Справа №165/1635/25
Провадження №3/165/1045/25
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м. Нововолинськ

Суддя Нововолинського міського суду Волинської області Ференс-Піжук О.Р., розглянувши матеріали, які надійшли від відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює,

за ст. 173, ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

02 травня 2025 року о 13 год. 00 хв. ОСОБА_1 на автодорозі Р-15 м. Нововолинська, 71 кілометр, вчинив дрібне хуліганство, а саме: висловлювався нецензурною лайкою в бік працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, чим порушив громадський порядок і спокій громадян. В діях ОСОБА_1 вбачається адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.

02 травня 2025 року близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_1 на автодорозі Р-15 м. Нововолинська, 71 кілометр, вчинив злісну непокору законній вимозі працівника поліції а саме на неодноразову вимогу працівника поліції надати військово-облікові документи, відмовлявся їх надати. В діях ОСОБА_1 вбачається адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП.

В суді ОСОБА_1 надав пояснення, що не пред`являв військово-облікових документів, оскільки вважав, що поліцейський УПП нем наділений правом вимагати та перевіряти вказані документи, хуліганських дій не вчиняв, громадський порядок не порушував.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП підтверджується його поясненням під час розгляду справи, письмовими матеріалами адміністративної справи.

Відповідно до ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Виходячи з положень зазначеної статті, вказані справи підлягають об`єднанню в одне провадження.

Відповідно до ст.173 КУпАП дрібне хуліганство це нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок та спокій громадян.

Дослідивши письмові матеріали справи, зокрема пояснення ОСОБА_1 приходжу до висновку, що докази, які б підтверджували вину ОСОБА_1 в скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, є недостатніми для визнання його винуватості у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, оскільки відповідальність за ст.173 КУпАП настає за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Тобто, для кваліфікації дій особи за ст.173 КУпАП, необхідна наявність в цих діях хулінганського мотиву, а саме дії мають здійснюватись безпричинно і за відсутності особистих неприязних стосунків та спонукань.

Такі пояснення ОСОБА_1 з приводу виникнення конфлікту з працівниками поліції, не спростовані матеріалами справи, доданими до протоколу.

Наявність саме хуліганського (безпричинного) мотиву є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 було допущено порушення ст.173 КУпАП, матеріали справи не містять, і під час судового розгляду справи таких не здобуто.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з врахуванням практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016 року), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ст. 173 КУпАП, необхідно виходити з того, що як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім.

Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом. Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З наведеного випливає, що нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, є обов`язком органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, що в свою чергу звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

За обставин, викладених вище, суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на його користь, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відомості не підтверджуються доказами у справі та не можна вважати доведеними, а тому протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку також не можна визнати доказом вини ОСОБА_1 в розумінні ст. 251 КУпАП.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, приходжу до висновку про необхідність закриття провадження в справі в зв`язку з відсутністю в діях особи складу адмінправопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ст.185 КУпАП, враховуючи характер вчиненого правопорушення і дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, вважаю за необхідне накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП підлягає до стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн., що встановлено пунктом 5 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 36, 40-1, п.1 ст.247, 283, 284 КУпАП, на підставі ст.173, ст.185 КУпАП,-

постановив:

Справи відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП, за ст.185 КУпАП об`єднати в одне провадження.

Визнати винним ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі восьми неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 136 (сто тридцять шість) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП провадженням закрити.

Роз`яснити, що штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення. В порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника, відповідно до ст. 308 КУпАП, стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня її винесення.

Постанову можна оскаржити в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду з моменту її винесення відповідно до ст.294 КУпАП.

Суддя О.Р. Ференс-Піжук