ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 712/2959/25

Провадження № 3/712/1140/25

04 червня 2025 року, суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Рябуха Ю.В., за участі адвоката Орленка В.В., розглянувши матеріали справи відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 , непрацюючого, відомості про ідентифікаційний номер відсутні,

у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 260618 від 02.03.2025р.: ОСОБА_1 , 02.03.2025 року о 18 год. 00 хв. в м. Черкаси, по вул. Смілянській, 100, керував автомобілем Skoda Octaviaд.н.з. НОМЕР_1 (власник ОСОБА_2 ), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, в установленому законом порядку, зі згоди водія, проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Алкотест Драгер ARНF-0064, результат 0.75 % о проміле, тест №1211, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, адвокат Орленко В.В., який представляє його інтереси, вину не визнав, пояснив, що ОСОБА_1 категорично заперечує, що керував автомобілем Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 - 02.03.2025 року о 18 год. 00 хв. в м. Черкаси, по вул. Смілянській, 100, а також працівниками патрульної поліції порушено порядок освідування, і після першого освідування за допомогою приладу Драгер, який не надав патрульним поліцейським потрібних показників та не зафіксував наявності ознак алкоголю в парах повітря, яке видихав ОСОБА_1 , викликали інший екіпаж з новим приладом Драгер та примусили пройти повторно останнього освідування.

Суддя дослідивши матеріали адміністративної справи, приходе до наступних висновків.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в тому числі передбачена і за керування транспортними засобами особами під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Досліджені матеріали справи:

-дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 260618 від 02.03.2025р.; акт огляду; копією свідоцтва про повірку; тест № 1211 від 02.03.2025р.; довідка облікових даних; витяг з ІПНП; рапортом інспектора поліції; відеозапис з бодікамери працівників поліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 266 КУпАП та п.7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015р. № 1452/735 оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Сам огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів. Лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до п.10 розділу ІІ Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я від 9.11.2015 року №142/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року №1413/27858, результат огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Разом з тим, з відеозапису, наявному в матеріалах справи вбачається: файл 00.40.35сек. ОСОБА_1 проходить освідування за допомогою газоаналізатора Алкотест Драгер у працівників поліції, лунає сигнал виконання дій і Драгер показує відсутність будь-яких ознак алкогольного сп`яніння. На що, поліцейські спілкуючись один з одним, не розуміючи як таке могло статися наполягають на повторному проходженні огляду на іншому Драгері (файл 00.50.20сек.). Таким чином, на думку судді, ОСОБА_1 виконав усі необхідні розпорядження компетентних осіб, які є необхідними для проведення огляду, а також вчинив усі дії необхідні для проведення огляду і ця обставина стверджується відеозаписом події, зробленим за допомогою нагрудної камери поліцейського. Тобто в проведенні повторного огляду із застосуванням іншого газоаналізатора необхідності не було. Крім того, у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 у справа №177/525/17(2-а/177/23/17) вказано, що навіть сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення. Згідно ч. ч. 5-6 ст. 13 Закону України « Про судоустрій та статус суддів », висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. З долучених записів з боді-камер поліцейських та реєстратора службового автомобіля вбачається, що під час спілкування, коли поліцейські починають вимагати визнати факт керування автомобілем ОСОБА_1 категорично це заперечує, та пояснює, що він навіть не знаходився за кермом, телефонує водієві, щоб він повернувся на місце. На цих же відеозаписах видно, як приходить водій (Гулько ), який підтверджує, що автомобілем керував саме він. Це ж підтверджує інша пасажирка автомобіля - ОСОБА_3 . З незрозумілих причин, зазначені обставини були проігноровані співробітниками поліції. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (п. 161 рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom); п.65 рішення від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» (Korobov v. Ukraine), заява № 39598/03). Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Згідно з правовими позиціями Європейського суду з прав людини «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення». Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. «Поза розумним сумнівом» має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій. Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи. Для дотримання стандарту доведення «поза розумним сумнівом» недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням. При цьому відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за відсутності будь-яких інших доказів не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи і не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який передбачає співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій.

Суд самостійно збирати докази не має права, позаяк обов`язок щодо збирання доказів, в силу положень ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Наявні у матеріалах справи докази не можуть бути визнані належними доказами на підтвердження вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки свідчать лише про формальність зазначених у них обставин. Отже суддя виснував, що протокол складено на лише припущеннях та ставить під сумнів те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд вважає, недотримання процедури та порядку виявлення у водія, який керував транспортним засобом, ознак алкогольного сп`яніння, є істотним порушенням процедури проходження водієм транспортного засобу огляду на визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, виключає адміністративну відповідальність та порушує конституційні права і свободи ОСОБА_1 , а також встановлений законом порядок отримання фактичних даних у справі Стосовно позиції ОСОБА_1 , що він не був за кермом, суд вказану позицію оцінює критично, т.к. з відео дійсно видно, як автомобіль Skoda Octaviaд.н.з. НОМЕР_1 припаркувався біля кіоску з порушенням правил дорожнього руху напроти будинку 100 по вулиці Смілянська в м. Черкаси, і з водійського сидіння вийшов та пішов чоловік до кіоску, і підійшов вже коли під`їхав поліцейський екіпаж, особа візуально схожа на ОСОБА_1 за світлою зачискою на голові, вказані обставини стороною захисту в суді не спростовані. Відповідно до положення ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При цьому, на підставі задекларованого принципу, що міститься в ст. 7 КУпАП, кожній особі, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно п.1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, коли відсутній склад адміністративного правопорушення. Враховуючи вищевикладене, суддя вважає за необхідне, на виконання вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, розпочате провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч. 1 ст. 130, п.1 ст. 247 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУАП закрити за відсутності його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Соснівського

районного суду м.Черкаси Ю.В. Рябуха