П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.06.2025 Справа №607/8952/25 Провадження №3/607/3789/2025

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванка О.М.

при секретарі с/з Романів К. Ю.

за участю

прокурора Яцків О. П.

особи, яка притягується до адміністративної

відповідальності ОСОБА_1

захисника Нужда Ф. Т.

розглянувши матеріали, що надійшли з Тернопільського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, працюючого заступником начальника Навчального-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Тернопільської області, одруженого, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч. 1 ст. 172-7; ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , тимчасового виконуючи обов`язки начальника Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Тернопільської області, та будучи відповідно до підпункту «д» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, всупереч інтересам держави та в порушення п. 2 ч. 1 ст. 28 вказаного Закону, не повідомив у встановленому цим Законом випадку та порядку свого безпосереднього керівника, а саме - Державну службу України з надзвичайних ситуацій, про наявність у нього реального конфлікту інтересів перед та під час підписання і видачі наказу №52-О від 15.08.2023 «Про преміювання за липень 2023 року особового складу Центру та виплату премії працівникам Центру за серпень місяць 2023 року» щодо преміювання працівників Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Тернопільської області за особистий вклад у вирішенні завдань Центру, у тому числі, себе особисто як заступника начальника центру (з навчально-виробничої роботи) у розмірі 18 650,00 гривень, тобто вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також, ОСОБА_1 , тимчасового виконуючи обов`язки начальника Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Тернопільської області, та будучи відповідно до підпункту «д» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, всупереч інтересам держави та в порушення п. 2 ч. 1 ст. 28 вказаного Закону вчинив дії і прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме видав та підписав наказ від 15.08.2023 № 52-О «Про преміювання за липень місяць 2023 року особового складу Центру та виплату премії працівникам Центру за серпень місяць 2023 року» щодо преміювання працівників Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Тернопільської області за особистий вклад у вирішенні завдань Центру, у тому числі, себе особисто як заступника начальника центру (з навчально-виробничої роботи) у розмірі 18 650,00 гривень, тобто вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Про вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, відповідальність за які передбачена частиною 1 статті 172-7; частиною 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, працівниками Тернопільського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України складено протоколи про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, №65 та №66 від 29 квітня 2025 року.

Постановою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 травня 2025 року, об`єднано в одне провадження адміністративну справу № 607/8952/25 (провадження 3/607/3789/2025) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення із адміністративною справою за № 607/8956/24 (провадження 3/607/3790/2025) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, присвоївши об`єднаній справі єдиний номер № 607/8952/25 (провадження 3/607/3789/2025).

У судовому засіданні ОСОБА_1 , свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП, не визнав.

Захисник Нужда Ф. Т. суду пояснив, що голові ДСНС України було повідомлено про виконання ОСОБА_1 обов`язків начальника Центру, враховуючи можливість виникнення при цьому у нього конфлікту інтересів при прийнятті рішень стосовно самого себе, Голова ДСНС України мав вжити власних заходів до врегулювання такого конфлікту про що прийняти відповідне рішення, що він не зробив, допустивши прийняття таких рішень ОСОБА_1 ..

Також відповідно до п. 5 постановиКабінету Міністрів України №1298 від 30.08.2002 року, умови оплати праці, посадові оклади (ставки заробітної плати) та ставки погодинної оплати праці, визначені цією постановою, поширюються на відповідні категорії працівників невійськовослужбовців і тих, що не мають звань рядового і начальницького складу.

ОСОБА_1 є підполковником служби цивільного захисту, а тому пункт 4 наведеної постанови Кабінету Міністрів України №1298 від 30.08.2002 року щодо преміювання за рішенням органу вищого рівня на нього не поширюється.

Пунктом 1.6. Положення про преміювання осіб рядового та начальницького складу Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Тернопільської області, затвердженого наказом НМЦ ЦЗ та БЖД Тернопільської області №9 від 13.01.2023 року передбачено, що преміювання начальника Центру здійснюється в порядку, визначеному ДСНС України.

Однак, доказів наявності такого визначеного ДСНС України порядку, який можна застосувати до наведених вище спірних обставин уповноваженою особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення, не наведено, до протоколу не додано, в протоколі про такі докази не зазначено, чим спростовується твердження у протоколі, що ОСОБА_1 , підписавши спірний наказ, використав службові повноваження для задоволення приватного інтересу.

