ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1557/25 Справа № 206/2006/25 Суддя у 1-й інстанції - Малихіна В.В. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_1 адвоката Калініченко Катерини Юріївни на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2025 року стосовно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, вчитель Дніпровської гімназії №24 ДМР, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статті ч. 1 статті 173-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

за участю:

потерпілої ОСОБА_1

представника потерпілої

(в режимі відеоконференції) Калініченко К. Ю.

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2025 року провадження відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-4 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно з постановою суду першої інстанції, суть адміністративного правопорушення викладена без конкретизації об`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, зокрема, в протоколі не зазначено, які саме насильницькі дії були вчинені порушником по відношенню до потерпілої, які наслідки викликали вказані дії у потерпілої і чи були вони взагалі, або чи могли настати, чи мало діяння систематичний характер, якщо так, то в який період часу, з конкретною вказівкою на час кожної події. З протоколу не вбачається ознака як системність діянь ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі представник потерпілої просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_2 винуватою та притягнути її до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-4 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що наявними матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 систематично протягом двох тижнів вчиняла дії стосовно потерпілої, які містять чіткі ознаки психологічного насильства, що полягали в такому: в період з 17 лютого 2025 по 04 березня 2025 з того моменту, коли потерпіла поділилася з ОСОБА_2 інформацією щодо того, що вона ідентифікує себе як лесбійку, остання почала тиснути на дитину наодинці, називаючи її «ненормальною», «психічно хворою», що призвело до пригніченості емоційного стану дитини, вона відмовилася йти до школи і деякий час перебувала вдома. ОСОБА_2 видалила ОСОБА_3 зі спільного шкільного чату, безпідставно зняла з дитини обов`язки старости, публічно принизивши дитину, яка добре навчається і успішно виконувала обов`язки старости класу, що підтверджується наявною характеристикою. Після чого ОСОБА_2 почала переконувати учнів, що їм не варто спілкуватися з потерпілою, тому що вона має «нетрадиційну орієнтацію». Пізніше, коли 04 березня 2025 року ОСОБА_4 пішла до школи, ОСОБА_2 під час уроку в присутності учнів почала з`ясовувати звідки ОСОБА_4 дізналася про те, що ОСОБА_2 розповіла іншим учням про її сексуальну орієнтацію, при цьому остання не давала дитині висловити свою думку, зауважувала, що її виховали погано батьки та рекомендувала «закрити рота і перевестися в інший клас», що стало наслідком сильної істерики в дитини. Судом залишено поза увагою надані матеріали та суд безпідставно дійшов висновку про відсутність доказів вини ОСОБА_2 .

Суд необґрунтовано послався в постанові про відсутність системності діянь ОСОБА_2 , залишивши поза увагою, що з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про освіту» така ознака як «системність» виключена на підставі Закону №3792-ІХ від 06.06.2024. Суд безпідставно не надав можливість потерпілій надати свої пояснення в судовому засіданні.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник, посилаючись на необґрунтованість її доводів, просить залишити її без задоволення, а постанову суду без змін. На думку захисту, суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував усі обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Позиції учасників апеляційного процесу.

В судове засідання 02.06.2025 особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 та її захисник не з`явилися, про дату, місце та час апеляційного розгляду повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали, у зв`язку з чим та враховуючи вимоги ст. 294 КУпАП їх неявка не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду. В судовому засіданні 26.05.2025 ОСОБА_2 та її захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги представника потерпілої, вважаючи її безпідставною та необґрунтованою, постанову суду першої інстанції вважали законною та обґрунтованою, тому просили залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Також ОСОБА_2 пояснила, що не розповсюджувала жодної інформації щодо сексуальної орієнтації її учениці ОСОБА_1 .

