Справа №486/1982/24
Провадження № 33/812/236/25
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 червня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Шурмою Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 його апеляційну скаргу на постанову, яку ухвалив суддя Южноукраїнського міського суду Миколаївської області (натепер Південноукраїнського міського суду Миколаївської області) Волощук О.О. у приміщенні цього суду 22 квітня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,

у с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №785137, який складений 01 листопада 2024 р., водій ОСОБА_1 01 листопада 2024 р. о 22 год. 18 хв. в м. Південноукраїнську по пр. Незалежності біля буд.№26 керував транспортним засобом - автомобілем «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_2 , під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чим порушив п.2.9-б Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівником поліції за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) - керування транспортним засобом у стані стомлення, а також під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказаний протокол разом з іншими матеріалами був скерований органом поліції на розгляд до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснивши, що проходив курс лікування у зв`язку з хворобою, проте йому не було відомо та лікар йому не роз`яснив, що призначені ліки мають вплив на здатність керування транспортним засобом.

Постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22 квітня 2025 р. ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

Також стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 605 грн. 60 коп.

Не погоджуючись із постановою судді суду першої інстанції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі, посилається на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, вимогам матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що апелянт вважає, що не слід приймати до уваги листок призначень, оскільки ліки він вживав не кожного дня і невідомо, чи вживав він їх за 48 годин до пригоди, а також лист з Южноукраїнської міської лікарні оскільки він не містить повної дати призначень та не підтверджує факт перебування його під впливом лікарських препаратів, які знижують увагу та швидкість реакції під час керування транспортним засобом. Крім того ОСОБА_1 вказує, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення матеріали не містять доказів того, що він керував транспортним засобом під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Апелянт зауважує, що посилання судді на його стан, «..що виключає наявність права керування транспортним засобом...», є нікчемним, виходячи з того, що будь-якої відповідальності за керування автомобілем з ознаками сп`яніння законодавством України не встановлено, а відповідальність за статтею 130 КУпАП настає при наявності складу правопорушення, а саме наявність стану сп`яніння, а не його ознак. Так, матеріали справи не містять ані акту огляду особи з метою виявлення перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ані висновку щодо результатів медичного огляду особи на такий стан з найближчого закладу охорони здоров`я, складання яких в даному випадку є обов`язковим. З доданого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису вбачається те, що пройти вказаний огляд працівники поліції ОСОБА_1 не пропонували. Отже, з письмових матеріалів справи слідує, що поліцейським було порушено порядок проходження огляду з метою виявлення перебування ОСОБА_1 під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В судове засідання суду апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, про місце, день та час судового засідання був повідомлений відповідно до приписів статті 277-2 КУпАП шляхом направлення за адресою проживання судової повістки засобами поштового зв`язку, яка відповідно до зворотного повідомлення відділення Укрпошти вручена йому особисто 02 червня 2025 року, а також телефонограмою на номер телефону, зазначений в апеляційній скарзі, тобто належним чином відповідно до вимог частини 5 статті 294 КУпАП.

За такого апеляційний суд з урахуванням положень частини 1 статті 268, частини 6 статті 294 КУпАП вважав за можливе розглядати справу у відсутність цієї особи.

Вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із таких підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним під впливом лікарських препаратів, які мають вплив на здатність керування автомобілем.

Апеляційний суд вважає, що такий висновок суду першої інстанції є помилковим, оскільки докази, зібрані працівниками поліції та надані суду щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, вимогам закону не відповідають.

Приписами пункту 2.9.-а Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 №1306, (далі Правила) передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Пунктом 2.9-б Правил передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, згідно ч. 1 ст.130 КУпАП адміністративним правопорушенням є, зокрема, керування транспортними засобами особою під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оскаржена постанова судді не відповідає наведеним положенням закону.

Відповідно до частин 1, 2 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Системний аналіз норм ст. 130 КУпАП України, відповідальність за якою поширюється на невизначене коло осіб та передбачає накладення стягнення у виді штрафу та обмеження у користуванні водійськими правами, дозволяє дійти до висновку, що за своєю суттю це є кримінальним порушенням /обвинуваченням.

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22 квітня 2025 року ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 130 КУпАП.

До такого висновку суд, як зазначено в постанові, дійшов на підставі досліджених ним під час розгляду справи доказів, а саме: протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ№785137 від 01 листопада 2024 року, а також доданими до нього відеозаписом.

Так, як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ№785137 від 01 листопада 2024 року, водій ОСОБА_1 01 листопада 2024 року о 22 год 18 хв. в м. Південноукраїнську по пр. Незалежності біля буд.№26 керував транспортним засобом - автомобілем «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_2 , під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто поліцейські звинувачують ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме - керування транспортним засобом під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Натомість зміст цього протоколу не підтверджується іншими наявними у справі доказами.

Підстави та порядок проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування їх під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, передбачені статтею 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року за №1103 (далі Порядок) та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція №1452/735).

Так, відповідно до положень статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 2 Порядку та пункту 2 Розділу І Інструкції №1452/735 огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС (пункт 2 Порядку).

Відповідно до пункту 3 Порядку, пункту 6 Інструкції №1452/735 огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Ознаки сп`яніння, у разі виявлення яких проводиться огляд водія визначені у пунктах 3 та 4 Розділу І Інструкція №1452/735, відповідно до яких ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота), якими є порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, а також звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до пункту 12 Розділу ІІ Інструкція №1452/735 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність), тестів на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи. У разі позитивного результату тесту обов`язковим є підтвердження наявності наркотичного засобу або психотропної речовини лабораторним дослідженням (пункт 10 Порядку).

Згідно із пунктами 7, 8, 10, 12, 13, 15, 16, 17 Розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

Відповідно до пунктів 13, 14 Порядку лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ. Висновок складається в трьох примірниках: по одному - для поліцейського та водія транспортного засобу, а третій залишається в закладі охорони здоров`я. Висновок може бути оскаржений водієм транспортного засобу у встановленому законодавством порядку.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки впливу лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і дії водія щодо ухилення від огляду (пункти 7, 8 Порядку).

Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що у разі наявності у поліцейського підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в обов`язковому порядку проводиться огляд такої особи в закладах охорони здоров`я з проведенням тестів та лабораторних досліджень.

І лише у разі встановлення лікарем, або у передбачених законодавством випадках фельдшером, факту перебування водія під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що зафіксовано у висновку, є підстави для складання поліцейським щодо цієї особи протоколу про за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме про перебування особи, яка керує транспортним засобом під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до частини 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Виходячи з приписів частини 5 ст. 266 КУпАП слід зазначити, що відповідальність за ч.1 ст. 130 КУПАП настає лише у випадку дотримання встановленого законом порядку та процедури проведення огляду особи на стан сп`яніння.

Тобто, вказана норма є бланкетною, яка відсилає до інших нормативних актів. В даному випадку відсилає до нормативних актів, якими встановлюються порядок огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 суд не звернув увагу на недотримання працівниками поліції зазначених вимог статті 266 КУпАП, Порядку та Інструкції щодо порядку огляду водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Так, у справі, яка переглядається визначений вказаними нормами права порядок огляду водія ОСОБА_1 щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, було порушено працівниками поліції, оскільки висновок поліцейського про перебування його під час керування транспортним засобом під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, було зроблено без проведення його огляду у закладі охороні здоров`я за встановленою для цього процедурою, що є обов`язковим.

При складанні відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ№785137 від 01 листопада 2024 року застосувалась фіксація правопорушення за допомогою нагрудних камер поліцейських та відеореєстратора. Свідки під час фіксації правопорушення не залучались.

Органом поліції до суду разом із протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ№785137 від 01 листопада 2024 року надано диск з відеозаписом.

З відеозаписів вбачається, що працівниками поліції було зупинено автомобіль марки «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 .

Працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на вплив лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, але не дочекавшись відповіді від ОСОБА_1 , запитали, чи підтверджує він, що вживав ліки перед тим, як сідати за кермо, та які саме. До закладу охорони здоров`я ОСОБА_1 на огляд поліцейськими не доставлявся, лікарем не оглядався. До протоколу долучена фотокопія листка призначень щодо ОСОБА_1 невідомого походження без засвідчення та дати складання.

Проаналізувавши зазначені обставини та наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає, що працівники поліції порушили процедуру огляду водія на вплив лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки відсутні належні докази того, що ОСОБА_1 пройшов такий огляду у закладі охорони здоров`я, що є обов`язковим.

За такого при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ№785137 від 01 листопада 2024 року було порушено імперативні вимоги статті 266 КУпАП та інших нормативних документів щодо проведення огляду водія на вплив лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Не спростовує такий висновок і підписання ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ№785137 від 01 листопада 2024 року та відсутність заперечень, викладених у протоколі обставин, оскільки за змістом статті 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення складається про вже вчинене правопорушення. Тобто його складанню мав передувати, відповідно до фактичних обставин справи, яка переглядається, огляд водія з метою встановлення впливу лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції(відмова від огляду), проведені у встановленому законом порядку, тоді як докази проведення такого огляду з дотриманням обов`язкових вказівок статті 266 КУпАП не надані.

Тому проведений поліцейським 01 листопада 2024 року огляд ОСОБА_1 щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, є недійсним, і як наслідок, протокол про адміністративне правопорушення, складений 01 листопада 2024 року відносно ОСОБА_1 , не відповідає вимогам закону і не може бути підставою для притягнення останнього до відповідальності за ч. 1 статті 130 КУпАП.

Апеляційний суд також вважає за необхідне зауважити щодо отримання судом першої інстанції з власної ініціативи відповіді від закладу охорони здоров`я КНП «ЮМБЛ» від 21 березня 2025 року стосовно лікарських призначень ОСОБА_1 .

Відповідно до принципів судової практики ЄСПЛ, яка є обов`язковою до застосування судами України в силу положень статті 18 Закону України «Про виконання рішень та застосування», які були підсумовані у рішенні у справі Figurka v. Ukraine, № 28232/22, §§ 2329, від 16 листопада 2023 року, відсутність сторони обвинувачення на усному слуханні може порушити питання за пунктами 1 і 3 статті 6 Конвенції, оскільки це може викликати сумніви в об`єктивній неупередженості суду, змусивши його прийняти сторону обвинувачення.

У цій справі суд першої інстанції, який мав юрисдикцію розглядати як питання права, так і питання факту, провів слухання, але не викликав ні прокурора, ні працівника поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення. Як наслідок, жодна зі сторін не підтримала обвинувачення проти заявника на судовому засіданні. Незважаючи на це, і незважаючи на те, що ОСОБА_1 стверджував про свою невинуватість під час слухання, суд не обмежився лише дослідженням доказів, підготовлених органом патрульної поліції, а навпаки, на вимогу суду до справи був долучений новий доказ відповідь лікарні, яким він використав, ухвалюючи оскаржувану постанову. Тобто суд першої інстанції з власної ініціативи шукав ключові докази, які шкодили позиції обвинуваченого, і використав їх у своєму рішенні на противагу аргументам, наведеним ОСОБА_1 . Жодна інша сторона адміністративного провадження не зверталася до суду з клопотанням про проведення таких запитів чи збирання доказів.

Здійснюючи пошук таких доказів за власною ініціативою та в подальшому засудивши заявника на підставі отриманих у такий спосіб доказів, суд, фактично, взяв на себе функцію обвинувачення, що є неприйнятним.

За такого та з огляду на положення статті 62 Конституції України суд першої інстанції помилково дійшов висновку про доведеність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, оскільки в суді таке не доведено належними та допустимим доказами.

Зокрема, висновок суду першої інстанції про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення, суперечить наявним у справі доказам.

Тому постанова суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, через відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Керуючись статтею 283, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області (натепер Південноукраїнського міського суду Миколаївської області) від 22 квітня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського апеляційного суду Т.М. Базовкіна