Справа № 136/321/25
Провадження № 33/801/542/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шпортун С. В.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В.В., з участю секретаря судового засідання Кашпрук М. Г., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Липовецького районного суду Вінницької області від 16 квітня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Липовецького районного суду Вінницької області від 16 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

У постанові суду зазначено, що 08 лютого 2025 року о 17 год 07 хв по вул. Вінницька в с. Приборівка Вінницького р-ну Вінницької обл. водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Опель Астра», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння, чим порушив п.2.9. ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 130 ч. 1 КУпАП.

При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції та винесення її за неповного дослідження обставин справи, просив постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що у справі відсутні докази керування ним транспортним засобом. Відповідно до акту огляду на стан сп`яніння він перебував у тверезому стані.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, 08 лютого 2025 року з 17 год 12 хв. до 18 год 01 хв. проводився обшук його автомобіля, а з 18 год 41 хв до 20 год 59 хв проводився обшук за місцем його проживання, що спростовує докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

До того ж дозвіл на обшуки надавала суддя Шпортун С. В., яка розглядала цю справу, що свідчить про її упередженість під час судового розгляду.

Також суд першої інстанції належним чином не повідомив ОСОБА_1 про судові засідання, чим було порушено його права.

Окрім того у апеляційній скарзі Фурман І. О. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник апеляційну скаргу підтримали з посиланням на викладені у ній підстави.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, доводи його захисника, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Оскаржувана постанова винесена 16 квітня 2025 року. Зі змісту постанови видно, що ОСОБА_2 присутній у судовому засіданні не був. Відомостей про вручення ОСОБА_2 копії постанови матеріали справи не містять.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що з метою недопущення позбавлення ОСОБА_2 права на доступ до правосуддя та на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, строк на подання апеляційної скарги можливо поновити.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційний суд виходить із такого.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до положень п. п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема - пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції є: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відповідно до пункту 4 Розділу І Інструкції є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Із аналізу вказаних норм слідує, що підставою для проведення огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є наявність у поліцейського підстав вважати, що водій перебуває у такому стані на основі виявлених ознак сп`яніння.

Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

При цьому згідно із вимогами пункту 11 Розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

За частиною 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

Відповідно до протоколу від 08 лютого 2025 року серії ПДР № 242119, 08 лютого 2025 року о 17 год 07 хв по вул. Вінницька, 2 в с. Приборівка Вінницького р-ну Вінницької обл. водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Опель Астра», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі у лікаря-нарколога та підтверджується висновком медичного закладу № 0080, чим порушив п.2.9. ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 130 ч. 1 КУпАП.

У протоколі ОСОБА_2 власноруч зазначив, що пояснення надасть у суді (а. с. 2).

У направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції зазначено, що 08 лютого 2025 року ОСОБА_1 був направлений на огляд до КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР (а. с. 3).

У акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів зазначено результат огляду ОСОБА_2 негативний, 0,00 проміле (а. с. 4).

Відповідно до висновку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР від 08 лютого 2025 року №0080 ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння: канабіс, амфетамін позитивно (а. с. 5).

До матеріалів справи також долучено відеозаписи із нагрудної камери поліцейського, на яких зафіксовано як о 17 год 06 хв працівники поліції зупиняють автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . Поліцейський представляється, повідомляє, що автомобіль зупинено через те, що водій не увімкнув покажчик повороту. Просить пред`явити документи.

О 17 год 08 хв працівники поліції повідомляють, що у ОСОБА_1 наявні ознаки сп`яніння, пропонують пройти огляд. Він погоджується продути «Драгер», результат о 17 год 09 хв. негативний.

Після цього працівники поліції повідомляють ОСОБА_1 , що його було зупинено у зв`язку із повідомленням, що у його транспортному засобі знаходяться речі, обіг яких заборонено. Після цього працівники поліції ознайомлюють ОСОБА_1 із ухвалою слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку з метою виявлення та вилучення наркотичних засобів у транспортному засобі та домоволодінні ОСОБА_1 . Далі зафіксовано проведення обшуків.

Після цього о 21 год 29 хв працівники поліції пропонують пройти освідування на стан наркотичного сп`яніння, ОСОБА_2 погоджується.

О 22 год 01 хв ОСОБА_2 доставляють у заклад охорони здоров`я для проходження огляду. Результат огляду позитивний на амфетамін, канабіс.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги повністю спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом зафіксовано на відеозаписі.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до відомостей у акті огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 перебував у тверезому стані, апеляційний суд відхиляє, оскільки у акті зафіксовано результати огляд на стан алкогольного сп`яніння, у той час як ОСОБА_2 інкримінується керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Також необґрунтованими є доводи ОСОБА_1 про те, що відповідно до матеріалів кримінального провадження 08 лютого 2025 року з 17 год 12 хв. до 18 год 01 хв. проводився обшук його автомобіля, а з 18 год 41 хв до 20 год 59 хв проводився обшук за місцем його проживання, що спростовує докази його винуватості, адже у протоколі зазначено, що він керував транспортним засобом о 17 год 07 хв.

Твердження у апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , не повідомивши його про час та місце засідань, апеляційний суд вважає необґрунтованими, адже на зареєстровану адресу місця проживання ОСОБА_1 та адресу, повідомлену ним працівникам поліції при складенні протоколу, місцевий суд неодноразово надсилав повістки (а. с. 11-13), втім вони повернулися до суду без вручення із відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою».

З огляду на встановлені обставини справи апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на уникнення відповідальності та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди із ними.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 26 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 08 лютого 2025 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведено повністю та поза розумним сумнівом, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення його до адміністративної відповідальності. Твердження скаржника про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, не пропущені.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 245, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на подання апеляційної скарги на постанову Липовецького районного суду Вінницької області від 16 квітня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Липовецького районного суду Вінницької області від 16 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Оніщук