Справа №490/5847/24
Провадження № 33/812/232/25
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 червня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Колосовою О.М.,

за участі захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Павловського В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Павловського Віталія Андрійовича на постанову, яку ухвалив суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Лященко В.Л. у приміщенні цього суду 05 вересня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,

у с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД№415067 від 17 червня 2024 р. у той день о 01 год. 15 хв. по вул. Пушкінська, 2 у м. Миколаєві, Миколаївська область водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Land Rover Fkelender», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівником поліції за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вказаний протокол разом з іншими документами був скерований органами поліції на розгляд до Центрального районного суду м. Миколаєва.

В судове засідання суду першої інстанції ОСОБА_1 не з`явився.

Постановою судді Центрального районного суду Миколаївської області від 05 вересня 2024 р. ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статтею 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік та стягнуто 605 грн. 60 коп. судового збору в дохід держави.

Не погоджуючись із постановою судді, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокат Павловський В.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі - закрити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 був обізнаний про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, повідомлявся про дату та час розгляду справи належним чином та що він безпідставно умисно затягує справу, що свідчить небажання брати участь у розгляді справи, спростовуються матеріалами справи. Суд першої інстанції, достовірно знаючи, що в матеріалах справи відсутні дані про своєчасне сповіщення ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи, навмисно обмежив останнього в реалізації його права на захист та на доступ до правосуддя, та незаконно розглянув справу про вчинення адміністративного правопорушення за його відсутності. На думку захисника, це свідчіть про упереджене ставлення суду при розгляді справи до ОСОБА_1 , про необґрунтованість прийнятого рішення, а отже - і про його незаконність, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови. Також захисник зазначає, що в присутності ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення серії ААД№415067 не складався, не оголошувався та останньому його копія не вручалась, а також не були роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП. Зазначені захисником обставини, на його думку, унеможливили реалізацію ОСОБА_1 своїх прав, передбачених ст. 268 КУпАП та Конституцією України, та свідчать про порушення порядку оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення. До того ж, ОСОБА_2 зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД№415067 сам по собі не є самостійним доказом, а відеозапис з портативних відеореєстраторів працівників поліції не містить даних про керування ОСОБА_1 транспортним засобом або його перебування всередині автомобіля.

Заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Павловського В.А., який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом, мав ознаки алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що він ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи про адміністративне правопорушення, а також вимогах закону.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі Правила)).

Згідно із частиною 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З оскаржуваної постанови суду вбачається, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції встановлені правильно, такі висновки ґрунтуються на доказах, які досліджені під час судового розгляду.

Так, відповідно до частини 1 статті 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є, зокрема, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 статті 7 КУпАП).

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджена:

- змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД№415067 від 17 червня 2024 р. про те, що 17 червня 2024 р. о 01 год. 15 хв. по вул. Пушкінська, 2 у м. Миколаєві, Миколаївська область, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Land Rover Fkelender», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився. Від підпису в протоколі ОСОБА_1 відмовився, про що зазначено в протоколі поліцейськими, в графі «пояснення» зазначено «від пояснень відмовився»;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 , де зафіксовані ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови та зафіксовано його відмову від проходження такого огляду;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння під впливом лікарських препаратів, що понижують увагу та швидкість реакції від 17 червня 2024 р., у якому також зазначено, що від проведення такого огляду водій ОСОБА_1 відмовився;

- долученими до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписами з місця події та зупинки транспортного засобу, з якого вбачається, що поліцейські розмовляють з чоловіком на території АЗС поблизу автомобілю, встановлюють його особу, яким виявися ОСОБА_1 . Поліцейські роз`яснюють водію що він порушив комендантську годину, на що він відповів, що «поїхав за сигаретами», а також питають у нього, чи вживав він алкоголь, на що водій відповів «так, до цього». Поліцейськими запропоновано водію пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі, проте ОСОБА_1 відмовився, зазначивши, що на ранок їде до Харкова, а також що «по-любому покажет».

Враховуючи, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, суд першої інстанції, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, обґрунтовано вважав доведеним факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Апеляційний суд погоджується з наведеними судом першої інстанції мотивами та відхиляє аргументи апеляційної скарги як безпідставні.

Щодо заперечення в апеляційній скарзі факту керування транспортним засобом.

Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з наступними змінами, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

До протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД№415067 від 17 червня 2024 р. долучено диск з відеозаписом подій 17 червня 2024 р., який здійснений на нагрудну камеру поліцейського.

Так, з початку відеозапису вбачається, що поліцейські звертаються до ОСОБА_1 як до водія, зазначаючи, яке порушення Правил дорожнього руху він порушив їхав не у праві, а в лівій полосі дороги, на що він відповідає, що він є водієм, їхав за сигаретами та не заперечує факту керування ним транспортним засобом. На вимогу поліцейського надає документи, що посвідчують особу, тобто вчиняє дії, які притаманні особі, яка керує транспортом та несе за це відповідальність.

Апеляційний суд також зауважує, що відеозйомка факту керування транспортним засобом особою безпосередньо перед зупинкою та вимогою працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння не є обов`язковим, а доведеність цих обставин встановлюється на підставі аналізу всіх доказів у їх сукупності.

Отже, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність наявними у справі доказами факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом - «Land Rover Fkelender» державний номерний знак НОМЕР_1 17 червня 2024 року за обставин, зазначених у протоколі серії ААД№415067.

Посилання у скарзі на те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, спростовується вищеназваними доказами, а тому є непереконливим, і сприймається судом як намагання уникнути відповідальність.

Також не заслуговує на увагу посилання заявника на те, що протокол про адміністративне правопорушення складався у відсутність ОСОБА_1 , оскільки докази такого в матеріалах справи відсутні.

Так, в тексті протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД№415067 від 17 червня 2024 р. є відмітки про відмову ОСОБА_1 від підпису протоколу щодо ознайомлення з правами, місцем розгляду справи, а також під протоколом в цілому і про відмову від надання пояснень, що відповідає вимогам пункту 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ від 07 листопада 2015 року № 1395.

Наведене також спростовує твердження захисника про те, що Сташевському поліцейські не роз`яснили його права, передбачені КУпАП та Конституцією України, оскільки останній правом на надання пояснень та заперечень у протоколі не скористався.

Відсутність відеофіксації порядку складання цього протоколу поліцейським не є підставою для визнання його незаконності, оскільки така фіксація не є обов`язковою відповідно до положень статей 254, 256, 266 КУпАП і не спростовує факт вчинення водієм ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги про те, що було порушено процедуру огляду ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем, щодо перебування у стані алкогольного сп`яніння, яка передбачена ст. 266-1 КУпАП, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки положеннями вказаної статті визначений порядок огляду, зокрема, військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.

Тобто, ст. 266-1 КУпАП не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом, поза виконання ними обов`язки військової служби або поза перебування на території військових частин.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Наявні у справі докази не підтверджують, що ОСОБА_1 станом на день складання протоколу про адміністративне правопорушення (17 червня 2024 року) був військовослужбовцем.

Як видно з долучених до матеріалів справи відеозаписів з відеореєстраторів 17 червня 2024 року під час намагання поліцейських провести огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, він перебував в цивільному одязі, на цивільному автомобілі, наказу, розпорядження тощо командира військової частини або підрозділу, під безпосереднім керівництвом якого він перебував на той час про те, що він в м. Миколаєві виконує обов`язки військової служби (завдання), не надав, пояснював, що приїхав на АЗС за сигаретами та кавою, перебуває на відпочинку, на ранок має їхати у Харків.

Тому апеляційний суд доходить висновку, що працівники поліції правомірно проводили огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за правилами, визначеними ст. 266 КУпАП.

Не надав ОСОБА_1 та його захисник переконливих доказів, що ОСОБА_1 17 червня 2024 року виконував обов`язки військової служби, і при розгляді справи про адміністративне правопорушення в судах.

Щодо доводів апелянта про розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності ОСОБА_1 .

Апеляційний суд погоджується з наведеними заявником обставинами стосовно відсутності доказів повідомлення ОСОБА_1 про місто та час розгляду справи, що було встановлено при вирішенні клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, натомість ці обставини не є самостійною та достатньою підставою для скасування постанови судді першої інстанції, оскільки він дійшов правильних висновків щодо наявності підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення. До того його право «Бути почутим судом» поновлено в апеляційній інстанції шляхом поновлення строку на апеляційне оскарження, повідомлення про розгляд справи, в якому брав участь його захисник, який надав пояснення та був присутній при дослідженні судом доказів у справі.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Доведеність вини водія ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил та вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених в оскаржуваній постанові суду, всупереч доводів апеляційної скарги підтверджується наявними у справі доказами.

Істотних порушень співробітниками поліції при оформленні відносно ОСОБА_1 матеріалів про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП положень ст. 256 КУпАП, а також інших нормативних документів судом апеляційної інстанції не встановлено.

Апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, дотримано судом стандарт доведення висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у вчиненні передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП правопорушення поза розумним сумнівом. В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення. У цій справі належними та допустимими доказами доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від огляду на стан такого сп`яніння як поліцейським, так і в медичному закладі, а доказів протилежного матеріали справи не містять.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційному суду не надано.

Також, апеляційний суд враховує, що адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП є небезпечним як для особи, яка притягується до адміністративної відповідальності так і для інших громадян учасників дорожнього руху, що також було враховано судом першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення.

Суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував усі обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття справи за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Павловського Віталія Андрійовича залишити без задоволення, а постанову судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 05 вересня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського апеляційного суду Т.М. Базовкіна