н/п 3/490/1737/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/3167/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2025 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Демінська О.І., секретар судового засідання Шафієв А.Д., за участі захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності адвоката Кузьміних І.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Миколаєва, з вищою освітою, неодруженого, працюючого на посаді директора ТОВ «Фрост-Миколаїв», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Як викладено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №306807 від 20.04.2025 року, 20.04.2025 року о 21:29 год. м. Миколаїв, вул. Велика Морська,60, водій транспортного засобу «ЗАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не був уважним та здійснив рух по автобусній смузі, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що рухався в крайній лівій смузі. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків. чим порушив вимоги п.п. 2.3.б, 10.1, 12.1 ПДР, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.

Також, як викладено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №306778 від 20.04.2025 року, 20.04.2025 року о 21:49 год. м. Миколаїв, вул. Велика Морська,60, водій транспортного засобу «ЗАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , керував транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу допомогою газоаналізатору Alcotest Drager 6810. Результат 1,22‰, тест №206.1. З результатом не згоден, тому було запропоновано пройти на стан алкогольного. сп`яніння в медичному закладі згідно висновку №599 водій перебуває у стані алкогольного огляд проводився Alcotest Drager. Результат 1,15 ‰, з результатом згоден, чим порушив п.2.9.а ПДР, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою суду від 03 червня 2025 року вказані матеріали об`єднані в одне провадження з присвоєнням єдиного порядкового номеру №490/3167/25 (номер провадження 3/490/1737/2025).

ОСОБА_1 винуватість свою у вчиненні адміністративних правопорушень заперечив, вказавши, що транспортним засобом він не керував. Пояснив, що 20.04.2025 р., на Пасху, ввечері вживав алкоголь. Оскільки був терміново викликаний на роботу, за кермо належного йому транспортного засобу Ланос сів його син, який того вечора і кермував автомобілем.

Повертаючись додому, їхали по вул. Велика Морська в напрямку вул. Соборна. В районі перехрестя з вул. Фалєєвська керований сином автомобіль зіткнувся з автомобілем Тойта, що рухався у попутному напрямку та повертав на перехресті ліворуч. Оскільки, син нещодавно отримав посвідчення водія та має недостатньо досвіду керування транспортними засобами, під час випередження автомобіля «Toyota» допустив зіткнення з його передньою лівою частиною. Після зіткнення транспортний засіб, яким керував син, зупинився приблизно за 10 м. від місця зіткнення.

З водієм Тойоти вони вирішили поліцію не викликати, домовилися про відшкодування збитків. Оскільки внаслідок зіткнення було пошкоджено колесо їх автомобіля, відправив сина на таксі до гаражу за колесом, а сам лишився біля автомобіля з потерпілим.

В цей час приїхали поліцейські, яких на місце події ніхто не викликав та які ймовірно їхали мимо, оскільки він домовився з водієм, що добровільно відшкодує завдані йому матеріальні збитки, що були спричинені внаслідок зіткнення.

Поліцейські оглядали транспортні засоби встановили, що він є власником автомобіля та незважаючи на те, що він вказав поліцейському, що не керував автомобілем, протокол за ст.124 КУпАП, оскільки його син був відсутній, було складено на нього. При цьому, оскільки у нього були ознаки алкогольного сп`яніння, він на вимогу поліцейського пройшов огляд на місці ДТП та в медичному закладі, де стан алкогольного сп`яніння було підтверджено.

Захисник Кузьміних І.М. в судовому засіданні просила провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, оскільки матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, про що подала до суду письмове заперечення, яке долучено до матеріалів справи.

Потерпілий ОСОБА_2 суду вказав, що 20.04.2025 року приблизно о 22:00 год. керуючи транспортним засобом «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Великій Морській зі сторони вул. Аркасівської, збирався здійснити поворот ліворуч на вул. Олексія Вадатурського. Автомобіль «ЗАЗ Ланос», що рухався в попутному напрямку у крайній лівій смузі руху, що призначена для руху для громадського транспорту, здійснив зіткнення з його транспортним засобом. Автомобіль «ЗАЗ Ланос» зупинився вже майже на вул. Захисників Миколаєва. З вказаного автомобіля вийшло двоє чоловіків. За кремом був той, що молодший, а старший вийшов з пасажирської сторони.

Внаслідок зіткнення транспортний засіб «Toyota» отримав пошкодження лівого крила, колеса, бамперу зліва і фари, порвало резину на колесі від удару, у звязку із чим він був сильно знервований, а у іншого автомобіля було пошкоджено колесо та нібито бампер з правої сторони. Європротокол на місці не складали, поліції не викликали, оскільки домовились про відшкодування матеріальної шкоди одразу на місці події. Старший залишився із ним, обговорюючи суму, яку мав відшкодувати, а молодший поїхав. Проте з`явилися працівники поліції, які оглянувши автомобілі та поспілкувавшись з ОСОБА_1 почали оформлювати протоколи про адміністративне правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 вказав суду, що саме він керував автомобілем у зазначений в протоколі час. 20.04.2025 року близько 17:00 год. йому зателефонував батько та сказав, що у нього на роботі відбулась якась поломка, у зв`язку із чим треба забрати та відвезти спеціалістів на роботу. За кермо батько, який вжив алкогольні напої, сісти не міг, тому попросив його відвезти його та спеціалістів на роботу. Повертаючись додому, рухаючись зі сторони Варварівського мосту в напрямку вул. Соборна по вул. Великій Морській він керував автомобілем батька. Врайоні перехрестя з вул. Фалєєвська його засліпив автомобіль, що їхав позаду, після чого він не впорався з керуванням та потрапив у ДТП, зіткнувшись з автомобілем Тойта, що рухався попереду та повертав ліворуч.

Після зіткнення вони з батьком вийшли з машини. Батько спілкувався з водієм Тойоти та вони домовилися не викликати поліцію, а сплатити гроші одразу. Оскільки батько залишився обговорювати суму відшкодування, яку належало привезти водію ОСОБА_4 , на їх автомобілі було сильно пошкоджено колесо та потребувало заміни, запаска в автомобілі була спущена, він сам поїхав на таксі в гараж за змінним колесом.

Коли він повернувся, то виявилося, що на батька склали протоколи про адміністративні порушення поліцейські.

Згідно до ст. 124 КУпАП диспозиція статті передбачає порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пунктом 2.9.а Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за вчинення таких дій передбачена відповідною частиною ст..130 КУпАП.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).

Згідно ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частині 2 статті 251 КУпАП).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу статей 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є: 1) керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного, наркотичного чи іншого); 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння; 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, коли особі інкримінується керування транспортним засобом у стані сп`яніння або відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, може бути будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст. 12 КУпАП), яка керувала транспортним засобом.

Тобто доказуванню підлягають такі обставини: 1) керування особою транспортним засобом та 2) перебування цієї особи у стані сп`яніння (наркотичного, алкогольного чи іншого) або відмова від проходження медичного огляду на стан такого сп`яніння.

У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

У постанові від 20 лютого 2019 року по справі №404/4467/16-а Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Згідно з дослідженим протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №306807 від 20.04.2025 року, стверджується, що 20.04.2025 року о 21:29 год. м. Миколаїв, вул. Велика Морська,60, водій транспортного засобу «ЗАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не був уважним та здійснив рух по автобусній смузі, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що рухався в крайній лівій смузі. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків. чим порушив вимоги п.п. 2.3.б, 10.1, 12.1 ПДР, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП

Також, згідно з дослідженим протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 306778 від 20.04.2025 року, стверджується, що 20.04.2025 року о 21:49 год. м. Миколаїв, вул. Велика Морська,60, водій транспортного засобу «ЗАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , керував транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу допомогою газоаналізатору Alcotest Drager 6810. Результат 1,22‰, тест №206.1. З результатом не згоден, тому було запропоновано пройти на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі згідно висновку №599 водій перебуває у стані алкогольного огляд проводився Alcotest Drager. Результат 1,15 ‰, з результатом згоден, чим порушив п.2.9.а ПДР, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Між тим, матеріали адміністративної справи не містять беззаперечних доказів того, що саме ОСОБА_1 20.04.2025 року керував транспортним засобом «ЗАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , в районі буд. № 60 по вул. Великій Морській в м.Миколаєві та припустився порушення ним під час керування транспортним засобом правил дорожнього руху, що утворювало б склад інкримінуємих йому адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП та ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, відеозапис, долучений працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення, досліджений судом, не містить даних щодо керування саме водієм ОСОБА_1 20.04.2025 року транспортним засобом ЗАЗ», номерний знак НОМЕР_1 .

З відеозапису з нагрудної камери поліцейського встановлено, що відеофіксація починається з моменту як працівники поліції, що присутні на місці дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортних засобів «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_2 , та «ЗАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , розпочинають фіксацію цих подій. При цьому поліцейський комусь (кого не видно на відеозаписі), що запитує чому є необхідність складання протоколу за наслідками ДТП, якщо досягнуто домовленості про відшкодування усіх збитків добровільно , на місці, повідомляє, що це є необхідним та вказує, що особа перебуває у стані алкогольного спяніння.

Допитані судом ОСОБА_1 , потерпілий ОСОБА_2 та свідок ОСОБА_3 стверджували суду, що автомобілем «ЗАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , в момент ДТП керував ОСОБА_3 та у зв`язку із домовленістю про відшкодування усіх збитків від ДТП одразу на місці поліцію на місце ДТП не викликали.

Даними відеозаписів та матеріалами справи такі твердження ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 та допитаного судом свідка ОСОБА_3 не спростовуються.

При цьому, пояснення свідка ОСОБА_3 , який є сином ОСОБА_1 , що притягується до адміністративної відповідальності, повністю узгоджуються з поясненнями, які надав суду потерпілий ОСОБА_2 , який в родинних стосунках з особою, що притягується до адміністративної відповідальності, не перебуває та був очевидцем подій, обставини щодо яких і викладені у протоколах про адміністративні правопорушення, у зв`язку із чим суд вважає їх достовірними.

Пояснення вказаних осіб щодо обставин ДТП, яка дійсно мала місце 20.04.2025 р., підтверджується дослідженими у справі доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР№306807 від 20.04.2025 р., схеми місця ДТП, складеної 20.04.2025 р. за участю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

З урахуванням наведеного, викладені в протоколах про адміністративне правопорушення дані, не можуть поза розумним сумнівом слугувати доказом керування ОСОБА_1 вищезазначеним транспортним засобом, в тому числі і в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до положень ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі №1-135/2018 (5846/17) зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Наведене у свої сукупності указує на недоведеність у ході провадження у цій справі факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а тому суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Статтею 7 КУпАП передбачено те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушення інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За такого, суд приходить до висновку щодо необхідності закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 247, ст.ст. 245, 251, 266, 280, 283-285 КУпАП -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративних правопорушень,передбачених ст. 124 та ч. 2 ст. 130 КУпАП, закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, за обставин, викладених у протоколах про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 306778 від 20.04.2025 року та серії ЕПР1 № 306807 від 20.04.2025 року.

Постанову може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом десяти днів особою, що притягнуто до адміністративної відповідальності, його захисником, потерпілим, його представником.

Суддя О.І. Демінська