Номер провадження 3/754/1841/25
Справа №754/5917/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 червня 2025 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Коваленко І.І.

за участю секретаря судового засідання Івченка В.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , мешкає: АДРЕСА_2 .

за частиною першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

у судовому засіданні брали участь:

1. ОСОБА_1 (особа, яка притягається до адмін. відповідальності);

2. Дзяткевич А.В. (захисник);

3. Прокопов О.Е. (прокурор).

УСТАНОВИВ:

1.17 квітня 2025 року матеріали адміністративної справи були передані на розгляд головуючій судді.

2.Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 55, складеним 11 квітня 2025 року старшим оперуповноваженим в особливо важливих справах відділу документообігу адміністративних корупційних правопорушень управління запобігання адміністративній корупції Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України майором поліції Фірманов В., ОСОБА_1 інкримінується те, що він, припиняючи з 24.01.2024 діяльність на посаді заступника директора Державної установи "Центр інфраструктури та технологій Міністерства внутрішніх справ України" (юридичної особи публічного права) та будучи суб`єктом декларування відповідно до підпункту "а" пункту 2 частини першої статті 3 Закону України від 14.10.2014 № 1700-VII "Про запобігання корупції", суб`єктом згідно з Приміткою до статті 172-6 КУпАП, як особа яка припинила діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, в порушення вимог абзацу першого частини другої статті 45 Закону, несвоєчасно, без поважних причин подав 31.03.2024 о 18 год 08 хв, шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов?язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за період неохоплений раніше поданими деклараціями (далі - декларація типу "при звільненні"), чим вчинив адміністративне правопорушення, пов?язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 172-6 КУпАП.

3. ОСОБА_1 підписав протокол та надав пояснення, відповідно до яких свою вину не визнає.

4.Справа була призначена до розгляду на 08 травня 2025 року о 11:30.

5.08 травня 2025 року судове засідання було відкладено на 20 травня 2025 року за клопотанням захисника Дзяткевич А.В.

6.20 травня 2025 року захисник подала до Суду клопотання про закриття провадження у справі з підстав спливу строків накладення адміністративного стягнення, оскільки, виходячи з принципу "якості закону", практики ЄСПЛ та обізнаності уповноваженого органу (Державної установи "Центр інфраструктури та технологій Міністерства внутрішніх справ України" через публічний Реєстр декларацій) та відсутності у законодавством чіткого визначення, у цій днем виявлення правопорушення слід вважати днем 24.02.2024, тобто день, коли уповноважені особи могли виявити відсутність декларації). Відповідно до частини четвертої статті 38 КУпАП, адміністративне стягнення за корупційні правопорушення може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення.

7.Також захисник просила закрити провадження у справі, стверджуючи, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП, оскільки не доведено наявності умисної форми вини, яка є обов`язковою ознакою цього правопорушення, що підтверджується тим. Основні аргументи полягає в тому, що:

1)ОСОБА_1 не був належним чином поінформований про обов`язок подати декларацію протягом 30 днів після припинення діяльності, вважаючи, що для нього діє загальний річний строк подачі декларації - до 31.03.2024;

2)23 лютого 2024 року ОСОБА_1 самостійно створив та розпочав заповнення декларації. Після того, як було зрозуміло, що декларація "після звільнення" є відмінною від заповнення періоду ніж "щорічна", то ОСОБА_1 було запитано інформацію про доходи за період, що не охоплювався. Після отримання необхідної інформації, було подано декларацію;

3)Він самостійно подав декларацію під час періоду загального декларування до 01.04.2024. Національне агентство з питань запобігання корупції (НАЗК) не надіслало йому письмового повідомлення про факт неподання декларації, як того вимагає Наказ НАЗК № 539/21 від 20 серпня 2021 року;

4)протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не містить даних про форму його вини, яка, виходячи із визначення зазначеного у ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції" поняття корупційного правопорушення, характеризується лише умисною формою.

8.Окремо захисник наполягала на тому, що у Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України не було повноважень на ініціювання перевірки. Такими повноваженнями наділені виключно уповноважена особа Установи та працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов`язана зі здійсненням такої функції та в чітко визначенні строки.

9.Захисник також звертала увагу Суду, що в протоколі вказано, що дії ОСОБА_1 несуть негативні наслідки, підривають авторитет державних органів та шкодять суспільним інтересам та не можуть бути визнані малозначними, але при цьому, не наведено, яким чином відповідні дії, що полягають у поданні декларації пізніше лише на 35 днів, мали негативні наслідки та підривають авторитет державних органів. Водночас, захисник наголосила на тому, що ніхто не приховував відповідну інформацію надану в декларації, а жодних доказів щодо негативних наслідків чи порушення чиїхось прав суду не надано.

10.Захисник визнала, що несвоєчасне подання декларації мало місце, але підкреслює, що це сталось з причин, що не залежали від волі ОСОБА_1 , а, зокрема, через несвоєчасне отримання необхідної інформації.

11.Також захисник наголосила на тому, що у цій справі слід брати до уваги систематичну відсутність електроенергії упродовж період декларування, пов`язаного з регулярними відключеннями внаслідок недостатності електроенергії у період воєнного стану. Захисник просить враховувати і той факт, що громадяни зараз перебувають під систематичними обстрілами, що містить загрозу їх життю, а тому говорити про якісь негативні наслідки чи про підрив авторитету державних органів самим фактом поданням декларації на місяць пізніше є абсурдним та не справедливим щодо ОСОБА_1 .

12.У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник просили закрити провадження у справі. ОСОБА_1 вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав, пояснив, що несвоєчасно подав декларацію за період 24 дні 2024 року після звільнення не через умисел, спрямований на ухилення від подання такої декларації, а через відсутність необхідної інформації.

13.Прокурор Прокопов О.Е. у судовому засіданні зазначив, що у діях ОСОБА_1 наявні усі елементи складу адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, яке інкримінується особі. Він вважав доведеним несвоєчасне подання суб`єктом декларування декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та просив визнання винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП, та зазначав про необхідність накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу, заперечив малозначність правопорушення.

14.У судовому засіданні 20 травня 2025 року оголошувалась перерва до 03 червня 2025 року.

Опис обставин, установлених під час розгляду справи, та оцінка суду

15.Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

16.Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

17.Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами (стаття 251 КУпАП).

18.Згідно з абзацом другим статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статті 255 цього Кодексу.

19.Водночас, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

20.Суд з метою встановлення наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, заслухав поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, та прокурора, дослідив протокол про адміністративне правопорушення, та докази, що до нього додані.

(1) Чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні?

21.Суд встановив, що 08 листопада 2021 року ОСОБА_1 прийнято на посаду заступника директора, установивши, відповідно до наказу МВС України від 13.07.2016 № 656, посадовий оклад у розмірі 7209,00 грн та, відповідно до постанови КМУ від 30.08.2002 № 1298, надбавку за високі досягнення у праці в розмірі 50 відсотків посадового окладу, з двомісячним терміном випробування з 09 листопада 2021 року (доказ - наказ № 113 о/с від 08.11.2021).

22.24 листопада 2023 року перший заступник директора ДУ ЦІТ МВС України Семенчук О. повідомив ОСОБА_1 про майбутнє звільнення із займаної посади на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України з 24 січня 2024 року у зв`язку з ліквідацією відділу та скороченням посади. Крім того ОСОБА_1 запропоновано переведення на посаду провідного інспектора відділення адміністративно-господарського забезпечення відділу ресурсного забезпечення (доказ - повідомлення про звільнення від 24.11.2023, видане перший заступник директора ДУ ЦІТ МВС України Семенчук О.).

23. ОСОБА_1 звільнено з посади заступника директора ДУ ЦІТ МВС України, у зв`язку зі скороченням штату 24 січня 2024 року (доказ - витяг з наказу від 23.01.2024 № 25 о/с).

24.24 лютого 2024 року о 00:35 ОСОБА_1 подав декларацію "при звільненні" особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (охоплює період, який не був охоплений раніше поданими деклараціями) за період з 01.01.2023 - 31.12.2023.

25.31 березня 2024 року о 18:08 год. ОСОБА_1 подав декларацію "при звільненні" особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (охоплює період, який не був охоплений раніше поданими деклараціями) за період з 01.01.2024 - 24.01.2024.

26.ДУ ЦІТ МВС України листом № 25/280 від 04.02.2025 повідомило Національне агентство з питань запобігання корупції про факт несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме за період 2024 року ОСОБА_1 . Крім того у повідомленні зазначено, що повідомлення про необхідність подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування перед звільненням ОСОБА_1 надавалось засобами мобільного зв`язку.

27.Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 55 від 11 квітня 2025 року, що був складений старшим оперуповноваженим в особливо важливих справах відділу документообігу адміністративних корупційних правопорушень управління запобігання адміністративній корупції Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України майором поліції Фірманов В., ОСОБА_1 інкриміноване те, що вчинив адміністративне правопорушення, пов?язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 172-6 КУпАП, оскільки він, припиняючи з 24.01.2024 діяльність на посаді заступника директора Державної установи "Центр інфраструктури та технологій Міністерства внутрішніх справ України" (юридичної особи публічного права) та будучи суб?єктом декларування відповідно до підпункту "а" пункту 2 частини першої статті 3 Закону України від 14.10.2014 № 1700-VII "Про запобігання корупції" (далі - Закон), суб?єктом згідно з Приміткою до статті 172-6 КУпАП, як особа яка припинила діяльність пов?язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, в порушення вимог абзацу першого частини другої статті 45 Закону, несвоєчасно, без поважних причин подав 31.03.2024 о 18 год 08 хв, шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов?язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за період неохоплений раніше поданими деклараціями (далі - декларація типу "при звільненні").

28.Цей протокол підписав ОСОБА_1 . При складанні протоколу він надав пояснення і свою вину не визнав.

29.Суд, перевіряючи відповідні фактичні обставини, що зафіксовані в протоколі та з`ясовуючи чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясовуючи інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, виходить з такого.

30.Відповідно до частини першої статті 172-6 КУпАП несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

31.Відповідно до примітки до цієї статті суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

32.Згідно з абзацом першим частини другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

33.Така декларація подається за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, та містить інформацію станом на останній день такого періоду, яким є останній день здійснення діяльності. Під раніше поданими деклараціями розуміються декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону, крім декларації кандидата на посаду (пункт 2 Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції 08 листопада 2023 року № 252/23).

34. ОСОБА_1 , будучи посадовою особи юридичної особи публічного права, є суб`єктом декларування та суб`єктом правопорушення згідно з вимогами підпункту "а" пункту 2 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції".

35.Отже, ОСОБА_1 як суб`єкт, який з 24 січня 2024 року припинив виконання функцій держави, був зобов`язаний подати протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності (тобто, з 25.01.2024) за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (тобто за період з 01.01.2023 - 24.01.2024).

36.Таким чином, для ОСОБА_1 граничним терміном подачі декларації було 23 лютого 2024 року.

37.Натомість ОСОБА_1 за період з 01.01.2024 - 24.01.2024 подав лише 31 березня 2024 року о 18:08 год, що й стало підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення у цій справі.

38.Під час перегляду та дослідженні питання послідовності дій користувача Реєстру, які вчинив ОСОБА_1 , Суд встановив, що з 23 лютого 2024 року о 12:03 (вхід в "особистий кабінет") до 24 лютого 2024 року 00:35 він вчиняв дії з метою створення та подання відповідної декларації, проте подав її - лише за період з 01.01.2023 - 31.12.2023.

39.Суд встановив, що пізніше ОСОБА_1 подав декларацію "при звільненні" особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (охоплює період, який не був охоплений раніше поданими деклараціями) 31.03.2024 о 18:08 год, тобто з порушенням строку визначеним абзацом першим частини другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції".

40.Поважних причин, які перешкоджали б ОСОБА_1 вчасно подати декларацію перед звільненням, Суд не встановив.

41.Отже, ОСОБА_1 як суб`єкт декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, несвоєчасно подав декларацію при звільненні, що є порушенням вимог абзацу першого частини другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції", та вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке встановлена частиною першою статті 172-6 КУпАП.