В даному випадку майновим інтересом ОСОБА_1 є одержання премії, як частини заробітної плати, передбаченої наказом про прийняття на роботу, Положенням та наказами Центру №9 від 13.01.2023 року, №12 від 06.02.2023 року, яким вносились зміни до Положення.

Премія, що підлягала виплаті ОСОБА_1 за липень 2023 року склала 18 649, 90 грн.(оклад 6 431 грн. х 290% при тарифному розряді 20 і вислузі років понад один рік) і, як вбачається із відповіді на адвокатський запит, розрахована відповідно до даного Положення, додатку до нього, змін до Положення, внесених наказом №12 від року та додатку до даного наказу.

Із відповіді, наданої начальником Центру також на адвокатський запит захисника Андрунька В. Є. вбачається, що ОСОБА_1 не вчинялось жодних діянь, що, згідно з п.2.7. Положення, могли бути підставою для позбавлення його повністю чи частково премії за липень 2023 року.

Таким чином, вказана вище сума коштів, як частина заробітної плати, склад якої передбачено ст..2 Закону України «Про оплату праці» та розділом 1 Положення, виплачена у серпні 2023 року ОСОБА_1 згідно з підписаним ним наказом від 15.08.2023 року №52-О за липень 2023 року, як заступнику начальника Центру, не перевищує норми описаного вище законодавства та відомчих актів і відповідає їм, а тому є законним майновим інтересом ОСОБА_1 , а не додатковим грошовим благом, одержаним внаслідок використання службового становища.

Що ж до того, що, як вказано в протоколі, ОСОБА_1 , виконуючи обов`язки начальника Центру та використовуючи дискреційні повноваження, мав можливість самостійно приймати рішення щодо зменшення чи збільшення розміру премії собі особисто, а тому не міг діяти об`єктивно та неупереджено перед та під час підписання наказу №52-О, то дані твердження нічим не доведені, докази вчинення таких дій ОСОБА_1 до протоколу про адміністративне правопорушення не додані.

Тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення через відсутність в описаних вище обставинах реального конфлікту інтересів суперечності між приватним інтересом ОСОБА_1 та його службовими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття ним рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень, а тому просить закрити провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 1 та частиною 2 статті 172-7 КупАП, відносно ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні просить притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накласти адміністративне стягнення, так як вважає, що в її діях наявний склад адміністративного корупційного правопорушення, передбачений ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 81 Цивільного кодексу України, юридична особа публічного права

створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади,

органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до статей 167 та 169 Цивільного кодексу України, держава та

територіальні громади можуть створювати юридичні особи публічного права

(державні підприємства, комунальні підприємства тощо) у випадках та в порядку,

встановлених Конституцією України та законом. Таким чином, державні та

комунальні підприємства та інші юридичні особи, які створені розпорядчим актом

Президента України, органу державної влади або органу місцевого самоврядування,

є юридичними особами публічного права.

Як вбачається із матеріалів справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, відповідальність за які передбачена частиною 1 статті 172-7; частиною 2 статті 172-7 КУпАП, Розділом 1 Статуту Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Тернопільської області, затвердженого наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій №477 від 07.07.2021 та розпорядженням Тернопільської обласної державної адміністрації №292/01.02- 01 (надалі - Статут), навчально-методичний центр цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Тернопільської області є юридичною особою публічного права, що має статус закладу післядипломної освіти, якій проводить освітню діяльність відповідно до ліцензії (ліцензій) у сфері післядипломної освіти з підвищення кваліфікації у галузі знань Цивільна безпека, відповідно до розділом 1 Статуту Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Тернопільської області, затвердженого наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій №477 від 07.07.2021 та розпорядженням Тернопільської обласної державної адміністрації №292/01.02- 01.

Діяльність Центру координується та спрямовується відповідними структурними підрозділами з питань цивільного захисту засновників, а саме: Державної служби України з надзвичайних ситуацій та співзасновника Тернопільської обласної державної адміністрації.

Центр є бюджетною установою, діяльність якої здійснюється на некомерційній основі, не є підприємницькою та не ставить за мету отримання прибутку.

Центр має самостійний баланс, рахунки в установах Державної казначейської служби України печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням та діє на підставі цього статуту.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (Тернопільський ЦГМ, (код ЄДРПОУ- 26198910) є державною організацією, знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Барвінських, 10. Власником указаної установи є Державна служба України з надзвичайних ситуацій та Тернопільська обласна державна адміністрація.

