Провадження № 3/742/853/25
Єдиний унікальний № 742/2876/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області

в складі головуючого судді Давидчука Д.П.,

за участю секретаря судового засідання Ворошилової Д.Р.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши матеріали, що надійшли від командира в/ч НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ,

за ч. 3 ст.172-20 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

07 травня 2025 року о 19 год. 10 хв. на території військової частини НОМЕР_1 був виявлений військовослужбовець солдат ОСОБА_1 , електромонтер-електрик польової лазні роти матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп?яніння, а саме: стійкий запах алкоголю з ротової порожнини, незв?язна мова, порушення координації рухів. Після чого військовослужбовцю було запропоновано перевіритись на стан сп?яніння. Солдат ОСОБА_1 , відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння у встановленому порядку про що було складено Акт про відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп?яніння.

Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року і по теперішній час на території України запроваджено воєнний стан та у відповідності до Закону України «Про оборону України» діють умови особливого періоду.

Таким чином внаслідок особистої недисциплінованості та безвідповідальності солдат ОСОБА_1 , своїми умисними діями, усвідомлював їх характер, порушуючи військову дисципліну, завідомо знаючи про відповідальність порушив імперативні вимоги статей 11, 16, 49, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статі 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 К України.

У судове засідання ОСОБА_1 , з`явився, пояснив, що 07 травня 2025 року він поїхав до лікарні, а ввечері, близько 18:0019:00, повернувся електричкою. Почувався погано боліла голова та нога, тому одразу ліг відпочити та заснув. Згодом його розбудили. Працівники медичної служби запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки вважали, що він перебуває у нетверезому стані. ОСОБА_1 відмовився від огляду, пояснивши, що був тверезий і не вбачав у цьому потреби. Він повідомив медикам про свою відмову, зазначивши, що просто втомився, почувався зле та хотів спати.

Свідок ОСОБА_2 , заступник командира батальйону пояснив, що 07 травня, під час обходу території роти близько 18:3019:00, він побачив, як двоє медиків тягнули військовослужбовця ОСОБА_1 , який перебував без свідомості, до ліжка. Про ситуацію доповів командиру. Після цього наказав підняти ОСОБА_1 з ліжка, щоб той надав пояснення. ОСОБА_1 перебував у п`яному вигляді. Йому запропонували поїхати на медичне освідування, однак він відмовився. За словами ОСОБА_2 , у ОСОБА_1 спостерігались явні ознаки алкогольного сп`яніння: сильний запах перегару, запах ацетону, нечітка мова, порушення координації (пересувався волоком за допомогою Донець та Парасича). При відмові пройти освідування були присутні також медики. За подією спостерігала значна частина особового складу (приблизно пів роти). Після цього щодо ОСОБА_1 було складено відповідний протокол.

Свідок ОСОБА_4 , заступник з психологічної підтримки, пояснила, що ввечері 07 травня їй було надіслано фото від заступника командира батальйону, на якому видно, що військовослужбовець ОСОБА_1 перебуває у п`яному вигляді. Була дана команда організувати засвідчення стану, а в разі відмови скласти протокол. Під час спілкування ОСОБА_1 перебував у нетверезому стані: мав нечітку мову, від нього відчувався запах алкоголю. Це відбувалося у присутності медичних працівників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також заступника командира ОСОБА_2 . Один із медиків, який раніше того ж дня супроводжував ОСОБА_1 до лікарні до лікаря травматолога, повідомив, що на вокзалі після лікарні ОСОБА_1 вживав алкогольні напої. У військовій частині йому було запропоновано пройти медичний огляд, проте він відмовився. Про те, що відмова від освідування прирівнюється до підтвердження факту перебування в стані алкогольного сп`яніння, було пояснено в присутності свідків. Протокол був складений наступного дня у її кабінеті у ВЧ. ОСОБА_1 було роз`яснено суть порушення та наслідки, зокрема відсутність преміювання. Проведено роз`яснювальну бесіду. ОСОБА_1 визнав, що поводився некоректно, розкаювався, запевнив, що так більше не чинитиме. Також повідомив, що не буде підписувати протокол, пояснюючи це каяттям. Просив не знімати з нього коштів та звернувся з проханням надати йому книгу з психології.

Крім того, в судовому засіданні досліджено письмові пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , які підтвердили перебування ОСОБА_1 в стані сп`яніння та відмову його від проходження огляду.

Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази дійшов наступного висновку.

Як зазначено в ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

У ст. 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Допустимість доказів це придатність їх для використання у адміністративному процесі за формою, на відмінну від їх належності придатність для використання за змістом.

При цьому, у відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Винуватість ОСОБА_1 підтверджується зібраними матеріалами справи, а саме: протоколом про військове правопорушення А5164 №18 від 08.05.2025 в якому містяться відомості про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, письмовим поясненнями ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , військовим квитком серії НОМЕР_3 , витягом із наказу № 10 від 06.03.2025, поясненнями ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч.1 ст.172-20 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Згідно з ч. 3 ст. 172-20 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Оцінюючи зазначені докази, суд бере до уваги, що протокол про військове адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Однак, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовними та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, і являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи. Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 33 КУпАП стягнення за адмінправопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

За вказаних обставин суд визнає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення, тому він підлягає адміністративній відповідальності за ч. 3 ст.172-20 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в межах санкції статті.

Відповідно до положень п. 12 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 401, 172-20 ч.3, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

Роз`яснити правопорушнику, що згідно з ст. 307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі її оскарження не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про адміністративне стягнення згідно з ст. 308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до відділу Державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено протягом десяти днів з дня винесення постанови до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя Дмитро ДАВИДЧУК