42.Суд відхиляє твердження захисника про те, що несвоєчасне подання декларації відбулося з незалежних від волі ОСОБА_1 причин, зокрема, через відсутність особистого повідомлення про обов`язок декларування.

43.Суд зауважує, що як посадова особа, ОСОБА_1 мав прямий обов`язок подати відповідну декларацію згідно з абзацом першим частини другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції". Ця норма не передбачає необхідності письмового повідомлення для виникнення такого обов`язку. Крім того, ОСОБА_1 був ознайомлений з вимогами законодавства та мав змогу самостійно ознайомитися з порядком подання декларацій на офіційному сайті НАЗК.

44.Відповідно до вимог статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

45.Посилання захисника на відсутність письмового повідомлення ОСОБА_1 про факт неподання декларації та вимоги усунення порушення протягом 10 днів не впливають на склад адміністративного правопорушення. Письмове повідомлення від НАЗК є лише додатковим інструментом контролю, але не передумовою для виникнення відповідальності.

46.Твердження про відсутність всієї необхідної інформації у ОСОБА_1 також не може бути поважною причиною для неподання декларації у встановлений строк, оскільки за відсутності всієї інформації у встановлений строк пізніше суб`єкт декларування мав право і відповідну можливість за власною ініціативою одноразово подати виправлену декларацію упродовж 30 днів після дня подання первинної декларації шляхом створення та подання виправленої декларації до Реєстру.

47.Щодо аргументів захисту стосовно того, що Суд слід брати до уваги систематичну відсутність електроенергії упродовж періоду декларування, пов`язаного з регулярними відключеннями внаслідок недостатності електроенергії у період воєнного стану, а також той факт, що громадяни зараз перебувають під систематичними обстрілами, що містить загрозу їх життю, то Суд виходить з того, що ці обставини є загальновідомими і безумовно враховуються при ухваленні судового рішення.

48.Водночас, в конкретній справі відповідно до інформації про послідовність дій користувача "Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування", які вчинив ОСОБА_1 за період з 15 січня 2024 року до 1 квітня 2024 року, встановлено, що він 23 лютого 2024 року здійснив вхід до системи за допомогою кваліфікованого електронного підпису (КЕП), ознайомився з методичними настановами щодо заповнення документа та їх відображення, заповнив розділи декларації та 24 лютого 2024 о 00:35 подання документа підтверджено кваліфікованим електронним підписом (ЕЦП), документ подано.

49.Отже, у ОСОБА_1 була можливість подання декларації . Посилання на загальний контекст обстрілів не спростовує факту порушення строку подання декларації і не визнається за конкретних обставин поважною причиною.

50.Аргументи захисту щодо відсутності умислу у ОСОБА_1 на несвоєчасне подання декларації в аспекті складу адміністративного правопорушення, то Суд звертає увагу на те, що диспозиція норми частин першої статті 172-6 КУпАП не містить прямої вказівки на умисне чи необережне ставлення особи до діяння, як і не містить вказівок на настання шкідливих наслідків протиправного діяння, фізичної шкоди, яка могла бути завдана об`єкту посягання, тобто відповідальність настає лише за сам факт вчинення діяння. Адміністративне правопорушення, визначене частиною першою статтею 172-6 КУпАП, за своїм складом є формальним.

51.Необережна форма вини та відсутність шкідливих наслідків для охоронюваних законом прав та інтересів не впливає на наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статтею 172-6 КУпАП.

52.Водночас аргументи захисту щодо відсутності негативних наслідки, неможливості підриву авторитету саме поданням декларації на місяць пізніше та справедливості покарання стосовно ОСОБА_1 . Суд розгляне та оцінить під час вирішення питання про накладення адміністративного стягнення та встановлення ознак малозначності вчиненого правопорушення.