Таким чином, Навчально-методичний центр цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Тернопільської області є юридичною особою публічного права.

Відповідно до витягу із наказу голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій №281 від. 12.05.2023 ОСОБА_1 призначено на посаду заступника начальника центру (з навчально- виробничої роботи) Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Тернопільської області.

Відповідно до пунктів 2 та 3 «Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2013 № 593 (зі змінами і доповненнями) служба цивільного захисту є державною службою особливого характеру, яка забезпечує пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, вживає заходів до запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідації їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Особами рядового і начальницького складу служби цивільного захисту є громадяни, які у добровільному порядку прийняті на службу цивільного захисту за контрактом і яким присвоєно відповідно до цього Положення спеціальні звання.

Пунктом 15 вказаного Положення визначено, що підполковник служби цивільного захисту відноситься до старшого начальницького складу.

Відповідно до підпункту 1 пункту 31 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особи рядового і начальницького складу зобов`язані чесно і сумлінно додержуватися Присяги служби цивільного захисту, виконувати закони України.

Пунктом 6 вказаного Положення передбачено, що особи начальницького складу є особами, уповноваженими на виконання функцій держави, на яких поширюються дія вимог та обмежень, передбачених Законом України «Про запобігання корупції».

Так, підпунктом «д» пункту і частини 1 статті 3 Закону особи начальницького складу служби цивільного захисту віднесено до суб`єктів, на яких поширюється дія цього Закону.

Згідно з ст. 1 Закону реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Відповідно до частини 1 статті 41 Закону особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини 1 статті 3 цього Закону, діють неупереджено, незважаючи на приватні інтереси, особисте ставлення до будь-яких осіб, на свої політичні погляди, ідеологічні, релігійні або інші особисті погляди чи переконання.

Відповідно до пунктів 1-4 частини 1 статті 28 Закону особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини 1 статті 3 цього Закону, зобов`язані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або у колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт Інтересів; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно до частини 5 статті 28 Закону у разі існування в особи сумнівів щодо наявності в неї конфлікту Інтересів вона має право звернутися за роз`ясненням до Національного агентства. У разі якщо особа не отримала підтвердження про відсутність конфлікту інтересів, вона діє відповідно до вимог, передбачених у цьому розділі Закону.

Пунктами 4 та 5 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 №1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» визначено, що преміювання керівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери, встановлення їм надбавок та доплат до посадових окладів, надання матеріальної допомоги здійснюється за рішенням органу вищого рівня у межах наявних коштів на оплату праці.

Як зазначено у п. 5 вказаної постанови Кабінету Міністрів України умови оплати праці, посадові оклади (ставки заробітної плати) та ставки погодинної оплати праці, визначені постановою, поширюються на відповідні категорії працівників всіх бюджетних установ, закладів та організацій незалежно від відомчого підпорядкування.

Твердження захисника, що постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 №1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» не поширюється на ОСОБА_1 є необґрунтованим, оскільки вона поширюється на категорії працівників всіх бюджетних установ, закладів та організацій незалежно від відомчого підпорядкування, в тому числі і на усіх працівників Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Тернопільської області.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата складається з основної (винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки) та додаткової (винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці) заробітної плати. Додаткова заробітна плата, до якої, у тому числі належать різні види стимулюючих виплат (премії, надбавки тощо), не є гарантованою, можливість її отримання, так само як і її розмір, залежить від оцінки результатів роботи.

Відповідно до п. 2.1. розділу II «Управління діяльністю Центру» Статуту надання відпустки, встановлення посадових окладів, додаткових видів грошового забезпечення й надбавок, у межах максимального та мінімального розміру, всіх видів доплат, премій та матеріальної допомоги начальнику Центру відповідно до законодавства України належить до компетенції ДСНС України.

Згідно з п.3.2. Розділу III «Цивільна правоздатність Центру» Статуту Центр має право визначити та встановлювати моральне та матеріальне заохочення працівників Центру згідно із законодавством та Наказами ДСНС.

Відповідно до п. 1.3 Положення про преміювання осіб рядового та начальницького складу Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Тернопільської області, затвердженого наказом Центру №9 від 13.01.2023 преміювання осіб рядового та начальницького складу здійснюється відповідно до їх особистого внеску в загальні результати діяльності відповідного структурного підрозділу Центру за місяць.

