Справа №577/6010/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Галян С. В.
Номер провадження 33/816/547/25 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря судового засідання Авраменко Д.А., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Юсан І.О., розглянувши у залі суду в місті Суми, у режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21 січня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , який працює водієм Київського квартирно-експлуатаційного управління,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21 січня 2025 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 26 жовтня 2024 року о 23 год. 15 хв. в м. Конотоп на вул. Успенсько-Троїцька, 109 керував транспортним засобом Kia Sportage д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах з порожнини рота, млява мова, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора Драгер чи в медичному закладі Конотопської ЦРЛ у лікаря нарколога в установленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити йому строк на апеляційне оскарження Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21 січня 2025 року, скасувати дану постанову, як незаконну, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування пропущеного строку, ОСОБА_1 посилається на те, що копію оскаржуваної постанови в день її прийняття він не отримував, а отримав лише 24 січня 2025 року. Вказані причини просить визнати поважними та поновити йому строк на апеляційне оскарження вказаного судового рішення.

Вимоги поданої апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що мотивуючи його винуватість за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя, в оскаржуваному рішенні посилається на те, що долучений до матеріалів справи відеозапис беззаперечно та поза розумним сумнівом підтверджує відомості викладені у складеному протоколі про адміністративне правопорушення, з чим він категорично не згоден.

При цьому, апелянт зауважує, що у листопада він особисто ознайомився з матеріалами справи і за заявою отримав копію того відеозапису, який було долучено поліцейськими до складеного адміністративного матеріалу. На той час відеозапис містив два відеофайли, однак, у судовому засіданні стало відомо, що диск, який знаходився в матеріалах справи пошкоджено, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено з підстав витребування, повторно, відеозапису у працівників поліції. На такий запит суду було надано новий диск і на ньому, незрозуміло як, вже містилось три файли відеозапису, а суддею не було з`ясовано, чому відеозапис в такому об`ємі надійшов лише на запит суду, а не був одразу долучений працівниками поліції при направленні матеріалів до суду.

В той же час, відеозаписом, який було враховано при визнанні його винуватості, підтверджується те, що службовий автомобіль поліції розминається з транспортними засобами, а з якими саме, встановити неможливо через те, світло фар засліплює камеру відеореєстратора. Транспортний засіб поліцейських здійснює розворот і на відстані орієнтовно 600 м на узбіччі дороги стоїть, а не рухається, його автомобіль з увімкнені аварійним світлом. Поліцейські, наближаючись до його транспортного засобу, вмикають синій та червоний проблисковий маячок, нібито, попереджуючи про зупинку його автомобіля, який стоїть нерухомий і його технічний стан не дозволяє здійснювати рух через пошкоджене колесо. Він в цей час я перебуває біля свого транспортного засобу, схвильований, адже не розуміє як його доставити до гаражу. В той же час, у постанові судді зазначено, що відеозаписом зафіксовано як водій під час зупинки виходить зі сторони ведійського місця автомобіля, при тому, що відеозапис не містять даних ні про рух його транспортного засобу, ні про його зупинку ні про те, що він цим транспортним засобом керував. Зазначені обставини вказують на те, що він взагалі не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки на той час, як під`їхали працівники поліції, він просто сидів в машині і функцію водія не виконував, а тому, їх вимога до нього пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння була звернута не як до водія транспортного засобу, а як до особи, яка просто сиділа в автомобілі, що вийшов з ладу.

Крім того, як вказує апелянт, в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на доведеність факту його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, оскільки такої пропозиції від працівників поліції йому взагалі не надходило, на що суддя, також уваги не звернув.

Таким чином, враховуючи вищезазначене та посилаючись як на національне законодавство, так і на практику ЄСПЛ, апелянт вважає, що у даному випадку його винуватість у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення наявними у справі доказами не доведена, а тому, вважати оскаржувану постанову судді суду першої інстанції законною та обґрунтованою підстави відсутні.

Доповівши зміст оскаржуваного судового рішення та доводи апеляційної скарги, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Юсан І.О. на підтримку клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційних доводів та вимог, перевіривши матеріали даної справи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Так, при вирішенні питання поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує, що відповідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова у справі оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Положеннями ч. 2 ст. 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційний суд вважає причини, за яких ОСОБА_1 було пропущено строк на оскарження постанови судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21 січня 2025 року, поважними, що є підставою для поновлення останньому вказаного строку.