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_1 та її представник - адвокат Калініченко К. Ю. в режимі відеоконференції підтримали подану ними апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою визнати винною ОСОБА_2 та притягнути її до адміністративної відповідальності за вчинене нею адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 в присутності її законного представника ОСОБА_5 та класного керівника ОСОБА_6 надала пояснення, відповідно до яких спочатку, коли вона розповіла ОСОБА_2 про свою сексуальну орієнтацію щодо дівчат, остання їй почала пояснювати, що такого не існує і це психічне захворювання, яке треба лікувати, вона може в цьому допомогти, після цієї розмови ОСОБА_7 була на лікарняному в пригніченому стані. Потім в день події, прийшовши до школи, ОСОБА_2 як класний керівник вирішила провести класну годину, відокремила її від інших учнів, зобов`язавши сісти окремо, і почала з`ясовувати обставини в присутності інших учнів щодо розповсюдження інформації про орієнтацію ОСОБА_1 , вона також запросила ученицю з іншого класу для з`ясування щодо пліток про орієнтацію Софії. Зазначила, що ОСОБА_2 на неї давила, розповідаючи при всьому класі в присутності інших учнів, що вона не така. Потім приїхала сестра поговорити з вчителем, після чого вони викликали поліцію. Вважає, що ОСОБА_2 на неї психологічно давила, не давала можливості висловити власну думку, а також думку інших учнів. Після цієї розмови в неї почалася панічна атака, вона плакала, потім почала гірше вчитися, засвоювати матеріал, на уроках її ігнорували та не питали. Вважає, що ОСОБА_2 систематично здійснювала на неї психологічний тиск з того часу як ОСОБА_7 їй розповіла про свою орієнтацію.

Мотиви апеляційного суду.

Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції, доходить наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-4 КУпАП є передчасним.

Суд першої інстанції такого висновку дійшов, оскільки в протоколі не зазначено, які саме насильницькі дії були вчинені порушником по відношенню до потерпілої, які наслідки викликали вказані дії у потерпілої і чи були вони взагалі, або чи могли настати, чи мало діяння систематичний характер, якщо так, то в який період часу, з конкретною вказівкою на час кожної події, а також з протоколу не вбачається така ознака як системність діянь ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_1 .

Проте з таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не може погодитися в повному обсязі.

При цьому, посилаючись на відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення на таку типову ознаку булінгу (цькування) як систематичність (повторюваність) діяння, яка передбачена Законом України «Про освіту», суд першої інстанції залишив поза увагою, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо запобігання насильству та унеможливлення жорстокого поводження з дітьми» від 6 червня 2024 року № 3792-IX внесені зміни до Закону України «Про освіту» та виключено п. 3-1 ч. 1 ст. 1 цього Закону, яким визначалися поняття булінгу (цькування) та його типові ознаки, одна з яких була систематичність.

У зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, внаслідок чого постанова суду першої інстанції скасуванню.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, безпосередньо дослідивши докази, апеляційний суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП з огляду на таке.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 04.03.2025 приблизно о 15 год 20 хв вчинила дії, які мають характер та ознаки вчинення булінгу відносно учасників освітнього процесу, а саме налаштовувала учнів 8-Б класу негативно стосовно здобувачки освіти 8-Б класу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим було завдано шкоду психологічному стану дитини, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-4 КУпАП.

Встановлені судом обставини та винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАД №408912 від 03.04.2025, в якому викладені обставини події, які мали місце 04.03.2025;

- рапортом інспектора СЮП ВП ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області, відповідно до якого 04.03.2025 до ЧЧ ВНП №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення від ОСОБА_1 про те, що в гімназії №24 вчителька на ім`я ОСОБА_8 словесно принижує дітей. Також до канцелярії ВНП №1 ДРУП №2 надійшло повідомлення від директора гімназії №24 Дмитрієвої Ірини, що проведеними заходами в гімназії було встановлено, що з боку вчителя ОСОБА_2 мало місце необ`єктивне відношення до здобувачки освіти ОСОБА_1 . З наданих документів було встановлено, що ОСОБА_2 обговорювала з дітьми особисті ризи неповнолітньої ОСОБА_1 , що могло негативно вплинути на відношення інших здобувачів освіти стосовно неї, внаслідок чого могло бути заподіяно психічну шкоду неповнолітній. Також ОСОБА_2 через особисте ставлення видалила неповнолітню ОСОБА_1 та її представницю старшу сестру ОСОБА_9 зі спільного чату 8-Б класу, в якому доводяться навчальні матеріали здобувачам освіти, що було сприйнято неповнолітньою як дії з ознаками булінгу з боку вчительки. Стосовно ОСОБА_2 був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-4 КУпАП.

- заявою ОСОБА_10 , старшої сестри ОСОБА_1 стосовно того, що остання повідомила вчительці ОСОБА_2 про свою сексуальну орієнтацію та те, що їй подобаються дівчата, після чого ОСОБА_2 повідомила, що такої орієнтації не існує і що це психічне захворювання і їй треба лікуватися, вона може допомогти в цьому, на що ОСОБА_7 відмовилася та перебувала на лікарняному. Також повідомила про події, які відбувалися після цієї розмови та лікарняного Софії, остання прийшла до школи, а ОСОБА_2 , в присутності інших дітей почала з`ясовувати з ОСОБА_11 обставини щодо розповсюдження інформації про неї та її сексуальну орієнтацію, від чого остання плакала.

