Номер провадження: 33/813/1169/25
Номер справи місцевого суду: 522/3009/25
Головуючий у першій інстанції Лагода К.О.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В.,

за участю секретаря Соболєвої Р.М.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Руднієвої Світлани Віталіївни,

потерпілої ОСОБА_2 ,

представника потерпілої Дударенка Сергія Віталійовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань

апеляційну скаргу захисника Руднієвої Світлани Віталіївни, яка діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

на постанов у Приморського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 гривень.

ОСОБА_1 постановою суду визнано винною у тому, що 10 лютого 2025 року о 13 годині 40 хвилин у м. Одеса по вул. Троїцька, 47, керуючи транспортним засобом «Toyota» н.з. НОМЕР_1 , стала учасницею ДТП та залишила місце події, чим порушила п. 2.10.а ПДР.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, захисник Рудніва С.В., яка діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що:

- ОСОБА_1 не мала наміру уникнути відповідальність, залишила ймовірне місце ДТП, оскільки удару вона не відчула та не можливо стверджувати, що пошкодження на автомобілі потерпілої виникли через дії ОСОБА_1 ;

- у ОСОБА_1 був відсутній умисел, а отже в її діях відсутня суб`єктивна сторона правопорушення;

- окрім пояснень ОСОБА_2 , будь-яких інших доказів до суду не надано;

- 11.04.2025 під час судового засідання ОСОБА_2 не змогла відповісти, якою саме частиною т/з TOYOTA завдав пошкодження її автомобілю, сам по собі факт близького проїзду одного авто до іншого не може свідчити про завдання механічних пошкоджень;

- протокол без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є достатнім та беззаперечним доказом на доведення вини особи;

- на відео вбачається, що ОСОБА_1 сіла в свій автомобіль та почала виїжджати на дорогу, проте в мотивувальній частині постанови суду стверджує, що на відео зображені обставини вчиненого ДТП за участі транспортних засобів «Toyota» та «Vоlkswagen», зафіксований факт зіткнення;

- з відео вбачається, що автомобіль «Toyota» з`їжджає з бордюру, де на відео суд побачив автомобіль «Vоlkswagen», невідомо;

- суд вказав, що з відео вбачається, що «невідомий чоловік, побачивши наїзд автомобілю «Toyota» на припаркований «Vоlkswagen», підійшов до т/з під керуванням ОСОБА_1 та почав стукати у двері», проте з відео видно, що по тротуару йде людина, встановити є то чоловік або жінка неможливо як і побачити чи стукає вона по задніх дверях;

- в судовому засіданні потерпіла зазначила, що саме вона стукала по машині, а в постанові вказано, що на відео «невідомий чоловік», тобто пояснення, які лягли в основу протоколу різняться з відео та висновками суду викладеними у постанові.

В судовому засіданні особа, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та захисник Рудніва С.В. підтримали доводи апеляційної скарги, просили скасувати постанову та закрити провадження по справі. ОСОБА_1 наполягала, що не відчула зіткнення з іншим авто, на її автомобілі відсутні будь-які пошкодження, і при виїзді з тротуару на проїзну частину вона не користувалася телефоном, не слухала музику, в її автомобілі під час руху назад музика вимикається, але не чула, щоб в її автівку хтось стукав, а на відео можуть бути присутніми інші звуки.

ОСОБА_2 та її представник Дударенко С.В. заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили залишити постанову суду першої інстанції без змін. Потерпіла пояснила, що припаркувала свою машину і бачила, як авто ОСОБА_1 намагалося виїхати з тротуару на проїзну частину, після чого вона вийшла з кафе, підійшла до автотівки ОСОБА_1 , постукала двічі у задні двері, але автомобіль поїхав. Вона запам`ятала номер і зателефонувала до поліції.

