ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/4699/24 Номер провадження 33/814/494/25Головуючий у 1-й інстанції ЗОРІНА Д. О. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., за участі адвоката Кормушина В.О., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Кормушина Владислава Олександровича на постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 12 березня 2025 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 12 березня 2025 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн на користь держави.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 18.08.2024 року о 23 год. 33 хв. по вулиці Небесної Сотні, будинок 36/68, в місті Кременчуці, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford C-Мах, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння за згодою ОСОБА_1 проводився із застосуванням газоаналізатора Drager Alkotest 7510 ARND-009. Результат огляду 2,05% проміле. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9 а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржив захисник ОСОБА_1 адвокат Кормушин В.О. та подав апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 12 березня 2025 року, провадження по справі закрити відносно ОСОБА_1 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що справа про адміністративне правопорушення розглянута судом першої інстанції з порушенням правил підсудності, суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив всі докази по справі, які були надані у розпорядження місцевого суду, безпідставно не взяв до уваги показання ключового свідка, безпідставно не враховані фактичні обставини по справі та порушив загальні принципи розгляду справи.

Стверджує, що судом першої інстанції не враховано покази свідка, не перевірено і не звернуто увагу, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення уповноваженою особою правоохоронного органу не було дотримано вимог ст.256 КУпАП.

Акцентує увагу, що матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП підлягають поверненню до органу, який порушив адміністративне провадження для доопрацювання та направлення за незалежною підсудністю та не могли бути розглянуті Крюківським районним судом.

Окрім того, в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому поважність причин пропуску строку обґрунтовується тим, що копію постанови було доставлено до електронного суду 19.03.2025 року о 22:27.

Відповідно до положень ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Перевіривши доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження доходжу висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, адже твердження апелянта підтверджуються матеріалами справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення адвоката, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.08.2024 року о 23 год. 33 хв. по вулиці Небесної Сотні, будинок 36/68, в місті Кременчуці, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford C-Мах, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння за згодою ОСОБА_1 проводився із застосуванням газоаналізатора Drager Alkotest 7510 ARND-009. Результат огляду 2,05% проміле. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9 а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично дане адміністративне правопорушення встановлено та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №882405 від 19.08.2024 року, роздруківкою приладу «Драгер» результат якого 2.05 проміле, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії ЕНА № 2863450 від 19.08.2024 року, рапортом, відеозаписом з боді камери працівників поліції та іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 2.9а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2.9а ПДР України.

Доводи апелянта про те, що справа про адміністративне правопорушення розглянута судом першої інстанції з порушенням правил підсудності, суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив всі докази по справі, які були надані у розпорядження місцевого суду, відсутність у рішенні показів ключового свідка, безпідставно не враховані обставини по справі та порушив загальні принципи розгляду справи, апеляційний суд відхиляє дані доводи виходячи з наступного.

Із долученого до матеріалів відеозапису вбачається, що з відеозапису вбачається факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Ford C-Max д.н.з НОМЕР_1 , (хронологічний відрізок 23:35:35 триває далі), відеозапис розпочинається з моменту кули працівники зупинивши транспортний засіб, в ході перевірки документів ОСОБА_1 , було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови) працівниками поліції було запропоновано останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», на що останній погодився. (Хронологічний відрізок 23:44:40 триває далі) результат огляду на стан алкогольного сп`яніння склав 2.05 проміле, з результатом ОСОБА_1 погодився. Працівниками поліції було останньому роз`яснено його та права та обов`язки відповідно до ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП та в подальшому складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Щодо доводу, що матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП підлягають поверненню до органу, який порушив адміністративне провадження для доопрацювання та направлення за незалежною підсудністю та не могли бути розглянуті Крюківським районним судом, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки судом першої інстанції вірно зазначено, що нормами КУпАП процедура повернення протоколу до органу який його склав не передбачена та не визначено право суду на передачу справи іншому суду, крім того зазначені порушення, які викладені в доводах апеляційної скарги не є суттєвим та жодним чином не вплинуло на правильність висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушень передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Розташування місця зупинки автомобіля та виявлення факту керування в стані сп?яніння на межі двох районів м. Кременчука, виходячи з процесуальних норм, якими врегульовано порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, не є підставою для скасування рішення суду по суті та відповідно звільнення особи, яка вчинила правопорушення, від передбаченої відповідальності.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, суд відхиляє, так як матеріали справи містять докази, які підтверджують вину ОСОБА_1 а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №882405 від 19.08.2024 року, роздруківкою приладу «Драгер» результат якого 2.05 проміле, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії ЕНА № 2863450 від 19.08.2024 року, рапортом, та іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У рішенні ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 адвоката Кормушина В.О. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 12 березня 2025 року задовольнити.

Поновити захиснику ОСОБА_1 адвокату Кормушину Владиславу Олександровичу строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Кормушина Владислава Олександровича залишити без задоволення.

Постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 12 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин