Провадження № 33/801/534/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романчук Р. В.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В. В., з участю секретаря судового засідання Кашпрук М. Г., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Люлика Романа Івановича на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 01 травня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 01 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

У постанові суду зазначено, що 31 березня 2025 року о 15 год 00 хв по вул. Гетьмана Мазепи (Чехова), 23 в м. Вінниці водій ОСОБА_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, керував транспортним засобом марки «Mitsubishi», номерний знак НОМЕР_1 , повторно протягом року. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 доведена належними та допустимими доказами.

Не погодившись із вказаною постановою суду, захисник Буркота О. О. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції, просить її скасувати, провадження у справі закрити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинення працівниками поліції. Автомобілем того дня керувала інша особа, яка готова дати відповідні свідчення.

Окрім того суд першої інстанції не повідомив ОСОБА_1 про розгляд справи, чим порушив його права.

26 травня 2025 року адвокат Люлик Р. І. подав клопотання про виклик свідка, а саме працівника поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 , а також про витребування в УПП у Вінницькій області рапорту поліцейського, відеозапису із нагрудної камери поліцейського та зі службового автомобіля, який прибув на виклик або перебував на місці події.

У судовому засіданні 29 травня 2025 року захисник ОСОБА_1 клопотання від 26 травня 2025 року підтримав та просив його задовольнити.

У зв`язку із задоволенням клопотання, розгляд справи було відкладено на 04 червня 2025 року о 08 год 30 хв.

Постановою Вінницького апеляційного суду 29 травня 2025 року в Управління патрульної поліції у Вінницькій області витребувано:

- відеозаписи із технічних засобів відеозапису № 472310, № 473691, на яких зафіксовано обставини щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення 31 березня 2025 року о 16 год 33 хв серії ЕПР № 286916 за ч. 5 ст. 126 КУпАП стосовно ОСОБА_1 ;

- відеозапис із відеореєстратора службового автомобіля патрульної поліції, який прибув на виклик або перебував на місці фіксації вказаного правопорушення 31 березня 2025 року.

Також судовою повісткою викликано поліцейського 1 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Котика С. В., який складав протокол стосовно ОСОБА_1 31 березня 2025 року.

02 червня 2025 року до апеляційного суду із Управління патрульної поліції у Вінницькій області надійшов компакт-диск із відеоматеріалами, на яких зафіксовано відповідні події 31 березня 2025 року.

У судовому засіданні 04 червня 2025 року ОСОБА_1 та його захисник апеляційну скаргу підтримали з посиланням на викладені у ній підстави.

Також, в судовому засіданні був допитаний поліцейський ОСОБА_3 , який надав відповідні пояснення щодо обставин події.

В судовому засіданні було оголошено перерву до 05 червня 2025 року о 08 год 30 хв для ознайомлення учасників справи із наданими Управлінням патрульної поліції у Вінницькій області відеозаписами.

Цього ж дня о 15 год 15 хв до апеляційного суду надійшло клопотання адвоката Люлика Р. І., у якому він зазначив, що автомобілем «Mitsubishi», номерний знак НОМЕР_1 , того дня керував ОСОБА_4 та просив викликати його у судове засідання і допитати у якості свідка. Також у зв`язку із перебуванням адвоката на розгляді іншої кримінальної справи у Могилів-Подільському міськрайонному суді Вінницької області, просив суд розглянути та задовільнити клопотання за його відсутності.

У судове засідання 05 червня 2025 року о 08 год 30 хв ОСОБА_1 та його захисник Люлик Р. І. не з`явилися.

Апеляційний суд зауважує, що дата судового засідання узгоджувалася із адвокатом Люликом Р. І., до того ж доказів його зайнятості у іншому судовому засіданні він не надав.

З огляду на викладене, враховуючи належне повідомлення ОСОБА_1 та його захисника про дату і час розгляду справи, а також обмежені строки апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення та те, що відповідні пояснення учасниками справи були надані, апеляційний суд доходить висновку про можливість продовження розгляду справи без участі ОСОБА_1 та адвоката Люлика Р. І.

Також, суд вважає доцільним відмовити у задоволенні клопотання адвоката про допит в якості свідка ОСОБА_4 , оскільки відповідне клопотання не було заявлене при подачі апеляційної скарги та до початку розгляду справи по суті (коли було заявлено інші клопотання), про вказану особу не було вказано ОСОБА_1 при складанні протоколу та адвокатом при подачі апеляційної скарги.

Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

У апеляційній скарзі захисник Буркота О. О. зазначає, що він не був належним чином повідомлений судом першої інстанції про розгляд справи.

Із матеріалів справи встановлено, що на а. с. 8 знаходиться судова повістка про виклик ОСОБА_1 у судове засідання на 01 травня 2025 року. Однак у справі відсутні будь-які докази вручення її ОСОБА_1 , а тому підстав вважати, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд справи у суду першої інстанції не було.

Зазначені обставини, на думку апеляційного суду, є підставою для скасування постанови суду першої інстанції із прийняттям нової постанови у справі.

Статтею 1 КУпАП визначено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Пунктом 2 Загальних положень постанови Кабінету Міністрів України № 340 від 08 травня 1993 року «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» регламентовано, що особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Особа має лише одне посвідчення водія, що підтверджує її право на керування транспортними засобами діючих категорій, зазначених у ньому.

Відповідно до положень ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух»).

Відповідно до положень п. п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ці Правила відповідно до ЗУ «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно пункту 2.1 «а» Правил дорожнього руху України (Далі ПДР України) водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до пункту 2.4 «а» ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1.

Пунктом 1.9 ПДР України, передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У рішенні ЄСПЛ від 25 березня 2021 року по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).

