ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1458/25 Справа № 186/524/25 Суддя у 1-й інстанції - Янжула С. А. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу захисника Хорошилова Івана Сергійовича в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого в ШУ "Дніпровське", проживаючого по АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

При обставинах зазначених в протоколі, 03 березня 2025 року о 13:58 годині по вул.Затишна, 8, м.Шахтарського,Ю Синельниківського району, Дніпропетровської області водій - ОСОБА_1 , керував автомобілем "Опель Кадет", д.р.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та обличчя, млява, невиразна мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України. Проводилася відеофіксація правопорушення.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою захисник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що з постанови суду видно, що правопорушення вчинено о 13:58 годин, але відповідно до відеозапису добре видно, що о 13:58 годин автомобіль стоїть на місці і нікуди не рухається, будь-якого доказу керування транспортним засобом ОСОБА_1 в 13:58 годин не існує. Матеріали справи не містять доказів керування транспортним засобом і тим паче в стані алкогольного сп`яніння, а тому вимога працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння є незаконною.

Вказує, що в акті огляду не зазначено ні дати ні часу ні місяця де і коли він складений, серійного номеру газоаналізатора та відомостей про повірку даного технічного засобу. Посвідчення у ОСОБА_1 не вилучено, не відсторонено його від подальшого керування.

В судовому засіданні захисник Хорошилов І.С. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Рішення суду першої інстанції про визнання винуватим ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законними та обґрунтованими.

У відповідності до ст. ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Районний суд дотримався вказаних вимог закону при розгляді справи.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а вина підтверджується дослідженими районним судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення в якому викладено обставини правопорушення, рапортом працівника поліції, рапортом помічника чергового ВП №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, поясненнями ОСОБА_3 , направлення на огляд, відеозаписом

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо доводів апелянта про те, що з постанови суду видно, що правопорушення вчинено о 13:58 годин, але відповідно до відеозапису добре видно, що о 13:58 годин автомобіль стоїть на місці і нікуди не рухається, будь-якого доказу керування транспортним засобом ОСОБА_1 в 13:58 годин не існує. Матеріали справи не містять доказів керування транспортним засобом і тим паче в стані алкогольного сп`яніння, а тому вимога працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння є незаконною, не є слушними.

Так, факт керування ОСОБА_1 трансопртним засобом підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_3 , відеозаписом, на якому ОСОБА_3 підтверджує, що ОСОБА_1 15 хвилин тому приїхав на транспортному засобі, був в стані алкогольного спяніння, рапортом помічника чергового ВП №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, з якого вбачається, що 03 березня 2025 року о 13:43 годині на службу "102" надійшло повідомлення ОСОБА_3 з приводу того, що її чоловік ОСОБА_1 приїхав п`яний на авто "Опель Кадет" темного кольору, д.р.н. НОМЕР_1 .

Вищенаведені докази в своїй сукупності підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Розбіжності в зазначенні часу керування ОСОБА_1 транспортним засобом не спростовують встановлених обставин справи та не є безумовною підставою для визнання його не винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Щодо доводів апелянта про те, що в акті огляду не зазначено ні дати ні часу ні місяця де і коли він складений, серійного номеру газоаналізатора та відомостей про повірку даного технічного засобу, посвідчення у ОСОБА_1 не вилучено, не відсторонено його від подальшого керування, слід зазначити наступне.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд наголошує, що процесуальні норми є вторинними порівняно з матеріальними, оскільки призначення перших полягає в забезпеченні реалізації других. Тобто характер, зміст і призначення процесуальних норм підпорядковані вимогам матеріальних норм і тому зумовлені ними та є похідними від них.

Не кожен дефект певного адміністративного акта робить його неправомірним. Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Такий вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини, який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод «оцінки справедливості процесу в цілому» не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. По суті, ЄСПЛ у своїх рішеннях акцентує увагу на необхідності з`ясувати, «чи перетворили допущені порушення (в контексті конкретних обставин справи) судовий розгляд у цілому на несправедливий».

При цьому, як свідчить практика ЄСПЛ, навіть виявлення судом серйозних (чи вагомих), на його думку, порушень права на справедливий судовий розгляд, допущених національними судами, не завжди тягне загальну оцінку проведеного судового розгляду та ухваленого підсумкового рішення як несправедливого.

Інакше кажучи, за принципами, що сповідує ЄСПЛ, скасування певного акта з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

В даному випадку, наявні в матеріалах справи докази є достатніми для переконання, що ОСОБА_1 дійсно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому певні недоліки, які були вчиненні працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не є такими, що можуть бути безумовними підстави для скасування постанови суду і не вказують на її незаконність.

Враховуючи, що судом не встановлено недотримання працівниками поліції вимог КУпАП при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, суддя, оцінивши кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, визнав їх належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність достатньою для того, щоб дійти висновку щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.9 а ПДР України.

Досліджені апеляційним судом матеріали справи та відеозапис, є інформативними і не вказують на упередженість чи суб`єктивне ставлення працівників поліції відносно ОСОБА_1 , а також спростовують доводи апеляційної скарги щодо незаконності прийнятого рішення судом першої інстанції.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Хорошилова Івана Сергійовича в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун