Справа № 127/9216/25
Провадження № 33/801/469/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гайду Г. В.
Доповідач: Шемета Т. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Шемети Т. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката Реутової Євгенії Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 15 квітня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 481 МК України ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина республіки Білорусь, -

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 квітня 2025 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 481 МК України та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 000 гривень, стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн.

В постанові зазначено, що 06 лютого 2025 року о 16 год 06 хв. в зону митного контролю пункту пропуску «Могилів-Подільський Отач» відділів митного оформлення № 2,5,6,7 митного поста «Дністер» Вінницької митниці з метою перетину митного кордону, у напрямку «виїзд з України» по смузі руху «Зелений коридор» заїхав легковий транспортний засіб «Renault Express», державний номерний знак НОМЕР_1 (Україна), VIN-код- НОМЕР_2 під керуванням громадянки України ОСОБА_4 , у якому в якості пасажира прибув громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_5 , який слідував з України до Республіки Молдова.

Під час проведення митного контролю та перевірки, на підставі орієнтування Чернігівської митниці 7.11-17.1/332 від 17 жовтня 2022 року у системі «ЄАІС-2» встановлено, що громадянин республіки Білорусь ОСОБА_5 16 жовтня 2021 року через пункт пропуску «Нові Яриловичі Нова Гута» митний пост «Нові Яриловичі» Чернігівської митниці, ввіз на митну територію України легковий автомобіль марки «Volkswagen Golf», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 (республіка Білорусь), VIN-код НОМЕР_4 , у режимі «тимчасове ввезення до 1 року», з метою особистого користування. Проте впродовж одного року не вивіз його за межі митної території України, станом на 06 лютого 2025 року інформація щодо поміщення транспортну в інший митний режим відсутня.

Не погодившись з постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 квітня 2025 року, 21 квітня 2025 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_5 , діючи через свого представника адвоката Реутову Є. С. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, провадження у справі закрити на підставі пунктів 1 та 7 частини 1 статті 247 КУпАП. У разі відмови в задоволенні апеляційної скарги в частині закриття провадження у справі, просить прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 6 статті 481 МК України та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді конфіскації в дохід держави транспортного засобу автомобіля «Volkswagen Golf» 2011 року, д.н.з. НОМЕР_3 VIN-код НОМЕР_4 .

Основними доводами апеляційної скарги є те, що з метою недопущення порушення митного законодавства ОСОБА_5 завчасно звернувся до митного органу та просив продовжити (зупинити) йому строк тимчасово ввезення транспортного засобу «Volkswagen Golf» 2011 року, д.н.з. НОМЕР_3 VIN-код НОМЕР_4 до закінчення військового стану. Відповідно до Листа Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 ТТП України цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Оскільки Білорусь підтримала збройну агресію рф, ОСОБА_5 як громадянин Республіки Білорусь, мав обґрунтовані побоювання щодо можливості його вільного повернення в Україну у разі його виїзду за її межі, у тому числі з метою вивезення автомобіля. Посвідку на постійне місце проживання в Україні він отримав 15 жовтня 2024 року. З метою не порушення митного законодавства завчасно звернувся до митного органу та просив продовжити (зупинити) його строк тимчасового ввезення даного транспортного засобу до закінчення воєнного стану та зобов`язати вивезти автомобіль після закінчення воєнного стану, діяв добросовісно.

Сторона захисту вказує, що пройшли строки накладення адміністративного стягнення, оскільки датою виявлення вчиненого ОСОБА_6 правопорушення є 08 листопада 2022 року, оскільки листом від 08 листопада 2022 року Чернігівська митниця повідомила ОСОБА_7 про відсутність підстав для продовження терміну вивозу автомобіля, однак митними органами протокол про порушення митних правил було складено лише 06 лютого 2025 року під час перетину ОСОБА_6 державного кордону України, тобто більше ніж через 2 роки з моменту порушення ним строку тимчасового ввезення автомобіля, що вказує на закінчення строків накладення адміністративного стягнення. Таким чином, на час розгляду справи про притягнення ОСОБА_3 до відповідальності закінчився строк накладення адміністративного стягнення і наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

20 травня 2025 року від ОСОБА_3 надійшов лист, в якому він не погоджується із призначим покарання суду першої інстанції за ч. 6 ст. 481 МК України у вигляді штрафу у розмірі 170 000 грн, оскільки даний вид покарання є для нього надмірним та непосильним, оскільки він не має постійного заробітку та проживає за рахунок дружини, яка одна в сім`ї працює, а тому просить призначити інший вид стягнення, а саме конфіскувати його транспортний засіб.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 , адвокат Реутова Є. С. підтримала вимоги викладені в апеляційній скарзі та просила її задовольнити.