При цьому, перевіряючи законність прийнятого суддею суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд враховує, що у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що у судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не визнав, надав письмові пояснення по справі та пояснив, що не погоджується з обставинами, які викладені в протоколі № 159735 від 26 жовтня 2024 року, оскільки він взагалі не керував транспортним засобом у час вказаний у протоколі, а тому фактично не може бути суб`єктом адміністративної відповідальності. При цьому, ОСОБА_1 вказував, 26 жовтня 2024 року орієнтовно о 22 год. 30 хв. повертався разом зі своєю дружиною від знайомих, по дорозі пошкодив колесо в автомобілі, що вбачається з відеозапису, а тому, вимушений був зупинитися на узбіччі дороги. Вони з дружиною почали сваритися, вона наполягала залишити автомобіль на узбіччі, і щоб вони пішли додому пішки, а він їй заперечував, дружина його не зрозуміла, з емоціями покинула автомобіль та пішла сама додому, а він продовжував перебувати біля автомобіля та думав як вийти з даної ситуації. Перебуваючи поблизу автомобіля, який просто стояв на узбіччі, він побачив як до нього під`їхали працівники поліції це було орієнтовно о 23 год. 10 хв. та почали з ним спілкуватися та складати адміністративні матеріали. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом по справі, а в його діях взагалі відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП. Він взагалі не є суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Адвокат Юсан І.О. просила закрити справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з обставин, викладених у письмових пояснення ОСОБА_1 .

Проте, незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини, факт вчинення ним вказаного правопорушення, суддею суду першої інстанції було встановлено з врахуванням наявних у матеріалах справи доказів, а саме, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №159735 від 26 жовтня 2024 року та відеозапису, який було долучено працівниками поліції до складеного адміністративного матеріалу.

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку і обставин, за яких можливо було б дійти висновку про їх неналежність чи недопустимість, апеляційним судом не встановлено.

При цьому, відеозапис, який було враховано суддею суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови, було проглянуто і апеляційним судом, і саме його даними, на спростування доводів апелянта, підтверджується рух двох автомобілів, в тому числі, автомобіля Kia Sportage, у зустрічному напрямку службового автомобіля поліцейських, які, доїхавши до відповідного місця, здійснили поворот та продовжили рух за вказаним транспортним засобом, під час якого увімкнули проблискові маячки. У цей час автомобіль зупинився, з водійського місця вийшов чоловік, обійшов свій автомобіль з іншого боку і до нього підійшли поліцейські. Водій оглядав свій автомобіль та виявив пошкодження, а поліцейський запитав, з чим це пов`язано, на що водій відповів, що зачепився об бордюр.

Під час спілкування з водієм та встановлення його особи ОСОБА_1 , поліцейські виявили у останнього ознаки сп`яніння, що стало підставою для пропозиції йому пройти огляд на визначення такого стану за допомогою приладу Драгер на місці зупинки транспортного засобу чи у найближчому медичному закладі. Спочатку ОСОБА_1 погодився на проходження огляду на за допомогою газоаналізатору, а потім від проходження огляду відмовився у категоричній формі, при цьому працівник поліції роз`яснив, що за таких обставин, відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП та повідомив, що подальший його рух на автомобілі заборонений.

Апеляційний суд зауважує, що у свою чергу, ОСОБА_1 жодним чином не заперечував тих обставин, що керував транспортним засобом, а почувши про заборону подальшого руху, лише просив поліцейського надати йому можливість доїхати до гаражу з посиланням на те, що у нього мало бензину, однак, поліцейський роз`яснив, що він відсторонений від керування і у такому разі має залучити тверезого водія, який зможе керувати автомобілем.

Складений протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 підписувати відмовився як і відмовився скласти в ньому свої пояснення чи заперечення.

Таким чином, у даній справі достатньо доказів, якими підтверджується як факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, так і те, що останній, як водій, не мав право, а був зобов`язаний, згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху, на пропозицію працівників поліції, пройти огляд на стан сп`яніння, проте, від проходження такого огляду відмовився, що вказує на наявність в його діях ознак вказаного адміністративного правопорушення, що було вірно встановлено суддею суду першої інстанції..

Інших доводів, за яких можливо було б дійти висновку про безпідставність складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення та незаконність притягнення останнього до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в апеляційній скарзі не наведено і під час апеляційного перегляду даної справи таких обставин не встановлено.

Вказана справа була розглянута повно, всебічно та об`єктивно, і доводами апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній постанові, жодним чином не спростовано.

За таких обставин, всупереч доводів апелянтів, апеляційний суд вважає оскаржувану постанову законною, обґрунтованою та вмотивованою, не вбачає підстав для її скасування, а тому, вказане рішення судді суду першої інстанції слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294, 295 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити особі, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21 січня 2025 року.

Постанову судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21 січня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.