не мав на меті вчиняти хуліганські дії. Мав лише намір спонукати оператора спецлінії 102 належно виконувати свої обов`язки.

Пояснив, що посварився із своєю дружиною, у зв`язку з чим вона викликала працівників поліції, повідомивши їм, що вчиняється насильство відносно мого батька.

Як прибули працівники поліції, то розмовляли з батьком і зрозуміли, що ніякого насильства відносно нього він не вчиняв.

Коли поліцейські поїхали, а дружина поїхала до м. Південноукраїнськ, він, свою чергу, зателефонував на спецлінію 102, аби приїхали працівники поліції і склали протокол на дружина за наклеп на нього.

Під час телефонного дзвінка оператор почав питати, чому, до кого і навіщо їхати. Оскільки це його не стосується оператора спецлінії, то він вжив намагався йому пояснити про необхідність направити поліцейських за викликом, а не розпитувати про обставини справи.

Нецензурної лайки не вживав.

Додав, що хотів надати свої пояснення поліцейським, які складали протокол про адміністративне правопорушення, однак, вони не хотіли його слухати і поїхали. Від підпису протоколу не відмовлявся. Його копії йому не надали.

Суд, у свою чергу, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, дослідивши матеріали справи у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд установив наступне.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення, серед іншого, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

А положення статті 280 КУпАП зобов`язують орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такі висновки, зокрема, суд має зробити на підставі доказів, як то, будь яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, й протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. ( ст. 251 КУпАП).

У цьому провадженні суд зробив висновки про учинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, на підставі наступних доказів.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №720894 від 23 травня 2025 року підтверджуються обставини щодо часу, місця, способу та обставин учинення правопорушення.

Загалом протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП стосовно свого змісту, у тому числі й зазначення кваліфікуючих ознак інкримінованого правопорушення, що виключає можливість визнання його недопустимим доказом.

Пояснення ОСОБА_1 стосовно того, що в нього не відібрали пояснення, суд розцінює, як обраний ним спосіб захисту.

Зокрема, протокол містить відмітку про відмову ОСОБА_1 від його підписання, що відповідає вимогам ч.3 ст. 256 КУпАП.

Крім цього, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не заявляв в суді клопотання про надання строку для ознайомлення з матеріалами справи.

Відповідно, суд не знаходить підстав для визнання протоколу про адміністративне правопорушення недопустимим доказом.

До протоколу додано аудіо запис розмови ОСОБА_1 на спецлінію 102, який досліджено в судовому засіданні та з якого слідує, що факт використання останнім ненормативної лексики в бік оператора лінії.

Вирішуючи питання про наявність у дії ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, суд виходив із слідуючого.

Відповідно, згідно з диспозицією статті 173 КУпАП об`єктивну сторону складу дрібного хуліганства становлять такі альтернативні діяння: 1) нецензурна лайка в громадських місцях; 2) образливе чіпляння до громадян; 3) інші подібні дії, за умови, що кожне із цих діянь порушує громадський порядок і спокій громадян, а обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього правопорушення є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії. При цьому норма статті 173 КУпАП не дає однозначного визначення, що саме підпадає під поняття «інших подібних дій», що порушують громадський порядок і спокій громадян, та в чому саме проявляється хуліганський мотив дій особи, а тому це потребує з`ясування і конкретизації у кожній справі, яка вирішується судом ( постанова ВСУ від 27.04.2015 у справі № 5-7к15).

При хуліганстві об`єктом захисту є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством, і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

За зовнішнім виявом (набором фактів) хуліганство певним чином схоже на ряд інших діянь, зокрема найбільше на ті з них, які посягають на здоров`я, честь та гідність людини, її майно. Однак схожість цих діянь не завжди може бути підставою для визнання їх однаковими (рівнозначними).

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші зазначені вище об`єкти захисту. Зміст та спрямованість цього діяння висновуються із характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між такою особою та потерпілим.

Особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Спонукання вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки (постанова ВСУ від 04.10.2012 у справі № 5-7к12).

У даному випадку, ОСОБА_1 , спілкуючись з оператором лінії 102 використав незначний привід для застосування нецензурної лайки, тим самим порушив нормальне функціонування органу поліції, і тим самим порушив громадський порядок, оскільки оператор лінії приймає дзвінки від громадян, повідомляє про правопорушення та події і має оперативно реагувати на інформацію, яку отримує.

З огляду на викладене, у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 173 КУпАП, так як він, з хуліганських мотивів вживав нецензурну лайку, чим порушив громадський порядок.

Тому у ракурсі установлених фактичних обставин справи шляхом встановлення юридично значущих ознак, визначення правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненої дії інкримінованому складу правопорушення, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого 173 КУпАП.

А докази, на підставі яких суд зробив такі висновки, є належними, оскільки вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у цьому провадженні і мають для нього значення, а також допустимими, так як підстав вважати, що вони отримані з порушенням встановленого законом порядку немає, принаймні, протилежного судом не виявлено та іншими особами не доведено.

Будь яких інших доказів в ході судового розгляду здобуто не було та суду не надано.

Обставин, що виключають адміністративну відповідальність, передбачених ст.ст. 18-20 КУпАП, у цьому провадженні суд не установив.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення суд відповідно до вимог ст. 33 КУпАП враховує: характер вчиненого, правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, пом`якшують і обтяжують відповідальність і вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції 173 КУпАП у виді штрафу.

На підставі ст. 40-1 КУпАП із ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню й судовий збір у розмірі 605,50 грн., розмір якого передбачений ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

З цих мотивів, керуючись ст.ст.33, 283,284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 визнати виннним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 51 (п`ятдесят одна) грн. 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 50 коп.

Відповідно до ст.308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першоюстатті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповіднійстатті цього Кодексута зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.(ч.1ст.307 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на неї.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня її винесення.

Суддя Ірина Явіца