53.Посилання захисту на рішення у справі «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia), заява № 926/08, від 20 вересня 2016 року) в аспекті вимог до протоколу у справи про адміністративне правопорушення Суд визнає необґрунтованими, оскільки ЄСПЛ відповідні висновки не робив. Натомість ЄСПЛ в цих справах розглядав питання безсторонності (неупередженості) суду, коли КпАП не вимагає присутності прокурора на судовому засіданні та не передбачає особливих наслідків його відсутності на такому засіданні. ЄСПЛ зробив висновки, що відсутність сторони обвинувачення в усному засіданні може порушити питання за пунктами 1 і 3 статті 6 Конвенції, оскільки це може викликати сумніви щодо об`єктивної безсторонності суду, бо така відсутність спонукає суд зайняти місце сторони обвинувачення. Відсутність сторони обвинувачення вплинула на дію презумпції невинуватості під час судового розгляду і, як наслідок, на питання неупередженості суду першої інстанції, оскільки суд першої інстанції не мав іншого вибору, як взяти на себе завдання представлення - і, що більш доречно, нести тягар підтримки - обвинувачення під час усного слухання (пункти 72, 73).

54.Інш висновки були зроблені і в рішення у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04, від 30 травня 2013 року, на яку посилається захисник. Зокрема, в цій справі ЄСПЛ розгляд питання справедливого судового розгляду в аспекті того, чи було провадження в цілому, включаючи спосіб отримання та заслуховування доказів, справедливим, а також права особи бути негайно та детально поінформованою зрозумілою для неї мовою про характер та причину обвинувачення проти неї.

55.У цьому рішенні ЄСПЛ вказав, що «навіть якщо припустити, що заявницю було негайно поінформовано про правову кваліфікацію «обвинувачення» проти неї за статтею 19.3 КпАП, Суд не переконаний, що їй було надано достатню можливість для підготовки захисту через невизначеність щодо точних фактичних обставин дій чи бездіяльності, що їй інкримінувалися. Таким чином, Суд вважає, що заявниця не була належним чином поінформована про «характер та причину обвинувачення» проти неї та не мала «достатнього часу та можливостей» для підготовки свого захисту. Суд у цій справі дійшов висновку про порушення статті 6 §§ 1 та 3 Конвенції (пункти 117 -120).

56.У справі, що розглядається, бере участь прокурор. Особа, стосовно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, в суді мала захисника, мала можливість в змагальному процесі оспорити інформацію в протоколі про правопорушення, по суті, з формальної або процесуальної точки зору, під час розгляду справи суддею. Змагальність судового процесу дотримана, суд самостійно не збирав докази у справі за власною ініціативою. ОСОБА_1 поінформовано про правову кваліфікацію «обвинувачення» проти неї за частиною першої статті 172-6 КпАП та надано достатню можливість для підготовки захисту.

(2)Чи закінчилися на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП?

57.Суд не погоджується з доводами захисника щодо спливу строків накладення адміністративного стягнення, зважаючи на таке.

58.Відповідно до частини четвертої статті 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтею 51 та частинами третьою - шостою статті 164-14, статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

59.Хоча законодавство прямо не визначає "момент виявлення правопорушення", судова практика Верховного Суду (наприклад, постанова від 28.02.2019 у справі №149/2498/17) послідовно тлумачить цей момент як день, коли уповноважений орган, який має право складати протокол про адміністративне правопорушення, отримав будь-які відомості про можливе вчинення такого правопорушення.

60.Суд не вбачає підстав для відступу від цієї практики. При цьому, Суд наголошує, що з метою забезпечення правової визначеності та прав особи законодавець встановив присічний дворічний строк для притягнення до відповідальності, який відраховується з дня вчинення правопорушення, незалежно від того, коли його було фактично виявлено.

61.День виявлення правопорушення не день, коли порушення було скоєно, і тим більше не день, коли його могли або повинні були виявити. Захист помилково ототожнює "день виявлення" з "днем вчинення" правопорушення. Ці поняття мають різне правове значення. День виявлення правопорушення стосується моменту, коли уповноважений орган дізнався (стала відома інформація) про порушення, а день вчинення - це конкретний момент часу, коли фактично відбулася дія або бездіяльність (діяння), що становить склад правопорушення, тому за об`єктивних обставин уповноважений орган мав можливість та/або був зобов`язаний про нього дізнатися, що обумовлює визначення присічного строку для притягнення до відповідальності.

