Справа № 635/3303/25
Провадження № 3/635/1752/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року Суддя Харківського районного суду Харківської області Омельник М.М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 85 КУпАП,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, тимчасового не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,-

встановив:

ОСОБА_1 , 06 квітня 2025 року о 05 годині 00 хвилині, ловив рибу на річці Уди з мосту біля ТЕС-5, с-ще Пісочин Харківського району Харківської області в період нерестової заборони лову риби, забороненим для любительського рибальства, знаряддям павуком з льоси 1 шт. та вловив рибу: карась сріблястий 1 шт./0,5 кг. Вказаними діями порушив розділ.4 п.1 пп.1 Правил любительського рибальства та завдав збитки рибному господарству України на суму1581,00 гривень, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 85 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, поважність причини своєї неявки не повідомив, клопотань чи заяв на адресу суду від нього не надходило.

Вказані повістки направлялись на адресу ОСОБА_1 зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення серії ХА № 000301 від 18 квітня 2025 року, а саме: за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber», судову повістку на судове засідання призначене на 09 червня 2025 року, останній отримав 28 травня 2025 року о 15 годині 18 хвилин.

Таким чином, судом було вжито передбачених законодавством України заходів щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про дату і місце розгляду справи (ст. 277-2 КУпАП), та реалізації його права приймати участь у розгляді справи в суді.

Як вбачається з положень п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ч. 1 ст. 277 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Виходячи з положень ст. 268 КУпАП, під час розгляду даної категорії справ присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

В п. 41 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" ( 974_256 ) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні

від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В рішенні першої дисциплінарної палати Вищої Ради правосуддя від 25 січня 2019 року № 194/1дп/15-19 зазначено, що з огляду на принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суди мають проводити розгляд справ за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

За таких обставин, враховуючи встановлені законодавством строки розгляду справ про адміністративні правопорушення та положення ст. 268 КУпАП, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суддя приходить до таких висновків.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП підтверджується даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення ХА № 000301 від 18 квітня 2025 року, опис-оцінкою; приймальним актом № 037 від 18 квітня 2025 року; квитанцією про отримання речей і документів, вилучених під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення, № 037 від 18 квітня 2025 року; розрахунком матеріальної шкоди завданої ОСОБА_1 на суму 1581,00 гривень.

Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та визнання її винуватості.

Отже, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є доведеною.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч.4 ст. 85 КУпАП, як грубе порушення правил рибальства (рибальство із застосуванням вогнепальної зброї, електроструму, вибухових або отруйних речовин, інших заборонених знарядь лову, промислових знарядь лову особами, які не мають дозволу на промисел, вилов водних живих ресурсів у розмірах, що перевищують встановлені ліміти або встановлену правилами любительського і спортивного рибальства добову норму вилову).

Згідно з п. п. 1 п. 1 Розділу 4 Правил любительського рибальства забороняється добування (вилов) такими знаряддями лову: сітками та пастками усіх типів та конструкцій, а також іншими сітковими знаряддями лову, за винятком раколовок конструкції «хапка» та підсак, встановлених цими Правилами розмірів.

Одночасно п. п. 4 п. 4 Розділу 4 Правил любительського рибальства забороняється добування (вилов) у такі періоди: у період нересту, за виключенням добування (вилову) водних біоресурсів на не заборонених органами рибоохорони ділянках рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) гачковими знаряддями лову з кількістю гачків не більше двох на рибалку або спінінгом з однією штучною приманкою з берега.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Обираючи вид адміністративного стягнення, суддя враховує приписи ст. 23 КУпАП, якими визначено, що адміністративне стягнення застосовується не тільки з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень

як самим правопорушником, так і іншими особами, й бере до уваги характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

При вирішенні питання про накладання адміністративного стягнення відповідно до вимог ст. 33 КУпАП суд враховує характер вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, ступень його вини, обставини, що обтяжують та пом`якшують відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. ст. 34,35 КУпАП обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не встановлено.

Обираючи вид адміністративного стягнення, суддя приймавє до уваги практику Європейського суду з прав людини, який у в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зауважив, що згідно з принципом верховенства права, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та є однією з підвалин демократичного суспільства, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам, а також приписи ст. 23 КУпАП, якими визначено, що адміністративне стягнення застосовується не тільки з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами й бере до уваги характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, стан його здоров`я, наявність утриманців, майновий стан та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника та ступень його вини, суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 гривень, що буде справедливим та достатнім для виконання вимог ст. 23 КУпАП.

Вирішуючи питання щодо застосування конфіскації суд зазначає наступне.

