ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/ 998 /25 Суддя суду апеляційної інстанції: Курило О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2025 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Литвиненку Д.А., без участі особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , з участю його захисника Березовського Є.В., за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові, справу за апеляційною скаргою захисника правопорушника на постанову Салтівського районного суду м.Харкова від «06» 05 2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого охоронцем, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.12.2024 о 22 годині 43 хвилин в м. Харкові по вул. Валентинівська, 21 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Hyundai Tucson» державний номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 ARHЕ-0222. Результати огляду 2,20 проміле. Водій з результатом огляду згоден. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України, яким, зокрема, передбачено, що водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дії ОСОБА_1 , які полягали в порушенні вимоги п. 2.9а ПДР України, кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Зі слів захисника, ОСОБА_1 перебуває у терміновому відрядженні та не заперечував проти розгляду справи за його відсутності.

Захисник подав заяву про закриття провадження по справі про адміністративне провадження щодо ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю складу та події адміністративного правопорушення. В обґрунтування своєї заяви зазначив, що ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнає. Захисник зазначає, що для виявлення правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в іншому випадку протиправність зупинки може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія». Відсутність будь-якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності. В протоколі про адміністративне правопорушення серія ААД №448907 від 07.03.2023 зазначено, що фіксація адміністративного правопорушення проводилася за допомогою невідомого відеопристрою, запис з якого долучений до матеріалів справи. В матеріалах справи відсутній відеозапис працівників поліції, який би підтверджував факт керування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. З відео вбачається, що автомобіль ОСОБА_1 був припаркований біля обочини та він не здійснював керування. Поліцейським не роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України або порядок проходження огляду. Захисник зауважує, що відсутні докази керування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності транспортним засобом. Перебування особи в стані алкогольного сп`яніння не за кермом та у транспортному засобі, який знаходиться в нерухомому стані, не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Долучені до протоколу відеозаписи, які додані як доказ вчинення адміністративного правопорушення, не містять фіксації скоєння ОСОБА_1 будь-якого адміністративного правопорушення, в тому числі не фіксує керування ним будь-яким транспортним засобом.

У судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвокат Березовський Є. В. зазначив, що ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає та просив закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю об`єктивної сторони правопорушення керування транспортним засобом ОСОБА_1 . З відео вбачається, що транспортний засіб поліцейських під`їхав до припаркованого транспортного засобу, за кермом якого сидів ОСОБА_1 та не керував автомобілем. Підстави для зупинки транспортного засобу, передбачені ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», відсутні.

Дослідивши наявні докази по справі суд першої інстанції визнав ОСОБА_1 винним в порушенні ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції захисник правопорушника подав апеляційну скаргу разом із запереченнями, яка містить прохання про скасування постанови Салтівського районного суду м.Харкова від 06 05 2025 року та закрити провадження у справі.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги апелянт вказує, що рішення суду першої інстанції є необ`єктивним, необґрунтованим та несправедливим, не відповідає матеріалам справи та фактичним обставинам справи.

Додатково апелянт зазначає, що матеріали справи не містять доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 .

Звертає увагу, що матеріали справи не містять підтвердження законності зупинки транспортного засобу «Hyundai Tucson» державний номерний знак НОМЕР_1 .

Враховуючи вищевикладене, апелянт вважає постанову незаконною та просить її скасувати.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судове засіданні суду апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, жодних клопотань чи заяв до канцелярії Харківського апеляційного суду до початку судового засідання не надав.

Його захисник Березовський Є.В. підтримував подану апеляційну скаргу в повному обсязі.

Зазначив, що матеріали справи дійсно не містять підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Hyundai Tucson» державний номерний знак НОМЕР_1 , тому склад правопорушення відсутній.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно ст.283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Положення ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП. процедура проведення поліцейським огляду водія на стан алкогольного сп`яніння відповідає вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства Внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року. Відповідно до положень п.2 розділу І зазначеної інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Судовим розглядом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №188800 04.12.2024 о 22 годині 43 хвилин в м. Харкові по вул. Валентинівська, 21 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Hyundai Tucson» державний номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 ARHЕ-0222. Результати огляду 2,20 проміле. Водій з результатом огляду згоден. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України, яким, зокрема, передбачено, що водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дії ОСОБА_1 , які полягали в порушенні вимоги п. 2.9а ПДР України, кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Суд апеляційної інстанції ставиться критично до доводів сторони захисту щодо відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортного засобу «Hyundai Tucson» державний номерний знак НОМЕР_1 , зважаючи на наступне.

Судом апеляційної інстанції в судовому засіданні досліджено відеозапис, що долучений до матеріалів справи, з якого вбачається, що водій ОСОБА_1 дійсно керує транспортним засобом «Hyundai Tucson» державний номерний знак НОМЕР_1 та побачивши працівників поліції, звернув на зупинку та зупинився.

При спілкуванні із працівниками поліції позиціонував себе водієм, жодних заперечень чи зауважень не надав.

Виявивши ознаки алкогольного сп`яніння, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 ARHЕ-0222. Результати огляду 2,20 проміле. Водій з результатом огляду погодився.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції робить висновок, що 04.12.2024 о 22 годині 43 хвилин в м. Харкові по вул. Валентинівська, 21 водій ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом «Hyundai Tucson» державний номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимогу ст.130 КУпАП.

Так, статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння. При цьому, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння, - проводиться на місці зупинки за допомогою технічних приладів або у закладі охорони здоров`я.

Відповідно до п.12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 Розділу І цієї інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 7,12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Тобто в цьому випадку працівникам поліції достатньо наявності підстав вважати особу такою, що можливо перебуває у стані сп`яніння, що в свою чергу обумовлює законність вимоги поліцейських пройти відповідний огляд в медичному закладі.

Як вбачається із матеріалів справи, водій ОСОБА_1 чи його захисник не оскаржували дії чи бездіяльність співробітників патрульної поліції, тобто останні не зверталися до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не зверталися зі скаргою на дії чи бездіяльність працівників поліції до його керівництва, хоча мали для цього достатньо часу.

Тобто, зазначені обставини, унеможливлюють будь-які посилання сторони захисту на незаконність дій працівників поліції під час складення протоколу, акту, направлення чи рапорту або щодо невідповідності відомостей, зафіксованих у цих документах.

Жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суду апеляційної інстанції в апеляційній скарзі не наведено та не було надано.

Враховуючи викладене, підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні, у зв`язку з чим, апеляційний суд вбачає у діях ОСОБА_1 свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Всі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені.

У рішенні ЄСПЛ № 980_360 по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» від 21 01 1999 вказується, що у рішеннях судів та трибуналів мають належним чином пояснюватися підстави, на яких ці рішення ґрунтуються. Ступінь суворості цієї вимоги може бути різною залежно від характеру рішення, і він має визначатися, виходячи із обставин справи. Однак, хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

З вище зазначеного випливає, що інші доводи та пояснення апелянта в апеляційній скарзі є безпідставними та не обґрунтованими.

З урахуванням викладеного, суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1,7,25,33,38,294,295 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ :

Постанову Салтівського районного суду м.Харкова від 06 05 2025 року по справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника, - залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М.Курило