Заслухавши доповідь судді, осіб, що брали участь у розгляд справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення при обов`язковому з`ясуванні вини даної особи у вчиненні адміністративного правопорушення та того, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, суддя зобов`язаний з`ясувати також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно диспозиції ст. 122-4 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до п. 2.10.а Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Визнаючи винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, суд вважав доведеною її вину матеріалами справи: протоколом серії ЕПР1 № 244060 від 11.02.2025; схемою місця ДТП від 10.02.2025; письмовими поясненнями учасників ДТП від 10.02.2025; рапортом інспектора взводу № 2 роти № 3 батальйону № 2 полку УПП в Одеській області ДПП старшого лейтенанта поліції Петрухіна О. від 10.02.2025 та записом з камер відеоспостереження.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 244060 від 11.02.2025, зафіксовано, що 10 лютого 2025 року о 13 год. 40 хв. у м. Одеса по вул. Троїцька, 47, керуючи транспортним засобом «Toyota» н.з. НОМЕР_1 , стала учасницею ДТП та залишила місце події, чим порушила п. 2.10.а ПДР.

Зі схеми місця ДТП від 10.02.2025 року, вбачається розташування автомобілю «Volkswagen» Passat н.з. НОМЕР_2 (№ 4), напрямок руху іншого транспортного засобу (№ 10), під номером «9» тротуар, місце зіткнення транспортних засобів - з виїзду тротуару (№ 3), а також наведено перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу «Volkswagen» Passat н.з. НОМЕР_2 , отриманих внаслідок ДТП- пошкодження переднього бамперу з лівого боку.

Згідно пояснень ОСОБА_2 остання припарковала автомобіль «Volkswagen» Passat н.з. НОМЕР_2 біля будинку по вул. Троїцькій, 47 приблизно о 12 годині. Десь о 13:40 год білий автомобіль з номерами 5939, рухаючись по пішохідній зоні і намагаючись виїхати на проїзджу частину, почав притиратися до бамперу її автомобілю. ОСОБА_2 підбігла до автомобіля і почала стукати у заднє вікно, щоб зупинився, на що, збільшивши швидкість, поїхав в сторону Олександрійського проспекту. Написано власноруч, під час ДТП не постраждала.

Згідно пояснень ОСОБА_1 10.02.2025 приблизно о 13 год. 40 хв. вийшла з роботи та сіла в своє авто НОМЕР_1 . В 14:40 год набрав невідомий номер - представник поліції і сказав, що її авто потрапило у ДТП за адресою: м. Одеса, вул. Троїцька, біля будинку 47. Вказує, що виїжджаючи з місця парковки, не помітила, що зачепила, тому поїхала далі, якби почула, що був контакт, то зупинилася на місці для вирішення всіх питань. Наміру скриватися з ДТП не було.

Відповідно до рапорту інспектора взводу № 2 роти № 3 батальйону № 2 полку УПП в Одеській області ДПП старшого лейтенанта поліції Петрухіна О. 10.02.2025 о 13:47 год на службовий планшет отримали виклик: ДТП без травмованих за адресою: м. Одеса, вул. Троїцька, 47. Заявник ОСОБА_2 т. . На місці заявниця повідомила, що її авто «Volkswagen» Passat н.з. НОМЕР_2 було припарковано за вказаною адресою, приблизно о 13:40 год. водій авто «Toyota» білого кольору фрагмент д.н.з. НОМЕР_3 , виїжджаючи з тротуару, де був припаркований, здійснив наїзд на припаркований автомобіль заявниці, в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження а, саме пошкодження переднього бампера зліва.

З відеозапису, який наявний в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи т/з «Toyota» н.з. НОМЕР_1 , виїжджала з тротуару в напрямку виїзду на проспект Олександрійський, при повороті ліворуч під час проїзду між припаркованими на узбіччі проїзної частини дороги автомобілями здавала спершу назад, потім знов намагалася проїхати поміж автомобілями, до неї підбігла особа (як встановлено згодом - ОСОБА_2 ) та надавала знаки двічі рукою постукала в задні двері, на що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 продовжив рух та поїхав з місця ДТП.

На переконання апеляційного суду, зазначені вище докази повністю доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Щодо доводу, що ОСОБА_1 не мала наміру уникнути відповідальність, залишила ймовірне місце ДТП, оскільки удару вона не відчула, апеляційний суд звертає увагу, що постановою Приморського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 125 КУпАП, по подіях 10 лютого 2025 року о 13.40 год.

ОСОБА_1 на запитання представника потерпілої в апеляційному суді пояснила, що під час руху на автомобілі в її автомобілі вона не відволікалася від керування (прослуховування музики, користування телефоном). Натомість, на відеозаписі видно, як потерпіла вийшла з кафе і підійшла до автівки ОСОБА_1 , яка намагалася проїхати поміж автівок, а потім двічі стукнула по задніх дверях (чутно два удари), і звуки таких ударів чітко співпадають з рухами потерпілої.

Як безпідставними є і посилання ОСОБА_1 на відсутність пошкоджень на її автівці, оскільки таке не є обов`язковим у разі зіткнення за певних обставин автомобілів певних фізичних параметрів.

Пункто 2.3.б ПДР визначено, що водій повинен бути уважним та стежити за дорожньою обстановкою, тому навіть якщо удар був незначним або непомітним, обов`язок водія переконатися, що ніхто не постраждав і чи немає майнової шкоди, тобто виконати вимоги, які встановлені п. 2.10 а ПДР України, що ОСОБА_1 не виконано.

Щодо доводу, що ОСОБА_1 був відсутній умисел, а отже в її діях відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, апеляційний суд зазначає наступне.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні. Суб`єктом правопорушення є фізично осудна особа, яка досягла шістнадцятирічного віку. Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

Виходячи із диспозиції за ст. 122-4 КУпАП слідує, що для кваліфікації дій правопорушника за даною статтею, необхідною умовою є наявність факту дорожньо-транспортної пригоди, усвідомлення особою, що притягується до адміністративної відповідальності причетності до неї та умисел вказаної особи на залишення дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи доведеність причетності ОСОБА_1 до ДТП 10.02.2025, яка в подальшому залишила місце ДТП, можна дійти висновку, що в діях ОСОБА_1 наявне порушення п. 2.10.а ПДР, що становить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Оцінюючи доводи, що окрім пояснень ОСОБА_2 , будь-яких інших доказів до суду не надано, апеляційний суд зауважує, що матеріали справи містять достатньо доказів, які підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.10.а ПДР України.

Не заслуговують на увагу доводи, що 11.04.2025 під час судового засідання ОСОБА_2 не змогла відповісти, якою саме частиною т/з TOYOTA завдав пошкодження її автомобілю, а сам по собі факт близького проїзду одного авто до іншого не може свідчити про завдання механічних пошкоджень, оскільки перелік механічних пошкоджень наведено у схемі місця ДТП, згідно якої у автомобіля «Volkswagen» Passat д.н.з. НОМЕР_2 - пошкодження переднього бамперу з лівого боку це та сама частина, повз якої проїздило авто ОСОБА_1 .

Щодо посилання, що протокол без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є достатнім та беззаперечним доказом на доведення вини особи.

Так, протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Отже, обставини, наведені у протоколі про адміністративне правопорушення, повинні підтверджуватись іншими зібраними цим суб`єктом доказами.

У справі, що переглядаються, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, наявні пояснення ОСОБА_2 , схема місця ДТП, відеозапис, які у сукупності складають доказову базу і підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

Щодо твердження, що з відео вбачається, що автомобіль «Toyota» з`їжджає з бордюру, де на відео суд побачив автомобіль «Vоlkswagen», невідомо, апеляційний суд вказує, що у наданому відеозаписі наявні чіткі ознаки присутності транспортних засобів, що не викликає сумнівів у правильності висновків суду.

Твердження захисника, що суд вказав, що з відео вбачається, що «невідомий чоловік, побачивши наїзд автомобілю «Toyota» на припаркований «Vоlkswagen», підійшов до т/з під керуванням ОСОБА_1 та почав стукати у двері», проте з відео видно, що по тротуару йде людина, встановити є то чоловік або жінка неможливо як і побачити чи стукає вона по задніх дверях, не впливає на відсутність складу адміністративного правопорушення.

Щодо посилання, що в судовому засіданні потерпіла зазначила, що саме вона стукала по машині, а в постанові вказано, що на відео «невідомий чоловік», тобто пояснення, які лягли в основу протоколу різняться з відео та висновками суду викладеними у постанові.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_2 , остання зазначила, що це саме вона стукала у заднє вікно, щоб автомобіль зупинився. Також в суді апеляційної інстанції потерпіла підтвердила вказане, тому помилкове зазначення в постанові суду першої інстанції щодо «невідомого чоловіка» не є безумовною підставою для скасування постанови суду і не спростовує встановлення інших обставин справи.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи, інших доводів апеляційна скарга не містить.

З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляції мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Руднієвої Світлани Віталіївни, яка діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.В. Назарова