Представник Вінницької митниці Державної митної служби Вихристюк В. Д. будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи до суду не з`явилися, будь-яких клопотань про відкладення судового розгляду до суду не надсилала, тому її неявка відповідно до частини 6 статті 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Статтею 487 МК України встановлено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з положеннями статті 489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтями 245, 252 КУпАП, 486 МК України завданнями провадження в справі про порушення митних правил і обов`язком органу, який її розглядає, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до статті 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, підлягає встановленню чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа в його вчиненні.

Статтею 458 МК України, передбачено, що порушенням митних правил є адміністративне правопорушення, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митний орган цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до частини 1 статті 380 Митного Кодексу України від 13 березня 2012 року № 4495-VI (далі МК України) тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.

Згідно з частини 5 статті 380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Транспортні засоби особистого користування, що класифікуються за товарною позицією 8903 згідно з УКТ ЗЕД, можуть використовуватися громадянами, які ввезли їх в Україну, а також громадянами-резидентами та громадянами-нерезидентами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення, за умови використання транспортного засобу від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення. Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Відповідальність за частиною 6 статті 481 МК України передбачає за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування

Згідно протоколу про порушення митних правил № 0032/UA401000/2025, 06 лютого 2025 року о 16 год 06 хв. в зону митного контролю пункту пропуску «Могилів-Подільський Отач» відділів митного оформлення № 2,5,6,7 митного поста «Дністер» Вінницької митниці з метою перетину митного кордону, у напрямку «виїзд з України» по смузі руху «Зелений коридор» заїхав легковий транспортний засіб «Renault Express», державний номерний знак НОМЕР_1 (Україна), VIN-код- НОМЕР_2 під керуванням громадянки України ОСОБА_4 , у якому в якості пасажира прибув громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_5 , який слідував з України до Республіки Молдова. Під час проведення митного контролю та перевірки, на підставі орієнтування Чернігівської митниці 7.11-17.1/332 від 17 жовтня 2022 року у системі «ЄАІС-2» встановлено, що громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_5 16 жовтня 2021 року через пункт пропуску «Нові Яриловичі Нова Гута», митний пост «Нові Яриловичі» Чернігівської митниці, ввіз на митну територію України легковий автомобіль марки «Volkswagen Golf», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 (Республіка Білорусь), VIN-код НОМЕР_4 , у режимі «тимчасове ввезення до 1 року», з метою особистого користування. Станом на 06 лютого 2025 року цей транспортний засіб громадянином Р. Білорусь ОСОБА_6 не вивезений за межі митної території України, інформація щодо поміщення транспортного засобу в інший митний режим відсутня. Таким чином, ОСОБА_5 перевищив строк тимчасового ввезення транспортного засобу особистого користування марки «Volkswagen Golf», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 (республіка білорусь), VIN-код НОМЕР_4 , більше ніж на тридцять діб.

Апеляційним суд погоджується з висновками суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_3 за ч. 6 ст. 481 МК України.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_5 не вивіз автомобіль «Volkswagen Golf», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 в строк, визначений статтею 380 МК України, оскільки він не мав фізичної можливості вживати заходів щодо виїзду з митної території України у Київській області саме на своєму автомобілі, що пов`язано з легалізацією перебування на території України, оскільки 19 лютого 2022 року він уклав шлюб з громадянкою України ОСОБА_8 , при цьому він звертався до митного органу та просив продовжити йому строк тимчасового ввезення транспортного засобу до закінчення воєнного стану, апеляційний суд зазначає наступне.

Так, дійсно ОСОБА_5 15 жовтня 2022 року звертався до Чернігівської митниці ДМС України із повідомленням про неможливість вивезення тимчасово ввезеного транспортного засобу за межі митної території України та просив продовжити строк його перебування в Україні, причиною такого звернення вказав форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), пов`язані з війною, закриття пунктів митного пропуску з Білоруссю, та неможливістю отримати візу для в`їзду в Україну з іншої країни, він фізично не в змозі прибути в Україну та вивезти автомобіль за межі території України, а також закон не дозволяє надати повноваження щодо вивезення цього автомобіля іншою особою, проте після завершення воєнного стану, він зобов`язувався вивезти автомобіль (а.с. 25 28).

В матеріалах справи міститься лист в. о. заступника начальника Чернігівської митниці В. Козюберда від 08 листопада 2022 року № 7.11-4/7.11-17/10/5496, згідно якого Чернігівською митницею було розглянуто повідомлення ОСОБА_3 від 15 жовтня 2022 року та повідомлено йому, що саме по собі включення введення воєнного стану до переліку форс-мажорних обставин не свідчить, що особа через дію введення воєнного стану автоматично звільняється від відповідальності за порушення стану тимчасового ввезення. Така особа має довести у кожному конкретному випадку наявність причинно-наслідкового зв`язку між введенням воєнного стану та невиконанням нею взятого зобов`язання. До заяви ОСОБА_3 не додані копії документів, що підтверджують наявність обставин непереборної сили (особистих обставин громадян), пов`язаних з військовою агресією рф проти України, які унеможливлюють виконання взятого ним зобов`язання за вивезенням транспортного засобу за межі митної території України. З урахування наказу Державної митної служби України від 24 лютого 2022 року № 113 «Про встановлення простою у роботі територіальних органів Держмитслужби на даний час ОСОБА_5 може здійснити вивезення транспортного засобу у зоні діяльності однієї із митниць західного кордону України. У разі неможливості реалізації вимог частини шостої статті 380 Кодексу пропонують направити до Чернігівської митниці повторну заяву з копіями відповідних документів, що підтверджують наявність обставин непереборної сили (особистих обставин громадянина, пов`язаних з військовою агресією російської федерації проти України (а.с. 34 35).

ОСОБА_5 є громадянином Білорусі, його виїзд за кордон через введення на території України воєнного стану не був обмежений, а тому це не перешкоджало ОСОБА_7 вивезти транспортний засіб «Volkswagen Golf», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 (Республіка Білорусь), VIN-код НОМЕР_4 через митні пункти пропуску, або вжити заходів до його розмитнення.

Відтак, апеляційний суд погоджується з висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_6 перевищено строк тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування на митну територію України більше ніж на тридцять діб, чим скоєно порушення митних правил, передбачене ч. 6 ст. 481 МК України.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо строків притягнення до адміністративної відповідальності, апеляційний суд зазначає наступне.

Частиною 6 статті 481 МК України передбачає відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування, за що передбачено накладення у вигляді штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів. Тобто, законом передбачена альтернатива накладення стягнення на правопорушника, яке визначається судом за результатом розгляду справи.

Правопорушення можуть бути разові та триваючі. Триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону. Таке трактування викладено у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року по справі № 804/401/17.

Вказане правопорушення є триваючим, оскільки порушення розпочинається з моменту строку вивезення транспортного засобу та триває до моменту, коли транспортний засіб буде вивезений з митної території України або легалізований.

Навіть у разі притягнення особи до відповідальності за порушення статті 481 МК України, це не звільняє її від обов`язку вивезення за межі території України транспортного засобу, який є предметом правопорушення, та триває до виконанням такого обов`язку.

Відповідно до частини 1 статті 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

Таким чином, оскільки вчинене ОСОБА_6 порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена ч. 6 ст. 481 МК України, митними органами було виявлено 06 лютого 2025 року, то суд першої інстанції вірно в межах шести-місячного строку (15 квітня 2025 року) наклав на ОСОБА_3 адміністративне стягнення за цією статтею.

Призначаючи покарання суд першої інстанції в мотивувальній частині постанови вказав, що до ОСОБА_3 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу. Однак в резолютивній частині оскаржуваної постанови вказано: «Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді конфіскації в розмірі 10 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 000 гривень».

З огляду на характер цих розбіжностей, виходячи з їх змісту, апеляційний суд виснує, що зазначене в резолютивній частині оскаржуваної постанови слово «конфіскації» є очевидною опискою, а не помилкою, допущеною при обранні міри відповідальності.

Відсутні підстави для застосування альтернативного стягнення передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України, як про те просив ОСОБА_5 , оскільки окрім слів ОСОБА_3 , реальних та беззаперечних доказів того, що автомобіль «Volkswagen Golf», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 є в наявності, суду не надано.

Відповідно до частини 6 статті 380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Однак ОСОБА_5 до сьогодні не здійснив ні вивозу транспортного засобу за межі митної території України, ні оформив автомобіль для вільного обігу на митній території України, сплативши митні платежі, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Отже, обираючи міру покарання, суд першої інстанції вірно оцінив обставини правопорушення, особу ОСОБА_3 та призначив адміністративне стягнення в межах санкції ч.6 ст. 481 МК України.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга адвоката Реутової Є. С., яка діє в інтересах ОСОБА_3 , не підлягає до задоволення, постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 15 квітня 2025 року слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Реутової Євгенії Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 15 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду Т. М. Шемета