Справа №: 465/2353/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2025

Суддя Франківського районного суду м. Львова Рудаков Д. І., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 188-13 Кодексу України про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 15 від 10.03.2025, ОСОБА_1 , не виконав законну вимогу приватного виконавця, а саме не надав декларацію про майно та доходи боржника, чим порушив п. 3 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», за що передбачена відповідальність за ст.188-13 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не прибув, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Зокрема, про судові засідання призначені на 24.04.2025, 21.05.2025 та 02.06.2025 ОСОБА_1 повідомлявся шляхом надсилання судових повісток про виклик до суду на адресу проживання такого АДРЕСА_1 , засобами поштового зв`язку рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відтак на підставі ст. 268 КУпАП, вважаю, що справу можна розглядати у його відсутності.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Отже, передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення ЄСПЛ у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" від 07.07.1989).

Крім того, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд має провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, отримала повістку, була обізнана про складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, була повідомлена про дату та місце розгляду справи, відтак її поведінка може свідчити про свідоме затягування розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями статті 188-13 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за невиконання законних вимог державного виконавця, приватного виконавця щодо усунення порушень законодавства про виконавче провадження, несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання недостовірних відомостей про доходи і майновий стан боржника, ненадання на вимогу державного виконавця, приватного виконавця декларації про доходи та майно, що подається відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», чи зазначення у такій декларації неправдивих відомостей або неповідомлення про зміну відомостей, які зазначаються у декларації, неповідомлення боржником про зміну місця проживання чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), а також неявка без поважних причин за викликом державного виконавця, приватного виконавця.

Згідно п. 5 ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження», за ухилення від виконання розпоряджень виконавця особа, в якої перебуває майно боржника, несе відповідальність відповідно до закону.

Положеннями ст. 76 зазначеного Закону, винні особи несуть відповідальність відповідно до закону, зокрема, за ненадання боржником на вимогу виконавця декларації, неявку без поважних причин за викликом виконавця.

Відповідно до п.п. 3,5 ч. 5 вказаного Закону, боржник зобов`язаний за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронні гаманців емітентах електронних грошей, про майно, що перебуває в заставі(іпотеці)або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.188-13 КУпАП, стверджується належними та допустимими доказами у відповідності до ст. 251 КУпАП, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення №15 від 10.03.2025, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, та яким зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення;

- копією постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 74255165 від 22.02.2024;

- копією постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 71536605 від 11.04.2024;

- судовим наказом від 05.01.2024;

- вимогою виконавця від 25.02.2025;

- актом приватного виконавця від 03.03.2025;

- викликом приватного виконавця від 03.03.2025;

- актом приватного виконавця від 10.03.2025;

- постановою про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження від 24.02.2025;

- постановою про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 24.02.2025;

- наказ про примусове виконання рішення від 12.10.2020.

Аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-13 КУпАП - доведена повністю.

Доказів, які б спростували обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, суду не надано.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді накладення штрафу, що буде згідно із ст. 23 КУпАП, достатньою та необхідною мірою відповідальності.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується в розмірі 0,2% розміру мінімальної заробітної плати.

На підставі викладеного, керуючись статтями 33, 268, 283, 284 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 188-13 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп. на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у дохід держави 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.

У випадку несплати штрафу у п`ятнадцятиденний термін, відповідно до вимог ст.ст. 307, 308 КУпАП, з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП, протягом 10 днів з дня винесення до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення пред`являється до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя Д. І. Рудаков