62.У цій справі Управління проведення спеціальних перевірок та контролю за своєчасністю подання декларацій НАЗК 03 березня 2025 року листом № 47-06/17827-25 проінформувало Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України про несвоєчасне подання декларації ОСОБА_1 , а 05 березня 2025 року Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України отримав зазначений лист (вх № 16806-2025). Отже, днем виявлення правопорушення слід вважати 05 березня 2025 року.

63.Тому у цій справі шестимісячний строк виявлення правопорушення, передбачений частиною четвертої статті 38 КУпАП, слід відраховувати з 05.03.2025, а строк вчинення правопорушення - 24.02.2024.

64.Протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 172-6 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 складено 11.04.2025, тобто в межах 6 місяців з дня виявлення правопорушення та 2 років з дня його вчинення.

65.На час розгляду справи в суді строк накладання адміністративного стягнення, передбачений частиною четвертою статті 38 КУпАП, не сплив, тому немає підстав для закриття справи провадження в справі про адміністративне правопорушення.

66.Підсумовуючи викладене, Суд вважає, що прокурор довів, що було вчинено адміністративне правопорушення, і ОСОБА_1 винний в його вчиненні. Підстави для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення з огляду на відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 частини першої статті 247 КУпАП), а також закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП (пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП), у цій справі захистом не доведені, а Судом не встановлено.

(3) Чи підлягає особа адміністративній відповідальності?

67.Вирішуючи питання, чи підлягає ОСОБА_1 адміністративній відповідальності (стаття 280 КУпАП), Суд перш за все виходить з того, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61 Конституції України). Конституційний Суд України у своїх рішеннях неодноразово викладав юридичні позиції щодо змісту принципу індивідуалізації юридичної відповідальності, закріпленого частиною другою статті 61 Конституції України:

-„посутній аналіз норм Кодексу і КУпАП, що регулюють відносини з притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, свідчить про те, що загалом ці норми мають розвивати, конкретизувати та деталізувати принципи Основного Закону України, зокрема принцип індивідуалізації юридичної відповідальності, визначений частиною другою статті 61 Конституції України"; „в законодавчому внормуванні відносин із притягнення особи до адміністративної або кримінальної відповідальності обов`язково має бути дотриманий конституційний принцип індивідуалізації юридичної відповідальності"; принцип індивідуалізації юридичної відповідальності у процедурі притягнення особи до адміністративної відповідальності „має виявлятись не лише в притягненні до відповідальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність" [абзац дев`ятий підпункту 4.2, абзац другий підпункту 4.3 пункту 4, абзац другий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 15 червня 2022 року № 4-р(II)/2022];

-для забезпечення дотримання прав особи, яку притягають до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) „щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність" (абзац третій підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015);

-„унормовуючи порядок притягнення особи до юридичної відповідальності, законодавець має виходити також із рекомендацій, які містяться в Мінімальних стандартних правилах стосовно заходів, не пов`язаних із тюремним ув`язненням (Токійські правила) (Резолюція Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй 45/110 від 14 грудня 1990 року): поряд з іншими обставинами мають бути враховані, зокрема, характер і ступінь тяжкості правопорушення, відомості про особу правопорушника, а також інтереси захисту суспільства тощо (пункт 2.3). За міжнародними рекомендаціями щодо застосування такого виду покарання (стягнення), як штраф, потрібно враховувати насамперед його адекватність матеріальному стану особи, яку притягають до юридичної відповідальності"; „законодавець має визначити співмірну міру адміністративної відповідальності для досягнення легітимної мети, а суди - забезпечувати індивідуалізацію такої відповідальності залежно від обставин справи" [абзац шостий підпункту 2.3, абзац четвертий підпункту 2.4 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 12 жовтня 2022 року № 8-р(I)/2022].

68.Потреба в індивідуалізації адміністративної відповідальності випливає зі змісту статті 280 КУпАП, якою визначено, що „посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи".

69.Конституційний Суд України наголосив, що „саме законодавець має прерогативу встановлювати склад діянь, які є адміністративними правопорушеннями, та обирати необхідну з-поміж доступних видів адміністративних стягнень міру адміністративної відповідальності особи за такі правопорушення" [друге речення абзацу першого пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 21 липня 2021 року № 3-р(II)/2021].

70.Водночас, Конституційний Суд України наголосив, що "до того ж варто враховувати визначену статтею 22 КУпАП можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення, яка є однією з обставин, що підлягають з`ясуванню у процесі розгляду справи" [абзац третія пункту 4.5.2 мотивувальної частини Рішення від 06 вересня 2023 року № 6-р(I)/2023].

71.Статтею 22 КУпАП надано суду дискрецію і визначено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

72.КУпАП не визначає поняття малозначності адміністративного правопорушення, його ознак чи критеріїв його визначення судом для застосування статті 22 цього Кодексу. Встановлено виключно перелік правопорушень, які не можуть визнаватися малозначними.

73.Стосовно адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП, законодавець не встановив обмежень щодо можливості звільнення особи від адміністративної відповідальності. Це правопорушення не входить до переліку винятків, зазначених у примітці до статті 22 КУпАП,

74.Оскільки у статті 22 КУпАП не міститься визначення та вичерпного переліку малозначних правопорушень (окрім прямо заборонених), оцінка малозначності є дискреційним повноваженням суду. Суд це питання має вирішувати у кожному конкретному випадку індивідуально, виходячи з того, що малозначні правопорушення - це такі дії, які не спричинили, або не могли спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

75.Так, Пленум Верховного Суду України в п. 17 постанови від 3 червня 2005 р. N? 8 роз?яснив, що, вирішуючи питання про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі статті 22 КАП, суди повинні враховувати як вартість, так і кількість предметів правопорушення, а також мету, мотив і спосіб його вчинення.

76.У цьому контексті Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що дискреційні повноваження, які використовує суддя під час прийняття рішення, не звільняють суддю від обов`язку мотивувати підстави його прийняття, а навпаки, ще більше зобов`язують після ретельної оцінки обставин справи, доказів та доводів сторін обґрунтувати їх прийняття та/або відхилення судом та мотивувати відповідні висновки суду, щоб прийняте рішення не сприймалось як свавільне (постанова ВП ВС від 15 травня 2025 року у справі № 990SCGC/6/25).

77.Тим більше такий обов`язок суду стосується справ про адміністративні правопорушення, характер яких вказує на підвищену суспільну небезпечність, до яких, безумовно, належать адміністративні правопорушення, пов?язані з корупцією.

78.Суд, сумлінно виконуючи свій обов?язок перед суспільством та особою, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, бере до уваги характер адміністративного правопорушення (таке, що пов`язано з корупцією). Наявність окремої Глави 13-А КУпАП під назвою "Адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією" означає те, що законодавець виокремив ці правопорушення. Це означає, що корупційні правопорушення за своєю суттю вже несуть значну суспільну шкідливість, як такі, що підривають довіру до державних інститутів.

79.Водночас, Суд зауважує, що ступінь суспільної шкідливості конкретного діяння, що розглядає суд і впливає на висновок, и чи підлягає така особа адміністративній відповідальності та визначення міри адміністративної відповідальності, не може обмежуватися лише формальною кваліфікацією правопорушення за КУпАП.

80.Тому для дотримання принципу індивідуалізації юридичної відповідальності та досягнення справедливого балансу між загальним суспільним інтересом та правами конкретної людини, Суд також має брати до уваги конкретні обставини справи та суть допущеного порушення: у цій справі воно полягало у несвоєчасному поданні декларації лише за 24 дні січня 2024 року, при цьому затримка склала 38 днів. Крім того, порушення було усунуто самостійно, без будь-яких нагадувань від уповноважених органів і до того, як воно було виявлено, а до цього 24.02.2024 ОСОБА_1 подав декларацію за період 01.01.2023 - 31.12.2023.

81.Крім того, Суд зважує на суворість накладеного стягнення та правові наслідки для ОСОБА_1 у разі притягнення до адміністративної відповідальності. Ці наслідки значно ширші за сплату штрафу у розмірі від 850 до 1700 грн. Головним і, по суті, основним негативним наслідком є внесення відомостей до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення (Реєстр порушників), що прямо впливає на кар`єру, репутацію, навіть психологічний стан особи і є втручанням в приватне право особи в аспекті статті 8 Конвенції.

