Справа № 496/1554/25
Провадження № 3/496/1228/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Пендюра Л.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИВ:

01.03.2025 року поліцейським ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області старшим сержантом поліції Скляровим О.П. відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 259191 і ставиться йому в вину те, що він 01.03.2025 року о 00 год 35 хв. в с. Вигода по вул. Залізнична, 10 керував транспортним засобом «Mitsubishi Galant», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі особа відмовилась, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 та його захисник Достаєвський Д.В. до судового засідання не з`явились, проте від захисника Достаєвського Д.М. до суду надійшло клопотання, в якому він просить закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення № 496/1554/24 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Клопотання обґрунтовано тим, що поліцейський, грубо порушуючи норми Конституції України, КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року № 1395, склав протокол відносно ОСОБА_1 , не роз`яснюючи жодних прав, у тому числі право на захист та правову допомогу. Окрім цього, в порушення Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 року № 1026, до адміністративного протоколу додані шість відеозаписів з портативного відеореєстратора 0002022, належного поліцейському Чередніченко М.М. Однак, на них не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, є переривання зйомки, всі проведені тривалістю до п`яти хвилин 01.03.2025 року. Так, перший відеозапис розпочинається в 00 год 35 хв., закінчується о 00 год 40 хв., другий розпочинається в 00 год 40 хв., закінчується о 00 год 50 хв 01.03.2025 року, третій розпочинається о 00 год 50 хв., закінчується о 01 год 00 хв, четвертий розпочинається о 01 год 00 хв., закінчується о 01 год 05 хв., п`ятий розпочинається о 01 год 05 хв., закінчується в 01 год 10 хв., шостий розпочинається о 01 год 10 хв., закінчується в 01 год 15 хв. Жодного відеозапису в часовий проміжок 00 год 45 хв. до 00 год 50 хв. 01.03.2025 року немає, не було в цей проміжок часу і свідків. Також не зафіксовано факт складення 01.03.2025 року о 01 год 40 хв. направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння. Тобто на відеозаписі із ПВР 0002022 взагалі не зафіксовано рух будь-якого транспортного засобу та керування транспортним засобом ОСОБА_1 , складання адміністративного протоколу, роз`яснення прав ОСОБА_1 , відсторонення від керування транспортним засобом ОСОБА_1 . Окрім того, в протоколі про адміністративне правопорушення вказаний технічний засіб відеозапису /5 (пункт 10 протоколу), який відсутній в матеріалах справи. З відеозапису ПВР 0002022 неможливо встановити хронологію подій, а саме фактів руху транспортного засобу, його зупинку, виходу ОСОБА_1 із-за керма після керування транспортним засобом, що робить його неналежним доказом. В порушення п.п. 3, 6, 7, 8 розділу І Інструкції від 18.12.2018 року № 1026, відповідальна особа поліцейський ОСОБА_2 , який спочатку підійшов до транспортного засобу, здійснював відеозапис на свій портативний відеореєстратор 0002022, пропонував пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, не склав адміністративний протокол. Адміністративний протокол склав поліцейський ОСОБА_3 . Використання стороннього ПВР, відсутність свідків чи чіткої відеофіксації руху транспортного засобу, відсторонення від керування транспортним засобом свідчить про порушення ст. 266 КУпАП. Враховуючи те, що з наявних матеріалів справи та відеозаписів з портативного відеореєстратора 0002022 неможливо встановити факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , законність вимоги пройти огляд на стан сп`яніння та складення адміністративного протоколу, заважаючи на те, що в протоколі вказаний технічний засіб ПВР 0002022, відтак, захисник вважає, що всі відеозаписи являються неналежними та недопустимими доказами та містять переривання.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, надані докази, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, законною підставою для накладення на конкретну особу адміністративного стягнення є достатні дані про вчинення цією особою правопорушення, за яке і накладається дане стягнення.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння або у неї були явні ознаки алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 259191 вбачається, що ОСОБА_1 01.03.2025 року о 00 год 35 хв. в с. Вигода по вул. Залізнична, 10 керував транспортним засобом «Mitsubishi Galant», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі особа відмовилась, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, може бути лише особа, яка керує транспортним засобом.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), тобто доказова база має бути спрямована на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Для виявлення правопорушення транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, тобто, до зупинки транспортний засіб має знаходитися в русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли транспортний засіб рухається. Саме по собі знаходження особи у транспортному засобі навіть і за кермом у стані сп`яніння не має наслідком складу правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, так як така особа не керує транспортним засобом.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Чинне законодавство, в тому числі й Правила дорожнього руху України, не містить визначення терміну «керування транспортним засобом». Таке визначення було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в рішенні по справі № 404/4467/16-а від 20.02.2019 року зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте, зазначення «водія» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні ст. 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані.

Таким чином, знаходження біля транспортного засобу або всередині, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані, не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mitsubishi Galant», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

При дослідженні долученого до матеріалів справи компакт-диску з відеозаписами, на ньому встановлено шість відеозаписів, на яких не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 автомобілем. Початок відеофіксування з місця події починається з моменту коли працівник поліції підходить до автомобіля, який стоїть. В процесі спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , останній розповів, що він дійсно їхав в автомобілі. Так, спочатку вони поїхали за шаурмою, а потім в кафе. Доказів того, що ОСОБА_1 був зупинений поліцейськими під час керування транспортним засобом матеріали справи не містять. Показів свідків чи інших доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом також немає.

Окрім того, заслуговують на увагу доводи захисника Достаєвського Д.М. про відсутність в матеріалах справи, в тому числі на відеозаписі, роз`яснення поліцейськими ОСОБА_1 його прав та обов`язків та відсторонення останнього від керування транспортним засобом при наявності підстав вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що суперечить вимогам ст. 266 КУпАП.

Згідно статті 251 КУпАП на співробітників поліції, як на осіб, що в силу статті 255 КУпАП, уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, зокрема, за статтею 130 КУпАП, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог статей 251 та 256 КУпАП мають бути додані до протоколу та/або посилання на які повинні міститися в самому протоколі.

Розглядаючи дану справу, суд враховує практику ЄСПЛ, зокрема у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelinv.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), в яких Суд, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За наведених обставин, з огляду на заперечення захисника та відсутність інших належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом за викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставин, суд приходить до висновку про відсутність таких доказів.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, відсутності складу адміністративного правопорушення.

Недоведеність того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння має наслідком відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 130 ч. 1, 247, 251, 254, 268, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Л.О. Пендюра

Строк пред`явлення постанови до виконання

згідно Закону України "Про виконавче провадження"

Постанова набрала законної сили

"___" ____________ 2025 року