Пунктом 1.6 Положення про преміювання визначено, що преміювання начальника Центру здійснюється у порядку визначеному ДСНС України.

Отже, матеріальному заохоченню працівника передує здійснення оцінки його роботи на предмет своєчасності, повноти та сумлінності виконання посадових обов`язків, ініціативності у роботі, дотримання трудової та виконавської дисципліни.

Оскільки особа не може об`єктивно оцінити власну роботу, при підписанні наказу щодо встановлення та визначення розміру премії для себе, між її приватним інтересом, що полягає у бажанні отримати стимулюючу виплату, та службовим повноваженням виникає суперечність, яка реально впливає на її об`єктивність при вчиненні зазначених дій, що є реальним конфліктом інтересів, відповідно, ОСОБА_1 не міг об`єктивно оцінити особистий внесок у результати діяльності Центру при підписанні наказу №52-0 від 15.08.2023 про встановлення розміру та виплату собі особисто премії, а отже у нього виник реальний конфлікт інтересів.

Реальний конфлікт інтересів існує тоді, коли особа, користуючись наданими службовими повноваженнями для задоволення приватного інтересу, приймає рішення або вчиняє дію на користь себе або третіх осіб.

Так, встановлено, що ОСОБА_1 , тимчасово виконуючи обов`язки начальника Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Тернопільської області, усупереч вимогам п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону, не повідомив у встановлених цим Законом випадках та порядку свого безпосереднього керівника, а саме Державну служби України з надзвичайних ситуацій про наявність у нього реального конфлікту інтересів перед та під час видання і підписання наказу від 15.08.2023 № 52-О «Про преміювання за липень місяць 2023 року особового складу Центру та виплату премії працівника Центру за серпень місяць 2023 року» щодо нарахування та виплати премії працівникам Центру за особистий вклад у вирішенні завдань центру, поставлених на липень місяць 2023 року, у тому числі, собі особисто у розмірі 18650,00 гривень.

З інформації Державної служби України з надзвичайних ситуацій № 071-6184/074 від 19,03.2025 вбачається, що на її адресу повідомлення про можливі факти виникнення реального конфлікту інтересів від тимчасово виконуючого обов`язки Начальника Центру ОСОБА_1 відповідно до вимог Закону України «Про запобігання корупції» у період із 01.01.2023 до 31.12.2024 не надходили.

Посилання захисника, що голова Державної служби України з надзвичайних ситуаціймав вжити власних заходів до врегулювання такого конфлікту, суд не приймає до уваги, оскільки закон покладає обов`язок повідомляти про конфлікт інтересів виключно ОСОБА_1 і не зобов`язує інших осіб, в тому числі голову Державної служби України з надзвичайних ситуацій.

Приватний інтерес ОСОБА_1 перед і під час підписання та видачі наказу від 15.08.2023 № 52-О полягав у бажанні отримати додаткове грошове благо та покращити своє матеріальне становище за рахунок отримання премії в розмірі 18 650,00 гривень.

При підписанні зазначеного наказу приватний інтерес виконувача обов`язків начальника Центру очевидний, оскільки він мав зацікавленість в отриманні додаткових коштів та самостійно визначив собі розмір премії. Наявність у ОСОБА_1 службових повноважень обумовлена тим, що як виконувач обов`язків керівника установи, він наділений повноваженнями на прийняття рішень, у тому числі, й стосовно фінансових питань. Фінансові питання завжди створюють для особи, на яку поширюється дія Закону, передумови для виникнення приватного інтересу, зумовлені бажанням покращити свій матеріальний стан.

Суперечність між приватним інтересом особи та її службовими повноваженнями обумовлено тим, що ОСОБА_1 як виконувач обов`язків начальника Центру наділений правом приймати рішення щодо встановлення премії працівникам та будучи зацікавленою особою у сприянні особистим матеріальним інтересам, маючи дискреційні повноваження з прийняття чи неприйняття рішень, реалізував такі повноваження стосовно себе шляхом підписання наказу.

Водночас, конкретний кінцевий розмір такої премії собі, який вказаний у наказі, визначався останнім, як виконувачем обов`язків начальника Центру, тобто, ОСОБА_1 щодо визначення розміру вказаної премії собі особисто мав дискреційні повноваження.

