КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/6424/25 Головуючий в суді І інстанції Федосєєв С.В.
Провадження № 33/824/3422/2025 Головуючий в суді ІІ інстанції Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 19 травня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № ЕПР1 № 294673 від 08 квітня 2025 року вбачається, що 08 квітня 2025 року о 20 год. 20 хв. у м. Київ, вул. Алматинська, 107/2, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «ГАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 19 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17 000 грн із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн 60 коп..

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, 29 травня 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню особі, яка її подала, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, що може змінюватись у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до частини першої статті 285 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Дана норма визначає строк, з якого починає обраховуватись десятиденний строк на апеляційне оскарження, тобто це день винесення постанови.

З матеріалів справи вбачається, що останнім днем апеляційного оскарження постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 19 травня 2025 року слід вважати 28 травня 2025 року.

Разом з тим, ані в апеляційній скарзі, ані в окремому клопотанні апелянтом не було заявлено про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 19 травня 2025 року.

Апеляційну скаргу було подано безпосередньо до суду першої інстанції лише 29 травня 2025 року, що підтверджується штампом реєстрації (а.с. 20), тобто по закінченню встановленого законом строку на апеляційне оскарження та не заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В своїх рішеннях ЄСПЛ вказує, що національний суд має право поновити строк на оскарження рішення суду нижчої інстанції, якщо апелянт у відповідному клопотанні наведе причину пропуску цього строку, і суд визнає цю причину поважною. Проте можливість суду щодо поновлення строку не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України»). При визначенні наявності поважності причин пропуску, національний суд насамперед має виходити із наявності об`єктивних причин, які унеможливлювали особі вчасно подати апеляційну скаргу, або вчасно вжити заходів до оскарження судового рішення.

ОСОБА_1 не скористався своїм правом на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції в строки, що визначені чинним законодавством.

Отже, за обставин, коли апеляційну скаргу подано поза межами встановленого ст. 294 КУпАП строку та не заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.

Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не позбавлений права повторного звернення із апеляційною скаргою, виносячи на розгляд суду питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження за наявності поважних причин його пропуску.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 19 травня 2025 року - повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено «06» червня 2025 року.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко