ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 676/2372/25

Провадження № 33/820/400/25

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Смірнова В.В., за участю секретаря судового засідання Степанюка А.М., захисника Наталюка Н.М. в режимі відеоконференції, розглянувши апеляційну скаргу захисника Наталюка Н.М., який діє в в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 травня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , військовослужбовця,

визнано винуватим за ч. 3 ст. 172-11 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Не погодившись із таким судовим рішенням, захисник Наталюк Н.М., який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, прохав скасувати постанову Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 травня 2025 року і прийняти нову постанову, якою закрити провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-11 КУпАП на підставі ст. 22 КУпАП і обмежитись усним зауваженням.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що їм, як захисником вказувалась та надавались суду докази про причину відсутності ОСОБА_1 у військовій частині 02.04.2025р., а саме на відповідь заступника начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільські області Филима Б. за № 60995-2025 від 28.04.2025 року, однак, як поважну причину відсутності військовослужбовця ОСОБА_1 на ранковому шикуванні в/ч НОМЕР_2 02.04.2025 року судом першої інстанції не взято. Зазначає, що після завершення слідчих дій, які фактично тривали весь день 02 квітня 2025 року ОСОБА_1 не повернувся до військової служби, оскільки уже закінчився робочий день та у нього погіршився стан здоров`я і він не змін повернутись в той день до військової частини, а повернувся до свого місця проживання до покращення його стану здоров`я. На наступний день зранку уже був на військовій службі.

Крім того, апелянт зазначає, що ОСОБА_1 хворіє та має великі проблеми із психічними розладами та іншими психологічними станами, що підтверджується наданими виписками та медичними довідками. ОСОБА_1 періодично проходить лікування в госпіталі та Комунальному некомерційному підприємстві "Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги" Хмельницької обласної ради с.Скаржинці, Хмельницька обл., Хмельницький район. Вважає, що скоєне правопорушення є малозначним, оскільки ОСОБА_1 повернувся на службу після покращення його здоров`я.

ОСОБА_1 належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду, в не з`явився.

Вислухавши захисника Наталюка Н.М., дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд доходить висновку про задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до доповіді № 655/2003 від 03.04.2025 року командира військової частини НОМЕР_2 встановлено, що під час ранкового шикування близько 09 год. 30 хв. 02 квітня 2025 року, під час перевірки особового складу 60 роти резерву на території військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ), командиром 60 роти резерву військової частини НОМЕР_2 майором ОСОБА_2 виявлено відсутність без поважних причин на військовій службі в умовах особливого періоду (воєнного стану) військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_2 солдата резерву рядового складу 60 роти резерву ОСОБА_1 .

В подальшому, відповідно до повідомлення командира військової частини НОМЕР_2 від 03.04.2025 року № 655/2004 встановлено, що солдат ОСОБА_1 03.04.2025 року о 08 год. 45 хв., самостійно повернувся до розташування військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_1 .

01.04.2025 року о 11 год. 00 хв. солдат ОСОБА_1 змінився з добового наряду та мав прибути до військової частини НОМЕР_2 о 08 год. 30 хв. 02.04.2025 року проте не з`явився вчасно без поважних причин на військову службу та не повідомив про причини затримки свого безпосереднього командира майора ОСОБА_2 та проводив час на власний розсуд за адресою проживання ( АДРЕСА_1 ) до 08 год. 45 хв. 03.04.2025 року.

Таким чином, солдат ОСОБА_1 в період з 09 год. 30 хв. 02.04.2025 року по 08 год. 45 хв. 03.04.2025 року був відсутній без поважних причин на військовій службі тобто вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, а саме нез`явлення військовослужбовця вчасно без поважних причин на військову службу тривалістю до трьох діб.

Приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 172-11 КУпАП, суд першої інстанції виходив із того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується:

-протоколом про адміністративне правопорушення ЛВХ/К № 107 від 03.04.2025 року;

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 , з якого вбачається, що він 01.04.2025 року близько 11 год. 00 хв. після добового наряду направився додому на відпочинок за адресою проживання: АДРЕСА_2 і проводив час на свій власний розсуд. 02.04.2025 року близько 08 год. 30 хв. не прибув на ранкове шикування у в/ч НОМЕР_2 так як у нього погіршився стан самопочуття. Командира підрозділу про цей факт не повідомив, за медичною допомогою не звертався, займався вдома самолікуванням. 03.04.2025 року о 08 год. 45 хв. прибув до місця служби у в/ч НОМЕР_2 . Про відповідальність за порушення дисципліни, а саме нез`явлення на місце служби без поважних причин був проінструктований. Вину визнав, щиро розкаявся. В подальшому зобов`язався не допускати негідних вчинків;

-відповідно до доповіді командира в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_3 про самовільне залишення військової частини військовлужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації в/ч НОМЕР_2 солдатом ОСОБА_1 створено оперативну групу по розшуку військовослужбовця та організовано його пошук в межах Кам`янець-Подільського гарнізону (залізничний вокзал, автовокзал, місцеві розважальні заклади);

-згідно повідомлення командира в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_3 від 03.04.2025 року вбачається, що 03.04.2025 року о 08 год. 45 хв. солдат резерву взводу резерву рядового складу 60 роти резерву військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_1 , який 02.04.2025 року самовільно залишив військову частину (доповідь про СЗЧ від 03.04.2025 № 655/2003), самостійно повернувся до розташування військової частини.

При цьому, суд першої інстанції не взяв до уваги посилання сторони захисту адвоката Наталюка Н.М., на відповідь заступника начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільські області Филима Б. за № 60995-2025 від 28.04.2025 року, як поважну причину відсутності військовослужбовця ОСОБА_1 на ранковому шикуванні в/ч НОМЕР_2 02.04.2025 року, оскільки дана інформація лише констатує факт перебування ОСОБА_1 поза межами в/ч НОМЕР_2 , а саме його знаходження в період часу з 07 год. 30 хв. по 09 год. 51 хв. 02.04.2025 року на слідчих діях, що проведено слідчим СУ ГУНП в Тернопільській області Задорожним П.В., у кримінальному провадженні № 0000364 від 12.08.2024 року за ч.ч. 2,3 ст. 307 КК України, за адресою АДРЕСА_1 . При цьому з даної відповіді вбачається, що у ОСОБА_1 мобільний телефон не вилучався та слідчим не заборонялось ним користуватися. Після завершення слідчих дій о 09 год. 51 хв. 02 квітня 2025 року ОСОБА_1 не вчинив жодних спроб для повернення до військової служби, у військову частину НОМЕР_2 , не повідомив командування частини. Самостійно повернувся до її розташування лише 03.04.2025 року о 08 год. 45 хв.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками.

Дослідивши сукупність доказів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, його вина доведена.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Приписами статті 23 КУпАП встановлено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Малозначність як ознака адміністративного правопорушення характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу.

Питання про можливість або ж недоцільність звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення в кожному конкретному випадку вирішується правозастосовчим органом (посадовою особою).

У поданій до суду апеляційній скарзі апелянт вину ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні не заперечував та прохав суд звільнити його від відповідальності за малозначністю правопорушення.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, а саме, його разовість та короткий термін його вчинення, відсутність шкоди, дані про особу, той факт, що ОСОБА_1 хворіє та має великі проблеми із психічними розладами та іншими психологічними станами, але продовжує нести військову службу за контрактом, ступінь вини, наявність обставин, які пом`якшують відповідальність, а саме те, що травми ним отримані під час захисту Батьківщини 30 серпня 2022 року, апеляційний суд дійшов висновку про можливість у даному конкретному випадку, відповідно до вимог ст. 22 КУпАП, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційну захисника Наталюка Н.М., який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 слід задовольнити, постанову Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 травня 2025 року скасувати із закриттям провадження у справі.

На переконання судді апеляційного суду, застосування такого заходу, як усне зауваження, буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Враховуючи вищенаведене, оскаржувана постанова судді першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, з підстав, визначених ч. 2 ст. 284 КУпАП.

Керуючись ст. 22, 284, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника Наталюка Н.М., який діє в в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 травня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим за ч. 3 ст. 172-11 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень скасувати.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-11 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежитись усним зауваженням.

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі ч.2 ст. 284 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Вікторія СМІРНОВА