Диспозиція ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме:

-керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст. 126 КУпАП);

-керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3 ст. 126 КУпАП);

-керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4 ст. 126 КУпАП).

У результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 27 вересня 2024 року ЕПР1 № 286916, 31 березня 2025 року о 15 год 00 хв у м. Вінниця по вулиці Гетьмана Мазепи, 23, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mitsubishi», номерний знак НОМЕР_1 , будучи особою, яка позбавлена права керування, правопорушення вчинено повторно протягом року, постанова ЕНА № 2592666 за ч. 4 ст. 126 КУпАП, чим порушив вимоги п. «а» п. 2.1 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП. У протоколі ОСОБА_1 зазначив «Не згоден» (а. с. 2).

Відповідно до довідки старшого інспектора ВАП, ОСОБА_1 12 липня 2024 року керував автомобілем «Mersedes», д. н. з. НОМЕР_2 , будучи позбавленим права керування, чим порушив ч. 4 ст. 126 КУпАП. Постановою ЕНА № 2592666 від 12 липня 2004 року накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 400 грн, проте ОСОБА_1 31 березня 2025 року повторно протягом року керував автомобілем «Mitsubishi», номерний знак НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування, чим порушив ч. 5 ст. 126 КУпАП (а. с. 1).

На а. с. 4 копія постанови ЕНА № 2592666 від 12 липня 2024 року.

За клопотанням захисника ОСОБА_1 адвоката Люлика Р. І. апеляційним судом із Управління патрульної поліції у Вінницькій області було витребувано відеозаписи із нагрудних камер поліцейських, де зафіксовано як о 15 год 47 хв працівники поліції підходять до автомобіля «Mitsubishi», номерний знак НОМЕР_1 , припаркованого на місці для паркування індивідуального транспорту осіб з інвалідністю та транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю. На місце водія вказаного автомобіля у цей час сідає ОСОБА_1 .

Поліцейські представляються, повідомляють про відеофіксацію та запитують ОСОБА_1 чи має він документи, які підтверджують, що він є особою з інвалідністю. ОСОБА_1 повідомляє, що має посвідчення волонтера, автомобілем сюди приїхав друг. Поліцейський повідомляє, що якщо друг не з`явиться за п`ять хвилин, автомобіль забере евакуатор, оскільки він припаркований із порушенням ПДР.

О 15 год 52 хв поліцейський звертається до охорони магазину «Грош» та просить надати відеозапис із камер відеоспостереження на парковці. О 15 год 54 хв поліцейський переглядає відеозапис, на якому зафіксовано, як автомобіль «Mitsubishi», номерний знак НОМЕР_1 , зупинився на парковці, а із автомобіля (водійського місця) виходить ОСОБА_1 , а також із автомобіля вийшла пасажир. Відеозапис також долучений до матеріалів справ.

О 15 год 56 хв поліцейський повертається на місце події та демонструє ОСОБА_1 вказаний відеозапис. ОСОБА_1 реагує агресивно.

Працівник поліції просить пред`явити посвідчення водія або документи, що посвідчують особу. ОСОБА_1 повідомляє, що не має документів при собі, оскільки приїхав у «Грош» купити продуктів, живе недалеко. Поліцейський просить назвати прізвище, ім`я та по-батькові для складення постанови за порушення правил паркування. ОСОБА_1 відмовляється. Поліцейський повідомляє, що у такому разі ОСОБА_1 буде затримано для встановлення особи. ОСОБА_1 називає своє прізвище. При цьому поводиться агресивно, лається, зверхньо висловлюється до поліцейських. Повідомляє, що він як волонтер має право паркуватися на місцях для паркування індивідуального транспорту осіб з інвалідністю та транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю.

О 16 год 05 хв поліцейський повідомляє, що стосовно ОСОБА_1 буде складено постанову за порушення правил зупинки, а також протокол за керування транспортним засобом, будучи позбавленим правом керування транспортними засобами. Роз`яснює ОСОБА_1 його права.

О 16 год 20 хв встановлює особу водія, якому працівники поліції передають право керування автомобілем «Mitsubishi», номерний знак НОМЕР_1 .

О 16 год 37 хв поліцейський ознайомлює ОСОБА_1 зі складеними адміністративними матеріалами, під підпис видає копію протоколу.

Таким чином доводи апеляційної скарги повністю спростовуються відеозаписами, витребуваними за клопотанням сторони захисту.

Факт керування автомобілем ОСОБА_1 особисто неодноразово підтверджував працівникам поліції, що зафіксовано на відеозаписі. Вказаний відеозапис повністю узгоджується із рештою наявних у матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями працівника поліції, допитаного апеляційним судом за клопотанням адвоката.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Протокол серії ЕПР1 № 286916 був складений 31 березня 2025 року, а тому на момент розгляду справи апеляційним судом тримісячний строк накладення адміністративного стягнення не закінчився.

Санкцією ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачене адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до положень ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

На підставі викладеного, діючи у точній відповідності із законом, з метою зміцнення законності, виховання особи, яка вчинила це адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, враховуючи неодноразове вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 126 КУпАП, апеляційний суд вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_1 буде стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу «Mitsubishi», номерний знак НОМЕР_1 , оскільки відповідно до відомостей у протоколі він належить іншій особі ОСОБА_5 .

Відповідно до вимог статті 40 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлюється ЗУ «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (із змінами і доповненнями).

Згідно із ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення розмір судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який згідно із ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет на 2025 рік» становить 3 028 грн.

Отже, у зв`язку із накладенням на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, з нього на користь держави слід стягнути й судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 245, 280, 283, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Люлика Романа Івановича задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 01 травня 2025 року скасувати та ухвалити нову.

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн (сорок тисяч вісімсот грн), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605,80 (шістсот п`ять грн 80 коп.) грн судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Оніщук