ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3507/25
провадження № 3/753/2895/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2025 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Заруба П.І., за участю захисника Черкашина І.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

31 січня 2025 року о 22-й годині 45 хвилин в м. Києві, вул. Іжкарська (Іжевська), водій керував автомобілем BMW X5 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, поведінка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та у лікаря нарколога водій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Таким чином ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в суді свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав, суду пояснив, що 31.01.2025 року його зупинили працівники поліції. Перед цим він був ввечері вже вдома. Дружина сказала, що у дочки закінчився інсулін, який знаходився в автомобілі. ОСОБА_1 пішов по інсулін, взяв його, відійшовши від автомобіля до нього підійшли працівники поліції, попросили показати документи. Почали одразу говорити, що ОСОБА_1 не тверезий, що керував транспортним засобом. Хоча ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. ОСОБА_1 намагався себе вести відповідно, але працівники поліції здійснювали на нього тиск, який лякав його. Працівники поліції говорили, що у нього фари не того кольору, що він не туди повернув. Ситуація спровоковала ОСОБА_1 , і він став себе вести негідно. Він був впевнений, що це все закінчиться. Йому запропонували дихнути в прилад Драгер, але ОСОБА_1 відмовився. Запропонували поїхати в лікарню, ОСОБА_1 не розумів куди його везуть, які наслідки. ОСОБА_1 нічого не роз`яснювали. Потім прийшла дружина, яка чекала інсулін, намагалась пояснити все працівникам поліції.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні надала наступні пояснення, що 31.01.2025 року ввечері вона купала дитину, зрозуміла що дитині потрібен інсулін, який закінчився. Вона подзвонила чоловіку, щоб він купив інсулін Лантус. ОСОБА_1 вийшов до автомобіля за рюкзаком, де був інсулін. Його довго не було. ОСОБА_2 зателефонувала чоловіку, він скинув. Вона одягла дитину та вийшла з нею на вулицю. Де побачила чоловіка з працівниками поліції. Чоловік стояв з рюкзаком. ОСОБА_2 одразу взяв дитину і пішов додому. Вказала, що додому вони приїхали о 20.00 годині, її чоловік алкоголь не вживав. Що вона говорила працівниками поліції не пам`ятає.

Захисник Черкашин І.В. просив закрити адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу правопорушення. Вказав, що матеріалами справи та відеозаписом не підтверджений факт керування ОСОБА_1 автомобілем. Крім того ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер або у лікаря нарколога. Одночасно працівник поліції в порушення вимог п. 9 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» не доставив ОСОБА_1 до медичного закладу. Також ОСОБА_3 не було вручено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху. Вказав, що працівники поліції не роз`яснювали права особі, що притягується до адміністративної відповідальності.

Інспектор УПП у м. Києві Гром Д.О. на неодноразові виклики, до суду не з`явився.

Суд вислухавши думку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та захисника, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи та відеозапис з нагрудної камери, надаючи оцінку зібраним доказам у їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, в судовому засіданні був переглянутий відеозапис з нагрудної бодікамери поліцейського, відповідно до якого він починається з того, що працівники поліції пояснюють ОСОБА_1 , що він зупинений за порушення ПДР, і що те, що ОСОБА_1 не вважає порушенням це його думка, але є закон якого необхідно дотримуватись. При цьому ОСОБА_1 веде себе агресивно, на 01 хвилині 19 секунд ОСОБА_1 говорить що його зупинили безпідставно. Та продовжує себе вести агресивно. Працівник поліції пояснює причини зупинку. На що ОСОБА_1 веде себе зухвало, при цьому не заперечує факту керування автомобілем. На 03 хвилині 10 секунді працівник поліції оголошує, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, оголошує їх перелік: запах алкоголю з порожнини рота та поведінка, що не відповідає обстановці. ОСОБА_1 перебиває працівника поліції говорячи «Не виявлено, це ваша підозра, у вас теж є ознаки сп`яніння». Працівник поліції пропонує пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці та у лікаря нарколога. ОСОБА_1 починає уникати відповіді, говорити, що йому працівники поліції не надали документи, що вони є працівниками поліції. На 05 хвилині 10 секунді працівник поліції пропонує ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, на що останній відповідає, що він не збирається нічого робити. Далі працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд у лікаря нарколога, на що останній говорить, що взагалі не збирається спілкуватись з працівниками поліції. Також ОСОБА_1 відмовляється надати документи працівникам поліції, не виконуючи їхню законну вимогу. Далі працівник поліції роз`яснює, що відносно ОСОБА_1 буде складено протокол про адміністративне правопорушення та його права при цьому. Останній постійно говорить «Добре складайте» та перебиває працівників поліції, не слухає їх. Під час оформлення протоколу ОСОБА_1 бере телефон, вмикає ліхтарик та починає світити перед очима працівнику поліції, при цьому заважає таким чином оформляти документи. На 20 хвилині відео приходить дружина ОСОБА_1 з дитиною, яка цікавиться, яким чином встановили особу її чоловіка. На 22 хвилині працівник поліції оголошує ОСОБА_1 зміст протоколу. ОСОБА_1 говорить що йому нічого не цікаво і йде.

Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, відновити послідовність подій та надати оцінку діям осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Вказаний відеозапис отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Доводи захисника з приводу того, що відеозаписом та матеріалами справи не підтверджено факт керування автомобілем ОСОБА_1 повністю спростовані самим ОСОБА_1 , який в судовому засіданні неодноразово вказував, що працівники поліції його зупинили. Лише на зауваження свого захисника почав говорити, що його затримали. Також переглянутим в судовому засіданні відеозаписом з нагрудної бодікамери поліцейського підтверджується, що ОСОБА_1 постійно вимагав причину зупинку автомобіля, і протягом всього відеозапису ні разу не повідомив працівників поліції, що він не водій.

Твердження захисника, про порушення працівниками поліції вимог п. 9 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки з переглянутого відеозапису вбачається, чітка та однозначна відмова ОСОБА_1 від проходження огляду у лікаря нарколога в лікарні.

Також суд, вважає необґрунтованими доводи сторони захисту з приводу того, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху не було вручено ОСОБА_1 та є порушенням.

Так, «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої наказом МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 не передбачено вручення такого направлення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Пояснення свідка ОСОБА_2 , що ніби чоловік пішов в автомобіль за інсуліном, суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються даними відеозапису на якому зафіксовано, що остання ні разу не задала питання чоловіку з приводу інсуліну для малолітньої дитини. При цьому продовжувала перебувати на місці з малолітньою дитиною, яка потребувала інсуліну.

Крім того, вказаним відеозаписом також не підтверджується пояснення ОСОБА_1 в частині того, що працівники поліції тиснули на нього. Оскільки патрульні, які складали протокол про адміністративне правопорушення вели себе стримано, уважно і ввічливо, роз`яснювали права та обов`язки, що відповідає вимогам «Правил етичної поведінки поліцейських» затверджених наказом МВС України № 1179 від 09.11.2016 року.

Натомість ОСОБА_1 вів себе агресивно, постійно провокував працівників поліції, світив їм ліхтарем в очі, чим заважав складати протокол.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином норми ПДР встановлюють імперативний обов`язок водія, а не його право, пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія) - ПДР не містять.

Судом встановлено, працівник поліції встановивши наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, запропонував, висунув неодноразово вимогу водієві пройти огляд на стан сп`яніння на місці та у лікаря нарколога, що чітко зафіксовано на відеозаписі на що останній відмовився. Після чого працівник поліції почав цю відмову процесуально оформлювати, а саме складати протокол про адміністративне правопорушення.

Суд критично оцінує пояснення ОСОБА_1 що були дані ним в судовому засіданні і вважає, що ці пояснення є способом його захисту від висунутого обвинувачення у скоєнні адміністративного правопорушення та наміром уникнути адміністративної відповідальності. Його пояснення в повному обсязі спростовуються дослідженими судом доказами.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 в порушенні п. 2.5 ПДР та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

Враховуючи обставини та характер скоєного, особу ОСОБА_1 відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, суд вважає за необхідне застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 130, 283, 284, 285 КУпАП, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суддя,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 гривні.

Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ст. 308 КУпАП.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

За відсутності скарги постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку встановленого на оскарження.

Суддя П.І. Заруба