Справа № 750/6131/25
Провадження № 3/750/2120/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2025 року м. Чернігів

Суддя Деснянського районного суду м. Чернігова Сапон А.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Відносно ОСОБА_1 складено протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, де зазначено, що він 20.04.2025 о 19.05 год. в м. Чернігові по вул. Шевченка, 114, керував транспортним засобом марки «Kia Optima» номерний знак НОМЕР_1 із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та відмовився від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, до початку судового засідання надав письмові пояснення, в яких зазначив наступне.

20.04.2025 близько 19.05 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Kia Optima» номерний знак НОМЕР_1 по вул. Шевченка в м. Чернігові, не порушуючи Правила дорожнього руху. Його автомобіль був безпідставно зупинений працівниками поліції, в порушення вимог ст. 35 ЗУ «Про поліцію». На його запитання до поліцейських яка причина зупинки його транспортного засобу, останні повідомили, що у його транспортного засобу покажчики поворотів червоного кольору і що це є порушенням ДСТУ. Коли він запитав у поліцейських, який пункт ПДР він порушив, то поліцейські повідомили, що п. 1 ст. 35 ЗУ «Про поліцію». На його зауваження, що оголошена поліцейським підстава не є порушенням правил дорожнього руху, останній проігнорував його зауваження та почав звинувачувати його, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки у нього вбачається тремтіння пальців рук та запах алкоголю з порожнини рота. Оскільки працівники поліції не назвали йому дійсну причину зупинки його транспортного засобу, а також пункт правил дорожнього руху, який він порушив, відповідно до вимог ст. 35 ЗУ «Про поліцію», він вважав дії працівників поліції незаконними, а тому відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Також ОСОБА_1 зазначає, що вказані працівником поліції ознаки алкогольного сп`яніння є надуманими, оскільки під час спілкування з працівниками поліції, він вів себе адекватно, чітко відповідав на всі запитання працівників поліції, а також демонстрував їм, що не має ніякого тремтіння пальців рук і це підтверджує відозеозапис. У зв`язку з чим, він вважає дії працівників поліції незаконними та просить закрити відповідне провадження за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вирішуючи питання щодо можливості проведення судового розгляду за відсутності ОСОБА_1 , суд виходить з того, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на особисту участь у розгляді її справи чи участь її адвоката, встановлене частиною першою статті 268 КУпАП, не є абсолютним.

Відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення за клопотанням таких осіб має корелюватися із завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, серед яких у відповідності до ст. 245 КУпАП, є своєчасне з`ясування обставин справи та вирішення її у точній відповідності з законом, тобто таке відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення не має перешкоджати розгляду справи із збереженням можливості притягнення особи до адміністративної відповідальності в межах строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, у випадку встановлення наявності складу адміністративного правопорушення в діях такої особи.

За змістом ст. 268 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП можуть розглядатися за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відтак, з метою дотримання необхідного балансу між забезпеченням права особи на участь у розгляді справи та самим розглядом справи з дотриманням, як строків розгляду справи судом, так і строку можливого притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП.

За змістом ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 6 Закону України «Про Національну поліцію» констатує, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачений виключний перелік підстав для зупинки транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 вказаної статті поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Згідно наявного в матеріалах справи відеозапису з бодікамери працівника поліції вбачається, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб «Kia Optima» номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Як повідомив співробітник поліції, підставою для зупинки такого транспортного засобу спочатку були встановлені на його авто червоні покажчики повороту, що є порушенням ДСТУ, а потім, що водій ОСОБА_1 нібито керував транспортним засобом без пристебнутого паска безпеки, чим порушив правила дорожнього руху.

Разом з тим, жодних доказів порушення водієм правил дорожнього руху або ж ДСТУ, які стали причиною зупинки транспортного засобу та можуть свідчити про дійсну підставу зупинки транспортного засобу, передбачену ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» до матеріалів справи не долучено.

Також, вразі дійсного порушення водієм правил дорожнього руху, працівниками поліції чомусь не долучено до матеріалів справи і відповідної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Таким чином, в разі безпідставної зупинки працівником поліції транспортного засобу, всі його наступні дії є незаконними та не відповідають вимогам ст. 35 Закону України «Про національну поліцію».

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 3 розділу І Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, на ознаки алкогольного сп`яніння водія вказують: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Описані в Інструкції ознаки алкогольного чи іншого сп`яніння водія повинні бути очевидними, а не удаваними.

Як вбачається з відеозапису, після зупинки поліцейськими транспортного засобу марки «Kia Optima» під керуванням ОСОБА_1 та під час спілкування з ним, у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та виражене тремтіння пальців рук.

Разом з тим з переглянутого відеозапису, у водія ОСОБА_1 не вбачається зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння. Навпаки, на відеозапису видно, що водій ОСОБА_1 перебуває у тверезому стані, усвідомлює свої дії, чітко вимовляє фрази.

При відсутності у водія ознак будь-якого сп`яніння, алкогольного чи наркотичного, вимога поліцейського про проходження медичного огляду на стан сп`яніння, є неправомірною і відмова від її виконання правових наслідків не породжує.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі «Кобець проти України».

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Лучанінова проти України», «Надточій проти України», беручи до уваги серйозність передбаченого ст. 130 КУпАП адміністративного стягнення, правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Також, в справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» ЄСПЛ встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Таким чином, на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження наявних в матеріалах справи доказів, керуючись принципами презумпції невинуватості, поваги до людської гідності, загальними принципами здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури та, враховуючи порушення працівниками поліції процесуального закону під час оформлення документів, суд вважає недоведеним належними та допустимими доказами наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій ОСОБА_1 допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку з чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (доктрина «плодів отруєного дерева» (рішення ЄСПЛ «Балицький проти України»).

При цьому, згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За таких обставин, виходячи з установленого, а саме недоведеності того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, дійсно керувала транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння, це не може бути підставою для притягнення її до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто є безпосередньою умовною для закриття провадження в справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого означеною нормою закону.

Керуючись ст.ст. 1, 7, 9, 23, 245, 247 п. 1, 253, 284 п. 3, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Закрити провадження в справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя А.В. Сапон