Провадження 3/127/7959/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Борисюк І.Е., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

02.10.2024 поліцейським взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП рядовим поліції Пшеничком В.Г. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 141483. З даного протоколу вбачається, що «02.10.2024 о 19 год. 11 хв. у м. Вінниця по вулиці Келецька, 64, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «BMW Х6», д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився. Велась безперервна відеофіксація на портативні відеореєстратори № 473691, № 472973, № 468866 та № 467766», тим самим ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Водночас, в судове засідання з`явився захисник ОСОБА_1 адвокат Бахур О.В.

Судом прийнято до уваги, що реалізація прав та процесуальних гарантій учасників судового процесу під час розгляду справи про адміністративне правопорушення повинна здійснюватись таким чином, щоб це не перешкоджало розгляду справи у встановлені КУпАП строки. При цьому, судом враховано, що явка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в судове засідання є суб`єктивним процесуальним правом, і як кожне суб`єктивне право це гарантовані законом вид і міра можливої або дозволеної поведінки особи і реалізація суб`єктивного права залежить від розсуду, бажання і волі уповноваженої особи.

Водночас, ч. 2 ст. 268 КУпАП визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, не є обов`язковою.

Враховуючи вищевикладене та положення ст. 268 КУпАП, суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за участю його захисника адвоката Бахура О.В.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Бахур О.В. підтримав надані ним та ОСОБА_1 в ході розгляду справи пояснення і завив клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Клопотання про витребування доказів від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та/або її адвоката, до суду не надходили.

У ході розгляду справи захисником ОСОБА_1 - адвокатом Бахуром О.В. були заявлені клопотання про виклик в судове засідання в якості свідків: інспектора взводу № 2 роти № 3 БУПП у Вінницькій області ДПП старшого лейтенанта поліції А.Миколюка, поліцейського взводу № 1 роти № 4 БУПП у Вінницькій області ДПП капрала поліції В.Пшеничка, інспектора взводу № 2 роти ТОР УПП у Вінницькій області ДПП старшого лейтенанта поліції О.Дзюмака, поліцейського взводу № 2 роти ТОР УПП у Вінницькій області ДПП сержанта поліції В.Білошкурського, а також ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Заслухавши вищевказані клопотання, суд прийшов до наступного висновку.

Судом прийнято до уваги, що працівник поліції, оформлюючи матеріали справи про адміністративне правопорушення, вказує місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Складання протоколу - це процесуальна дія суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення встановлює лише виявлені порушення, однак, не породжує будь-яких правових наслідків для особи, не встановлює її прав і обов`язків.

Також судом враховано, що працівник поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення, не може бути об`єктивним свідком, адже є зацікавленою особою, у зв`язку із чим його свідчення є недопустимими доказами у справі.

Відповідно, необхідність надання особистих пояснень працівником поліції в засіданні, судом не встановлена, а захисником необґрунтована.

Щодо виклику в якості свідків інших працівників поліції, то суд зауважує, що цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

Суд зауважує, що на підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах.

Отже, враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотань захисника ОСОБА_1 - адвоката Бахура О.В. про виклик в судове засідання в якості свідків інспектора взводу № 2 роти № 3 БУПП у Вінницькій області ДПП старшого лейтенанта поліції А.Миколюка, поліцейського взводу № 1 роти № 4 БУПП у Вінницькій області ДПП капрала поліції В.Пшеничка, інспектора взводу № 2 роти ТОР УПП у Вінницькій області ДПП старшого лейтенанта поліції О.Дзюмака, поліцейського взводу № 2 роти ТОР УПП у Вінницькій області ДПП сержанта поліції В.Білошкурського. Водночас, суд прийшов до висновку про задоволення клопотання захисника в частині виклику в судове засідання в якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були пасажирами авто, яким керував ОСОБА_1 на час його зупинки працівниками поліції.

Також захисником ОСОБА_1 - адвокатом Бахуром О.В. було подано клопотання про визнання недопустимими доказами відеозаписи з портативних відео реєстраторів кам. 473691, кам. 472973, кам. 468866, кам. 467766, що містяться в матеріалах справи на CD-диску у паперовому конверті з написом «Грачов ЕПР1 № 141983».

У ході розгляду справи в судовому засіданні було досліджено відеозаписи з нагрудних камер поліцейських - ID реєстратори 473691, 472973, 468866 та 467766, наявні в матеріалах справи (надалі відеозаписи).

