Житомирський апеляційний суд
Справа №281/260/24 Головуючий у 1-й інст. Свинченко Г. Д.
Номер провадження №33/4805/254/25
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Антонюка Віктора Олександровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу адвоката Антонюка Віктора Олександровича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Лугинського районного суду Житомирської області від 23 грудня 2024 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Лугинського районного суду Житомирської області від 23 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у видіштрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 21.04.2024 о 00 год 07 хв по вул. Грушевського поблизу будинку № 5, в смт. Лугини, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, поведінка не відповідає ситуації).Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився в категоричній формі, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Антонюк В.О. в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, посилаючись на її незаконність, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд дійшов помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зокрема, вказав, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, які фактично заїхали на територію військової частини. Останній пояснив, що є військовослужбовцем ЗСУ, проте працівники поліції повідомили про складення відповідних документів. Спочатку відеозапис здійснювався на автомобільний відеореєстратор, а в подальшому - на мобільний телефон працівника поліції, що суперечить п.5 розділу ІІ Наказу МВС України №1026 від 18.12.2018. Крім того, відеозапис є небезперервним, а тому не може бути належним і допустимим доказом. Під час того, як відеозапис не проводився, поліцейський вчинив дії, направлені на спонукання водія до відмови від проходження огляду. Звернув увагу, що ознаки алкогольного сп`яніння, вказані працівниками поліції у протоколі про адміністративне правопорушення, у ОСОБА_1 були відсутні.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст.251 КУпАП.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №664989 від 21.04.2024, вбачається, що ОСОБА_1 21.04.2024 о 00 год 07 хв по вул. Грушевського поблизу будинку №5, в смт. Лугини керував транспортним засобом Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, поведінка не відповідає ситуації.Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився в категоричній формі, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП України (а.с.1).

За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, або у медичному закладі.

Згідно вимог ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №664989 від 21.04.2024 (а.с. 1), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.6); розписками про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, та про порядок застосування спеціального технічного засобу (а.с.3,5); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість до КНП Коростенська центральна міська лікарні від 21.04.2024 (а.с.4); поясненнями ОСОБА_1 , у яких зазначив, що був зупинений працівниками поліції за те, що в автомобілі, яким він керував, не горів задній правий габарит (а.с.8); копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №327736 від 21.04.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП (а.с.9); наявним в матеріалах справи відеозаписом.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності і взаємозв`язку та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На наявному в матеріалах справи відеозаписі із нагрудної камери поліцейського об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення та в достатньому обсязі для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 . Даний доказ відповідає вимогам ст.251 КУпАП, є належним і допустимим, оскільки не має ознак переривання чи монтування під час фіксації обставин, які мають значення для справи. Відеозапис припинявся лише на час складення протоколу про адміністративне правопорушення, що не є істотним порушенням та не спростовує встановлених обставин справи.

Доводи апеляційної скарги щодо здійснення відеофіксації на мобільний телефон працівника поліції є безпідставними, оскільки з відео вбачається, що відеозапис здійснювався на портативний відеореєстратор поліцейського та відеореєстратор службового автомобіля (а.с.11). Крім того, у будь-якому разі такі доводи не спростовують об`єктивність зафіксованих на відео обставин події.

З відеозапису вбачається, що на законну вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР. Також, відеозаписом підтверджено, що ОСОБА_1 оголошено зміст протоколу, від підпису у якому та в інших документах останній відмовився.

Посилання захисника на те, що працівником поліції було спровоковано ОСОБА_1 відмовитися від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, спростовуються відеозаписом фіксації обставин події.

Під час огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 та оформлення відносно нього адміністративних матеріалів працівниками поліції не допущено порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, ст.ст.256, 266 КУпАП, які б могли бути підставою для визнання такого огляду недійсним, а складених процесуальних документів - недопустимими доказами.

Будь-якого значення у даному випадку, чи є ОСОБА_1 військовослужбовцем ЗСУ, немає. Останній був учасником дорожнього руху, а тому за змістом ст.15 КУпАП за порушення, зокрема, правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, він як військовослужбовець несе адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Судове рішення, на яке у своїх поясненнях посилався захисник,преюдиційного значення для вирішення даної справи, з огляду на встановлені у ній обставини, не має.

Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Антонюка Віктора Олександровича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову судді Лугинського районного суду Житомирської області від 23 грудня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич