Єдиний унікальний номер 725/4672/25
Номер провадження 3/725/1356/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2025 року м. Чернівці

Суддя Чернівецького районного суду м. Чернівців Федіна А.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-11 КУпАП громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , військовослужбовця, у розпорядженні в/ч НОМЕР_1 , у військовому звані солдат, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 06.12.2024 №396 солдат ОСОБА_1 призначений на посаду у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 вважається таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

З доповіді командира військової частини НОМЕР_1 від 04.05.2025 року №693/27372, яка надійшла по лінії оперативно-чергової служби в порядку Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.11.2018 №604 (далі - Інструкція) вбачається, що станом на 20.00 год. 03.05.2025 року солдат ОСОБА_1 не повернувся до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 і не приступив до виконання службових обов`язків після відпустки за станом здоров`я терміном на 30 діб, у яку вибув 03.04.2025 року згідно відпускного квитка від 04.04.2025 №Р-18.

З доповіді командира військової частини НОМЕР_1 від 06.05.2025 року №693/27941, яка надійшла по лінії оперативно-чергової служби в порядку Інструкції, вбачається, що солдат ОСОБА_1 , близько 13.00 год. 06.05.2025 року був доставлений до військової частини НОМЕР_1 посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до пункту 21 Інструкції про самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцями (крім військовослужбовців строкової військової служби), невихід без поважних причин на службу, нез`явлення з відрядження, відпустки, закладу охорони здоров`я, нез`явлення у разі призначення або переведення до нового місця служби командири (начальники) військових частин доповідають своїм безпосереднім командирам (начальникам) та повідомляють начальника органу управління Військової служби правопорядку, у зоні діяльності якого військова частина виконує завдання за призначенням, усно - протягом доби з моменту, коли стало відомо про факт порушення, а протягом доби з моменту надання усної доповіді - письмово.

Факт безпідставної відсутності солдата ОСОБА_1 у місці розташування військової частини НОМЕР_1 підтверджується матеріалами адміністративної справи, а також поясненнями особи, які притягається до адміністративної відповідальності, протоколом про військове адміністративне правопорушення

У відповідності до вимог ст.ст. 11, 16, 37, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.99. № 548-XIV та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.99. № 551-XIV, солдат ОСОБА_1 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 4 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) або поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Проте, з порушенням статутних обов`язків, всупереч інтересам військової служби, солдат ОСОБА_1 без належних правових підстав та без поважних причин був відсутній у місці розташування військової частини НОМЕР_1 з 20.00 год. 03.05.2025 року по 13.00 год. 06.05.2025 року та, як наслідок, вважається таким, що вчинив самовільне залишення частини тривалістю до десяти діб.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на території України введено воєнний стан, продовжений відповідними указами Президента України по теперішній час.

Частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України (в редакції, що діяла станом на момент вчинення солдатом ОСОБА_1 протиправного діяння) законодавцем встановлено відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин, вчинені в бойовій обстановці, а так само за ті самі дії тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.

Зазначене дозволяє дійти до висновку про відсутність у діях солдата ОСОБА_1 ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України, з огляду на тривалість перебування останнього поза місцем розташування військової частини НОМЕР_1 2 (дві) доби 17 годин.

В свою чергу, приписами частини 2 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

В той же час, частиною 3 статті 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.

Системний аналіз вищезазначених норм права у редакції станом на час вчинення солдатом ОСОБА_1 протиправних діянь свідчить про те, що відсутність військовослужбовця (крім строкової служби) на службі без поважних причин лише понад 3 (три) доби утворює склад військового кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України та унеможливлює притягнення військовослужбовців (крім строкової служби) до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі частини 2 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Проте, слід дійти до висновку, що відсутність військовослужбовця (крім строкової служби) на службі без поважних причин до 3 (трьох) діб утворює склад військового адміністративного правопорушення, оскільки за таких умов відсутня конкуренція між правовими нормами, зазначеними у ч. З ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення та ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України.

Кваліфікація дій солдата ОСОБА_1 за ч.4 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення унеможливлюється з огляду на пряму вказівку законодавцем у диспозиції зазначеної частини про незастосування її під час дії воєнного стану.

З пояснень військовослужбовця солдата ОСОБА_1 не встановлено обставин, які б свідчили про наявність поважних причин для неприбуття у розташування військової частини НОМЕР_1 03.05.2025 року.

За викладених вище обставин, солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходячи її у військовій частині НОМЕР_1 , протиправно, всупереч інтересам військової служби, на порушення своїх статутних обов`язків, був відсутній у місці розташування військової частини НОМЕР_1 у період з 20.00 год. 03.05.2025 року по 13.00 год. 06.05.2025 року (до моменту доставлення посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 ), без поважних причин.

Таким чином, солдат ОСОБА_1 на протязі часу з 20.00 год. 03.05.2025 року по 13.00 год. 06.05.2025 року вчиняв військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.172-11 КУпАП, тривалістю дві доби 17 годин.

27.05.2025 року прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 для прийняття участі у вирішенні питання щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановлення необхідних обставин у справі, що слід вважати моментом виявлення правопорушника.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного правопорушення визнав та пояснив, що наміру самовільно залишати військову частину він не мав, а вказана ситуація виникла через те, що він не вірно зрозумів дату явки до військової частини після лікування. Зокрема, він отримав документи з лікувального закладу у п`ятницю, а до місця знаходження військової частини прибув у понеділок, оскільки вважав, що субота та неділя є вихідними днями, хоча його лікарняний закінчився у п`ятницю. Просив суворо не карати. На підтвердження своїх пояснень долучив до матеріалів справи копії відповідних медичних документів, а також зазначав, що приймав безпосередню участь у бойових діях, спрямованих на відсіч збройної агресії росії проти України, де отримав поранення, та на даний час очікує виготовлення посвідчення УБД.

Диспозиціями ч. 1 та ч. 3 ст. 172-11 КУпАП передбачено відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб; самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.

Частиною четвертою ст. 172-11 КУпАП передбачено відповідальність за діяння, передбачені частинами першою або третьою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/22 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України оголошено загальну мобілізацію.

Крім того, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" указом Президента України від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України № 2102 -IX від 24.02.2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та продовжує діяти на даний час.

У відповідності до вимог ст. 15 КУпАП, військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Окрім повного визнання ОСОБА_1 своєї вини, його вина повністю доводиться дослідженими та проаналізованими письмовими доказами по справі, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, доповідями по факту відсутності ОСОБА_1 та по факту його явки, іншими матеріалами справи.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 172-11 КУпАП.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням. При цьому, в кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Так, адміністративне стягнення має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Враховуючи обставини справи, особу правопорушника, зокрема те, що він є особою молодого віку, позитивно характеризується по місцю проходження служби, наявність обставин, які пом`якшують відповідальність, а саме визнання вини та щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність правопорушника, відсутність негативних суспільно-небезпечних наслідків, стан здоров`я ОСОБА_1 , його тривале лікування після отриманої травми за обставин безпосередньої участі у бойових діях, тривалість відсутності по місцю проходження служби, а також причини такої відсутності, в даному випадку слід обмежитись усним зауваженням, оскільки застосування такого виду виховного заходу як усне зауваження буде достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчинення нових правопорушень.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.22, 23, 24, 33-35, 283-285, 294, 172-11 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП та на підставі ст. 22 КУпАП звільнити від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Провадження по справі закрити.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Чернівецького районного

суду міста Чернівців Федіна А. В.