Санкція ч. 4 ст. 85 КУпАП передбачає покарання за вчинення адміністративного проступку за грубе порушення правил рибальства, а саме, штраф на громадян від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення, які є приватною власністю порушника, та незаконно добутих водних живих ресурсів чи без такої.

Постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи ( ч. 6 ст. 283 КУпАП).

Питання конфіскації предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення унормовує ст. 29 КУпАП.

Так, за правилами ч. 1 зазначеної норми закону конфіскація предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в примусовій безоплатній передачі цього предмета у власність держави за рішенням суду. Конфісковано може бути лише предмет, який є власністю порушника, якщо інше не передбачено законами України.

У свою чергу приписами ч. 1 ст. 265 КУпАП визначено, що речі і документи, що є знаряддям або безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами органів, зазначених у статтях 234-1, 234-2, 244-4, 262 і 264 цього Кодексу. Вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням із Державною судовою адміністрацією України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, а при оплатному вилученні речей - реалізують.

Суддею встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ХА № 000301 від 18 квітня 2025 року у ОСОБА_1 були вилучені знаряддя і засоби вчинення правопорушення та незаконно добуті водні живі ресурси, а саме, павук з льоси та риба у кількості 1 штуки.

Проте, уповноваженою посадовою особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення серії ХА № 000301 від 18 квітня 2025 року, не долучено до матеріалів справи доказів, на підставі яких можливо встановити факт належності на праві власності ОСОБА_1 , павука з льоси.

Оскільки з урахуванням приписів ст. 29 КУпАП конфіскація предмета, який став знаряддям вчинення правопорушення можлива у разі перебування його у приватній власності порушника, якщо інше не передбачено законами України, а доказів належності павука з льоси на праві власності ОСОБА_1 матеріали справи не містять, суддя не вбачає правових підстав для конфіскації зазначеного павука з льоси.

Також, відсутні підстави для конфіскації риби, а саме: карася сріблястого 1 штука, оскільки згідно даних протоколу серії ХА № 000301 від 18 квітня 2025 року, риба була випущена в неушкодженому стані в природне середовище, що є цілком логічним, враховуючи значний проміжок часу, що минув з дня складання протоколу до розгляду справи по суті, й у разі не поміщення риби до водоймі вона би загинула. Доказів на спростування зазначеного матеріали справи не містять.

Щодо вирішення питання про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 1581,00 гривні, яка завдана рибному господарству України, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 40 КУпАП, якщо у результаті вчинення адміністративного правопорушення заподіяно майнову шкоду громадянинові, підприємству, установі або організації, то адміністративна комісія, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про відшкодування винним майнової шкоди, якщо її сума не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а суддя районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду - незалежно від розміру шкоди, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. В інших випадках питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства.

З протоколу про адміністративне правопорушеннясерії ХА № 000301 від 18 квітня 2025 року вбачається, що діями ОСОБА_1 , завдані збитки рибному господарству України на суму 1581, 00 гривні.

Частиною 1 ст. 167 ЦК України визначено, що держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

За змістом ч. 1 ст. 170 ЦК України, держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Положеннями ч. 1 ст. 20-2 Закона України «Про охорону навколишнього природного середовища» до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства, зокрема, про охорону, використання і відтворення риби та інших водних живих ресурсів.

Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів (ст. 68 Закона України «Про охорону навколишнього природного середовища»).

Аналіз наведених приписів чинного законодавства дає підстави для висновку, що питання про відшкодування шкоди, завданої державі внаслідок вчинення адміністративного

правопорушення, пов`язаного із недотриманням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, не може бути вирішено одночасно із притягненням винної особи до адміністративної відповідальності, оскільки вирішується в порядку цивільного судочинства.

Отже, оскільки даним правопорушенням було завдано шкоду саме Державі Україна, а не громадянинові, підприємству, установі або організації, то питання щодо стягнення збитків під час притягнення особи до адміністративної відповідальності, відповідно до вимог частини 3 статті 40 КУпАП, має бути вирішено судом в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

З урахуванням наведеного з ОСОБА_1 має бути стягнуто судовий збір по справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9, 34, 40, 40-1, 85, 245, 279, 280, 283-285 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень 00 копійок (Реквізити для сплати адміністративного штрафу: Код бюджетної класифікації 21081100 Банк отримувача Казначейство України (ЕАП) МФО 899998 Код отримувача 37874947 Отримувач ГУК Харків обл/СТГ Пісочин/21081100 Номер рахунку (IBAN) UA0020571 (Пісочинська ТГ)) без конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету - 22030106) судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Документ, що підтверджує сплату штрафу, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою статті 307 КУпАП, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення штрафу.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Харківський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.

Суддя М.М.Омельник