Суд не погоджується із доводами адвоката Бахура О.В. щодо недопустимості вищевказаних доказів і вважає їх належними, допустимими й достовірними, адже протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 141483 від 02.10.2024 містить посилання на технічні засоби, за допомогою яких здійснено дані відеозаписи, які були додані до нього на виконання вимог КУпАП, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 № 1376, та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853. При цьому суд звертає увагу на те, що обов`язок проводити повну фіксацію як факту вчинення адміністративного правопорушення, так і подальших процесуальних дій, що вчиняються поліцейськими, передбачений Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 за № 28/3299. Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, зокрема, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 повідомила, що 02.10.2024 разом з подругою ОСОБА_3 попросила ОСОБА_1 підвезти їх після роботи; під час руху авто їх зупинили працівники поліції та звинуватили ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння; ОСОБА_1 ознак сп`яніння не мав, зокрема й запаху з порожнини рота. Також свідок повідомила, що ОСОБА_1 є учасником АТО та приймає певні медичні препарати. Водночас свідок на уточнюючі запитання суду повідомила, що вона не була свідком відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки після приїзду другого екіпажу поліції вирушила по своїх справа; свідок не є лікарем та немає медичної освіти. ОСОБА_2 зазначила, що також не була свідком й того, коли ОСОБА_1 пропонували пройти огляд на стан сп`яніння.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні надала пояснення аналогічні поясненням свідка ОСОБА_2 , зазначивши, зокрема, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння.

При оцінці показань свідків судом проаналізовано процес формування, збереження і передачі відомостей свідками.

Судом прийнято до уваги, що свідки надали покази, посилаючись на інформацію, якою володіють особисто, а не з чужих слів. Покази свідків не суперечать матеріалам справи, а тому приймаються судом до уваги.

Заслухавши доводи захисника ОСОБА_1 - адвоката Бахура О.В., пояснення ОСОБА_1 , надані в ході розгляду справи, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 02.10.2024 о 19 год. 11 хв. у м. Вінниця по вулиці Келецька біля будинку № 64, працівниками поліції за порушення ПДР України було зупинено транспортний засіб «BMW Х6», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є: по-перше - керування транспортним засобом, а по-друге - перебування в стані сп`яніння. Відсутність будь-якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Управління транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв незалежно від того, керує особа транспортним засобом, що рухається своїм ходом або за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим із моменту, коли він почав рухатися.

Так, в ході розгляду справи судом встановлено, що 02.10.2024 близько 19 год. 11 хв. у м. Вінниця по вулиці Келецька біля будинку № 64, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW Х6», д.н.з. НОМЕР_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП в разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, настає адміністративна відповідальність.

Як вбачається з відеозаписів, у ході спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 у останнього були виявленні ознаками алкогольного сп`яніння, які були йому озвучені, у зв`язку з чим працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння (час запису ID реєстраторів 473691, 472973 19 год. 14 хв.).

Отже, судом встановлено, що 02.10.2024 близько 19 год. 11 хв. у м. Вінниця по вулиці Келецька біля будинку № 64, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW Х6», д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння.

Підпункт «а» пункту 2.9 ПДР України прямо та категорично забороняє керувати транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, п. 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (надалі Інструкція), визначено ознаки алкогольного сп`яніння, якими є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно із п. 2 розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Судом встановлена наявність правової підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (зі змінами) (надалі Порядок), огляд проводиться:

-поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

-лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У відповідності до п. 1 і п 6 розділу ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених п. 3 розділу І цієї Інструкції ознак алкогольного сп`яніння, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, на місці зупинки транспортного засобу.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП (п. 7 розділу І Інструкції).

Як вбачається з п. 4 розділу ІІІ Інструкції, метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

З відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, погодившись на такий огляд в закладі охорони здоров`я (час запису ID реєстраторів 473691, 472973 19 год. 14 хв.). Водночас біля приміщення медичного закладу ОСОБА_1 , куди його було доставлено працівниками поліції, від проходження огляду на стан сп`яніння неодноразово категорично відмовився (час запису ID реєстраторів 472973 та 473691 19 год. 30 хв. 19 год. 35 хв.; час запису ID реєстраторів 467766 та 468866 19 год. 35 хв. 19 год. 45 хв.). Із відеозаписів вбачаються наступні висловлювання ОСОБА_1 , зокрема: «…я відмовляюсь…» (час запису ID реєстраторів 467766 та 468866 19 год. 42 хв.); «…не буду проходити…» (час запису ID реєстраторів 467766 та 468866 19 год. 45 хв.); «…я вже відмовився, ви підвезли мене додому…» (час запису ID реєстраторів 472973 та 473691 19 год. 30 хв.); «…я відмовляюсь, бо я так хочу…» (час запису ID реєстраторів 472973 та 473691 19 год. 33 хв.); «…я не хочу, мені … (нецензурна лайка), це моє право…я не буду заходити до нарколога, я тут відмовляюсь…» (час запису ID реєстраторів 472973 та 473691 19 год. 34 хв.); «…хто такі поліцейські, щоб мене направляти…» (час запису ID реєстраторів 472973 та 473691 19 год. 35 хв.).

Диспозиція ст. 130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за «відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння».

Таким чином, за буквальним змістом ст. 266 КУпАП, встановленим порядком огляду водія на стан сп`яніння є пропозиція поліцейського пройти огляд.

З відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 поліцейським неодноразово було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, роз`яснено порядок проведення огляду на стан сп`яніння та наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Суд враховує, що проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, на обґрунтовану вимогу поліцейського є обов`язком водія.

Всі досліджені у справі докази вказують, що водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, тому заперечення ОСОБА_1 та його адвоката в цій частині є необґрунтованими.

Вищевказане підтверджується відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, наявними в матеріалах справи і дослідженими судом в ході розгляду справи.

Таким чином, судом встановлено, що водій транспортного засобу ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим, поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису було складено протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначено ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду, як те передбачено п. 6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, та ст. 266 КУпАП.

Таким чином, відмовившись від проведення огляду на стан сп`яніння, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є самостійним складом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, дії ОСОБА_1 за вищевказаним фактом охоплюються складом адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З відеозаписів та матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 від надання пояснень, ознайомлення з протоколом про адміністративне правопорушення, його підписом та отримання відповідної копії відмовився. Водночас, з відеозаписів чітко вбачається про обізнаність ОСОБА_1 щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, а також із його змістом. На виконання вимог ст. 256 КУпАП протокол містить відповідний запис про відмову від його підписання особою, яка притягається до відповідальності.

Судом прийнято до уваги, що ОСОБА_1 скористався своїм правом надати в суді усні та письмові пояснення по справі, докази тощо.

Посилання адвоката Бахура О.В. на те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортного засобу, не є доказом відсутності вини у вчиненні правопорушення. Невчинення працівником уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, визначених ст. 266 КУпАП дій, спрямованих на відсторонення особи, яка керує транспортним засобом і щодо якої є підстави вважати, що вона перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, від керування транспортним засобом, жодним чином не може вказувати на відсутність факту правопорушення, а може свідчити лише про неналежне виконання службових обов`язків працівником поліції.

Досліджені в ході розгляду справи відеозаписи не змінюють відомостей та даних в тій частині, які були надані для дослідження суду, та узгоджуються з іншими доказами у справі в їх сукупності, не спростовують встановлені судом факти.

Суд звертає увагу на те, що докази у справі оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доводи, висловлені як письмово, так і особисто ОСОБА_1 та його захисником в ході розгляду справи, судом розцінюються, як намагання уникнути адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення та такими, що не впливають на склад адміністративного правопорушення.

Докази, досліджені в ході розгляду справи у своїй сукупності, не викликають сумніву що ОСОБА_1 02.10.2024 о 19 год. 11 хв. у м. Вінниці по вулиці Келецькій біля будинку № 64 керував транспортним засобом «BMW Х6», д.н.з. НОМЕР_2 , і від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння за наявних для цього обставин у встановленому законом порядку відмовився.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Бахура О.В. надані в ході розгляду справи, покази свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов до переконання в тому, що ОСОБА_1 винний у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 141483 від 02.10.2024, відмовою ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння, зафіксованою в протоколі із застосуванням технічних засобів відеозапису, показами свідків та відеозаписами з нагрудних камер поліцейських.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачає альтернативний вид адміністративного стягнення. Водночас, судочинство повинно відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення має на меті не тільки кару, а й виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, і запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, а при його призначенні, згідно із ст. 33 КУпАП, суд повинен ураховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Особі, яка вчинила адміністративне правопорушення, має бути призначено стягнення, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових правопорушень. Відповідно до принципів співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

Судом враховано, що в діях ОСОБА_1 вбачається грубе порушення порядку користування правом керування транспортними засобами. Хоча дії ОСОБА_1 і не призвели до настання суспільно небезпечних наслідків, проте, будучи водієм особа несе певні обов`язки, за порушення яких настає відповідальність. Будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі (рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2007 року справа «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства»).

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

У свою чергу справедливість, як одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Враховуючи характер скоєного правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, забезпечуючи при цьому належну рівновагу, тобто пропорційність між метою судового рішення та його негативними наслідками для прав, свобод та інтересів осіб, суд прийшов до переконання за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Суд прийшов до висновку, що у даній справі вищевказане стягнення є необхідним та достатнім.

Зважаючи на те, що посвідчення водія не вилучалось в порядку ст. 2651 КУпАП, суд вважає за необхідне звернути увагу ОСОБА_1 на те, що у відповідності до ч. 2 і 3 ст. 3171 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права; особа, позбавлена права керування транспортним засобом, зобов`язана негайно здати посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 401 КУпАП і п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, стягується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Водночас, ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 25.05.2022.

На підставі викладеного та керуючись п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 1, 9, 23, 24, 30, 33-35, 38, ч. 1 ст. 401, ч. 1 ст. 130, ст.ст. 221, 251, 268, 272, 277, 280, 283-285, 287-289, 294, 3171 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, та стягнути з нього штраф в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

У разі несплати правопорушником штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання, у порядку якого з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, зазначений у постанові про стягнення штрафу , та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

ОСОБА_1 : ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання зареєстроване у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 .

Суддя