82.Суд не може ігнорувати цей аспект, оскільки Європейський суд з прав людини вказав, що стаття 8 Конвенції є застосованою, зважаючи на характер інформації про заявника, опублікованої в Реєстрі, властиву стигматизуючу позначку, постійну публічну доступність зазначеного реєстру та відсутність будь-яких часових обмежень для включення імені заявника до нього. Суд вважав, що заявник зазнав серйозної шкоди у здійсненні свого права на повагу до приватного життя, незалежно від подальших подій у його кар`єрі (рішення у справі «Ситник проти України» від 25 квітня 2025 року (заява № 16497/20)).

83.Хоча КУпАП внесення в Реєстр порушників відомостей не відносить до виду покарань, за своєю суттю це є основним тягарем для особи, тому ігнорувати цю обставину Суд не може, оскільки Європейський суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи (пункт 38 рішення від 16 жовтня 2008 року у справі «Ізмайлов проти Росії»).

84.Суд також бере до уваги практику ЄСПЛ про те, що застосований захід має бути пропорційним переслідуваній меті.

85.Правова держава, вважаючи адміністративне стягнення передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише потрібні та зумовлені зазначеною метою заходи [друге речення абзацу четвертого пункту 4.3 мотивувальної частини Рішення від 06 вересня 2023 року № 6-р(I)/2023].

86.Отже, Суд, оцінюючи адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, не обмежується лише його формальним характером. Суд бере до уваги також суть вчиненого діяння та його фактичні наслідки, керуючись принципами пропорційності, справедливості та правами особи в аспекті індивідуалізації відповідальності особи.

87.Ураховуючи, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП є формальним та те, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, декларація після звільнення ним була подана з простроченням, що не перевищило 38 днів, і стосувалась періоду декларування лише за 24 дні січня, порушення було усунуто самостійно до моменту його виявлення, що вказує на відсутність умислу приховати інформацію та його бажання виконати обов`язок, а також беручи до уваги відсутність обтяжуючих обставин, Суд вважає, що за конкретних обставин справи накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді сплати штрафу у сумі 850 грн, що неминуче призведе до внесення його даних до Реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення, є непропорційним заходом.

88.Таке покарання не відповідатиме ані тяжкості самого правопорушення, ані законній меті, яку переслідує застосування адміністративне стягнення, - запобігання корупції, і покладає невиправдано надмірний тягар на особу.

89. ОСОБА_1 не мав на меті приховати будь-яку інформацію від суспільства та держави. Він самостійно створив та почав заповнювати декларацію. Він виконав свій обов?язок до того, як було виявлено порушення. Це свідчить про його добросовісний намір виконати вимоги законодавства, а не про свідоме ухилення чи злісний умисел. Діяння ОСОБА_1 не були мотивовані зневагою до закону чи корупційними намірами, що є ключовим для визначення істотності шкоди державним чи суспільним інтересів. У справі немає жодних даних або доказів, які б свідчили про реальні негативні наслідки для державних чи суспільних інтересів, прав громадян або авторитету державних органів внаслідок дій ОСОБА_1 , що розглядаються.

90.Згідно зі статтею 23 КУпАП, якою визначено мету адміністративного стягнення - адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

91.На думку Суду, усне зауваження, офіційно висловлене судом, є достатнім для того, щоб ОСОБА_1 усвідомив відповідальність за формальне порушення строку та надалі суворо дотримувався вимог законодавства, чим досягається виховна мета стягнення. Крім того сам факт притягнення до адміністративної відповідальності навіть у формі усного зауваження є превентивним заходом як для самого ОСОБА_1 , так і для інших осіб, чим досягається запобіжна мета стягнення без необхідності застосування надмірного чи непропорційного покарання.

92.З цих підстав, Суд вважає за можливе звільнити його від адміністративної відповідальності за частиною першою статті 172-6 КУпАП на підставі статті 22 КУпАП у зв`язку з його малозначністю, обмежитись усним зауваженням.

Керуючись статтями 283, 284, 287, 294 КУпАП, Суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП.

На підставі статті 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП, обмежитись усним зауваженням та закрити провадження у справі.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення в Київський апеляційний суд через Деснянський районний суд м. Києві.

Суддя Інна КОВАЛЕНКО