Відповідно до п.1.6 розділу І Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Маючи такі повноваження, ОСОБА_1 мав можливість самостійно приймати рішення щодо зменшення чи збільшення розміру премії собі особисто, а тому не міг діяти об`єктивно та неупереджено перед та під час підписання наказу № 52-0 від 15.08.2023.

Таким чином, реальний конфлікт інтересів у зазначеному випадку полягає в суперечності між службовими повноваженнями ОСОБА_1 , які виражались у праві видавати відповідні накази про виплату премій працівникам Центру, та приватним інтересом останнього, обумовленого особистою зацікавленістю у своїх матеріальних цінностях, який полягав в можливості включення себе особисто до зазначеного наказу та в подальшому отримання додаткової грошової винагороди собі особисто, шляхом використання своїх службових повноважень, як виконувачем обов`язків начальника Навчально - методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Тернопільської області, що вплинуло на об`єктивність та неупередженість вчинення дій (підписання та видача відповідного наказу).

При реальному конфлікті інтересів особа реалізує (повинна реалізувати) свої повноваження у сфері, де наявний приватний інтерес. Це викликає суперечність між повноваженнями і приватним інтересом, яка впливає на об`єктивність вчинення дій чи прийняття рішень.

Вплив суперечності між приватним інтересом та службовими повноваженнями ОСОБА_1 полягає в тому, що реалізуючи повноваження як виконувача обов`язків начальника Центру, підписуючи та видаючи наказ від 15.08.2023, в якому самостійно визначив конкретний розмір премії в сумі 18 650,00 гривень, останній не міг бути об`єктивним та неупередженим щодо надання оцінки результатам своєї роботи та своєму особистому вкладу у результати діяльності Центру, оскільки був зацікавлений у прийнятті позитивного рішення задля подальшого особистого матеріального збагачення

Посилання захисника про те, що відсутні достатні докази на підтвердження факту наявності у ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів, суд вважає безпідставними, оскільки в даному випадку адміністративне правопорушення полягає в неповідомленні у встановленому законом порядку про наявність у ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів, який виник перед та під час підписання і видачі наказу №52-О від 15.08.2023 «Про преміювання за липень 2023 року особового складу Центру та виплату премії працівникам Центру за серпень місяць 2023 року» та його видача та підписання щодо преміювання працівників Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Тернопільської області за особистий вклад у вирішенні завдань Центру, у тому числі, себе особисто як заступника начальника центру (з навчально-виробничої роботи) у розмірі 18 650,00 гривень.

Інших доказів та доводів, які б спростовували вищевказані дані та обставини про вчинене адміністративне правопорушення, при розгляді справи не встановлено.

Отже, ОСОБА_1 , тимчасового виконуючи обов`язки начальника Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Тернопільської області, та будучи відповідно до підпункту «д» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, всупереч інтересам держави та в порушення п. 2 ч. 1 ст. 28 вказаного Закону, не повідомив у встановленому цим Законом випадку та порядку свого безпосереднього керівника, а саме - Державну службу України з надзвичайних ситуацій, про наявність у нього реального конфлікту інтересів перед та під час підписання і видачі наказу №52-О від 15.08.2023 «Про преміювання за липень 2023 року особового складу Центру та виплату премії працівникам Центру за серпень місяць 2023 року» та його видача та підписання щодо преміювання працівників Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Тернопільської області за особистий вклад у вирішенні завдань Центру, у тому числі, себе особисто як заступника начальника центру (з навчально-виробничої роботи) у розмірі 18 650,00 гривень, чим вчинив адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, відповідальність за які передбачена частиною 1 статті 172-7; частиною 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При обранні адміністративного стягнення, суд виходить з вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП, згідно якої, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Згідно ст. 23 КУПАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Разом з тим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення суд враховує, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення, враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, а тому, суд дійшов до переконання, що до ОСОБА_1 , слід застосувати стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією статті, за якою він притягується до відповідальності і це буде необхідним та достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення.

Тому, у відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 , слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі наведеного, керуючись ст. 33, 40-1, ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7, ст. 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, відповідальність за які передбачена частиною 1 статті 172-7; частиною 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення, відповідно до ч. 2 статті 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу в дохід держави в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400,00 грн (три тисячі чотириста гривень 00 копійок), який стягнути в дохід держави.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6 800,00 грн (шість тисяч вісімсот гривень 00 копійок) в дохід держави та витрати на облік зазначеного правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційним судом.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

СуддяО. М. Вийванко