- пояснювальної ОСОБА_2 від 05.03.2025, відповідно до якої 25 лютого 2025 року до неї, як до класного керівника, звернулася ОСОБА_12 , учениця 8-Б класу і розказала їй про свою нетрадиційну сексуальну орієнтацію, вона щиро хотіла їй допомогти, тому вона натякнула їй на те, що їй потрібна психологічна допомога. Проте ОСОБА_7 образилася на неї за це і з того часу влаштувала їй булінг, а саме налаштовувала дітей проти неї, почала вигадувати нібито ОСОБА_2 розповсюджує слухи про її орієнтацію, хоча ОСОБА_7 сама запевняла в тому, що про це знають усі.

- відеозаписами, долученими до матеріалів справи, на яких зафіксовані події, що відбувалися 04.03.2025 року та з яких видно, як вчителька ОСОБА_2 під час проведення класної години на уроці в присутності інших учнів класу з`ясовувала обставини з ОСОБА_11 щодо розповсюдження інформації про сексуальну орієнтацію, не даючи можливості останній висловити свою думку, фактично здійснюючи на неповнолітню психологічний тиск. В подальшому видно як неповнолітня під час з`ясування обставин щодо класної години керівництвом школи перебувала в пригніченому стані та плакала.

Крім того в суді апеляційної інстанції була допитана ОСОБА_6 , яка є наразі класним керівником неповнолітньої та була свідком подій, пояснила, що її покликали в кабінет, де вона побачила ОСОБА_7 в дуже емоційному стані, її всю трусило, вся в червоних плямах та плакала, передивившись відео класної години, були здивовані ситуацією, оскільки така розмова з учнем в присутності інших учнів щодо сексуальної орієнтації є неприпустимою, директор зверталася з приводу цього з заявою до поліції. Після цього конфлікту ОСОБА_7 почала гірше вчитися, хоча до цього була відмінницею. На стороні дитини вся школа, керівництво її, вважають, що ця ситуація має ознаки булінгу.

Пояснення класного керівника ОСОБА_6 , як і пояснення потерпілої, повністю узгоджуються та підтверджуються дослідженими відеозаписами.

Відповідно до висновку шкільного психолога щодо психологічного стану учениці ОСОБА_1 під час психологічної консультації з дитиною встановлено наявність ознак посттравматичного стресу (підвищена тривожність, порушення сну за словами дитини, емоційна вразливість, схильність до плаксивості, замкненість та уникнення соціальної взаємодії), у дитини наявні симптоми, що свідчать про глибоке психоемоційне потрясіння, яке потребує подальшого професійного супроводу.

Зазначені вище докази, є належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП, а з огляду на їх узгодженість, і достатніми для встановлення необхідних фактичних обставин справи та належного її розгляду.

За результатами дослідження доказів, суд апеляційної інстанції доходить висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення та кваліфікує за ч. 1 ст. 173-4 КУпАП як булінг (цькування), внаслідок чого неповнолітній ОСОБА_1 могла бути заподіяна шкода психічному здоров`ю, що підтверджується і зазначеним вище висновком шкільного психолога.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги представника потерпілого є обґрунтованими, узгоджуються з матеріалами справи і підлягають задоволенню.

За змістом ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Санкція ч. 1 ст. 173-4 КУпАП передбачає стягнення у виді штрафу в розмірі від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до сорока годин.

Враховуючи обставини та характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_2 , апеляційний суд доходить висновку про накладення на неї стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до Закону України Про судовий збір у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з порушника стягується судовий збір, який станом на день винесення постанови становить 605,60 гривень.

Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника потерпілої - адвоката Калініченко Катерини Юріївни задовольнити.

Постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2025 року стосовно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-4 КУпАП скасувати.

Прийняти нову, якою визнати ОСОБА_2 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених ст. ст. 300-1, 300-2 цього Кодексу, через установу банку України.

Роз`яснити, що у разі не сплати штрафу в п`ятнадцяти денний строк постанова надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом, котрий передбачає подвійний розмір штрафу.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун