№3/337/601/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року Суддя Хортицького районного суду м.Запоріжжя Мурашова Наталія Анатоліївна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення №509/12, складеним 20.03.2025 заступником начальника відділу перевірок у сфері торгівлі, послуг управління податкового аудиту Головного управління ДПС в Запорізькій області Глибченко Ю.С., ОСОБА_1 , будучи директором, головою комісії з припинення КНП «Паталогоанатомічне бюро» ЗМР, ЄРДПОУ 45039174, допустив порушення встановленого законом порядку ведення податкового обліку, а саме, порушив вимоги п.189.1 ст.189, п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 15112,00грн. Детально зміст порушення викладений у витязі з акту документальної позапланової виїзної перевірки № 3374/08-01-07-03/45039174 від 20.03.2025. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-1 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що під час перевірки і на даний час є незрозумілим, які саме порушення ведення податкового обліку були допущені посадовими особами установи, що призвели до заниження ПДВ. Він як керівник установи дійсно повинен контролювати та відповідає за ведення податкового обліку, але його вина перед судом не доведена. Просить суд прийняти рішення згідно з законом.

Вислухавши пояснення особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Згідно з ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

П.2 ст.6 Конвенції про основні права та свободи людини і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення вини «поза розумним сумнівом» лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

При цьому, у зв`язку із застосуванням принципу презумпції невинуватості саме уповноважена посадова особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна зібрати докази наявності події і складу адміністративного правопорушення, винуватості особи, тобто «поза розумним сумнівом» довести наявність законних підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Також суд виходить з того, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст.258 КУпАП.

Відповідно до ст.256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП.

Складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень ст.251 КУпАП є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до відповідальності.

При цьому, за усталеною практикою ЄСПЛ суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за відсутності будь-яких інших доказів не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи і не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який передбачає співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій. Обставини, викладені в протоколі, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

В межах цієї справи за змістом протоколу про адміністративне правопорушення №509/12 від 20.03.2025 ОСОБА_1 звинувачується в порушенні порядку ведення податкового обліку, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП.

Так, ч.1 ст.163-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Разом з тим, суд вважає, що в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в порушення вимог ст.256 КУпАП та Інструкції з оформлення органами державної податкової служби матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом ДПА України №585 від 28.10.2009р., не викладено суті адміністративного правопорушення, яке полягає в порушенні порядку ведення податкового обліку, не зазначені будь-які кваліфікуючі ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП.

З граматичної побудови суті адміністративного порушення, як воно викладено в протоколі, вбачається, що ОСОБА_1 були порушені певні норми Податкового кодексу України, результатом чого стало заниження податку на додатну вартість на загальну суму 15112,00грн. у певний період.

Однак, в чому саме полягає порушення зазначених норм законодавства, тобто які конкретні дії, які становлять об`єктивну сторону зазначеного адміністративного правопорушення, були вчинені ОСОБА_1 , що призвели до наслідків у вигляді заниження податку на додатну вартість, де і коли вони були вчинені, в протоколі не зазначено.

Посилання посадової особи ДПС, яка склала протокол, при викладенні суті адміністративного правопорушення на те, що детальний зміст порушення викладений в акті документальної позапланової виїзної перевірки № 3374/08-01-07-03/45039174 від 20.03.2025, суперечить завданню провадження в справах про адміністративні правопорушення та положенням ст.256 КУпАП.

Таким чином, суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено уповноваженою посадовою особою органу ДПС з порушенням ст.256 КУпАП, у зв`язку з чим він є неналежним та недопустимим доказом.

Доданий до протоколу акт документальної позапланової виїзної перевірки № 3374/08-01-07-03/45039174 від 20.03.2025 сам по собі не є достатнім доказом допущення посадовими особами суб`єкту господарювання порядку ведення податкового обліку. Будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували зазначені в акті порушення ведення податкового обліку, уповноваженою посадовою особою органу ДПС, яка склала протокол, суду не надано.

Доданий до матеріалів справи лист керівника КНП «Паталогоанатомічне бюро» ЗМР ОСОБА_1 на адресу ГУ ДПС в Запорізькій області від 24.03.2025 про те, що вищевказаний акт перевірки оскаржуватись ними не буде, з порушенням згодні, просять прийняти податкові повідомлення-рішення достроково, не виключає обов`язку посадової особи органу ДПС, яка виявила факт порушення, скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог чинного законодавства та надати суду належні, допустимі, достовірні та достатні докази, які поза розумним сумнівом будуть доводи законність підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, виходячи з вимог ст.7,245,252,280 КУпАП, оцінивши обставини справи та надані докази, керуючись законом та правосвідомістю, суд вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, належними та допустимими доказами поза розумним сумнівом не доведений, що в силу принципу презумпції невинуватості трактується судом на його користь.

На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним провадження у цій справі закрити відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП.

Керуючись ст.7,8,9,ч.1 ст.163-1,245,247,268,280,283 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.163-1 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом 10 днів з дня її постановлення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя Н.А. Мурашова

05.06.2025