ІЛЛІНЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 131/432/25
Провадження № 3/131/355/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" червня 2025 р. м. Іллінці

Суддя Іллінецького районного суду Вінницької області Марчук В.І., при секретарі судових засідань Яременко Г.О., за участю представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката Загороднього Є.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №2 в м.Іллінці Вінницької області в режимі відеоконференції матеріали, які надійшли від Відділення поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

проживаючого по АДРЕСА_1 , працюючого водієм автотранспортних засобів роздрібного складу Вінницький регіон ТОВ «АВ МЕТАЛ ГРУП»,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

13 березня 2025 року о 14 год. 00 хв. по вул.Польова в м.Іллінці Вінницького району Вінницької області ОСОБА_1 керував транспортним засобом HDC В21R23, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, не природня блідність обличчя. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на встановлення стану сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Загородній Є.О., в ході розгляду вказав, що у справі відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом при обставинах, вказаних в протоколі, відповідно, особа, у розумінні диспозиції ст.130 КУпАП, не є суб`єктом вчинення даного адміністративного правопорушення за ознаками відмови від проходження огляду на стан сп`яніння так як відсутні докази керування нею транспортним засобом, і, як наслідок, така особа не може нести відповідальність. Так, вказав, на відеозаписі зафіксовано, що автомобіль стоїть обабіч дороги, а ОСОБА_1 у вказаному автомобілі не перебуває. Більше того, останній та працівники поліції стоять на певній відстані позаду автомобіля, двигун вказаного автомобіля не працює. Як повідомив ОСОБА_1 , працівники поліції, під`їхавши до нерухомого автомобіля HDC, д.н.з. НОМЕР_1 , почали вимагати в ОСОБА_1 військово-облікові документи, на що він повідомив, що у нього наявна відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, оскільки він є заброньованим працівником підприємства, та надав відповідні документи: військово-обліковий документ та повідомлення про бронювання військовозобов`язаного. З перших секунд відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не перебуває в автомобілі, а тим більше не керує ним. Представником звернено увагу суду на те, що з наявного в матеріалах відеозапису не вбачається, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, як і не вбачається того, що його зупинено, оскільки керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу (руху транспортного засобу за допомогою двигуна), незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Матеріали справи не містять доказів притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адмніправопорушення, нібито за вчинення якого він був зупинений. Рапорт працівника поліції, згідно якого вказано, що підставою для зупинки транспортного засобу було закриття номерного знаку стороннім предметом, не є доказом, скільки згідно ст.251 КУпАП, таки рапорт не може вважатися належним і допустимим доказом учинення особою адмінправопорушення. Постанова інспектором поліції не виносилася та в матеріалах справи відсутня.

Крім того, зазначає, що інспектор поліції повідомила, що оскільки у ОСОБА_1 проводився обшук і були виявлені наркотичні речовини, тому у неї достатньо підстав вважати що він може вживати наркотичні речовини та перебувати у стані наркотичного сп`яніння. Інших ознак наркотичного чи будь-якого іншого сп`яніння інспектором поліції не наведено, тобто, ознаки сп`яніння, наведені в протоколі, на думку сторони захисту, є виключно домислами самих поліцейських, яких у дійсності не було.

Вказав, що наявна в матеріалах справи заява ОСОБА_1 про визнання ним вини у вчиненні адмінправопорушення не можу слугувати доказом у справі, оскільки носить очевидно штучний характер через те, що вчинена на заздалегідь підготовленому бланку, а наслідки визнання вини працівниками поліції ОСОБА_1 , у якого немає юридичної освіти, не роз`яснили. Сам по собі факт визнання особою вини у порушенні ПДР, не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів.

Відмічає, що не зважаючи на не, що на початку розмови ОСОБА_1 погоджувався пройти огляд для визначення стану сп`яніння, інспектор поліції ОСОБА_2 проводила ніщо інше як схиляння (провокацію) його до вчинення адмінправопорушення у вигляді відмови від проходження огляду за допомогою неправдивих тверджень, які вона повторювала декілька разів.

У зв`язку із наведеним просив провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступного висновку.

Згідно з вимогами статей 245,251,252,280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержанняКонституціїі законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 266 ч. 1, 2, 3, 4 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

З протоколу про адміністративне правопорушення, серії ЕПР1 №270270, складеного 13 березня 2025 року інспектором СРПП ВП №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенантом поліції Салій А.О., слідує, що 13 березня 2025 року о 14 год. 00 хв. по вул.Польова в м.Іллінці Вінницького району Вінницької області ОСОБА_1 керував транспортним засобом HDC В21R23, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, не природня блідність обличчя та тремтіння пальців рук. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за вказаною статтею настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

Відповідно до вимог статті 266 КУпАП та п.2.6 Інструкції, про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відповідно до п. 4 Розділу І Інструкції є:

- наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);

- звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;

- сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;

- почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до пункту 12 Розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Дії ОСОБА_1 , що полягали у відмові у проходженні огляду на стан сп`яніння, суперечили вказаним вимогам.

Також, суд враховує і рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'HalloranandFrancis v. the United Kingdom), заяви №15809/02 і №25624/02), де Суд наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу, крім передбачених законодавством України прав, має ще й певні обов`язки, яких необхідно дотримуватися при експлуатації транспортного засобу за будь-яких обставин.

Заслухавши пояснення представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката Загороднього Є.О., дослідивши письмові матеріали та відеозаписи, а також з`ясувавши всі обставини справи та надавши оцінку дослідженим доказам, поза розумним сумнівом приходжу до висновку винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення, серії серії ЕПР1 №270270, складеного 13 березня 2025 року інспектором СРПП ВП №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенантом поліції Салій А.О. 13.03.2025 року о 14 год. 27 хв. відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яким зафіксовано вищевказані обставини події;

- даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у якому зафіксовані ознаки наркотичного сп`яніння водія ОСОБА_1 (зіниці очей не раегують на світло, тремтіння пальців рук, неприродна блідність) та його відмову від проходження огляду;

- даними відеозаписів з нагрудних бодікамер уповноважених працівників поліції (відеореєстраторів) від 12 березня 2025 року за №№800160, 800169, які були безпосередньо досліджені судом під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, згідно яких ОСОБА_1 в ході зупинки його працівниками поліції підтвердив факт керування транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Так, відео з портативних відеореєстраторів працівників поліції (800160, 800169) розпочинається як працівники поліції спілкуються із чоловіком та перевіряють його дані, працівник поліції жіночої статі повідомляє про проведення відеофіксації, зокрема зазначає «відеофіксація нашої з вами опять, так як ви принесли документи» (на 14:06:31 відео 800169). На відеозаписі видно, як розмова ведеться біля автомобіля, який вже не рухався, та стоїть на правому краю проїзної частини із ввімкненою аварійною сигналізацією (аварійкою). ОСОБА_1 для здійснення телефонного дзвінка сів в кабіну автомобіля на водійське сидіння (на 14:09:43 відео 800169,800160), та згодом вийшов звідти на запрошення працівників поліції (на 14:13:13 відео 800169, 800160), інші особи, які могли б керувати транспортним засобом, відсутні. На запитання працівника «куди Ви їхали взагалі» ОСОБА_1 відповів «на Жорнище», чим визнав факт керування ним транспортним засобом (на 14:13:16 відео 800169, 800160). На пропозицію поліцейської про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в зв`язку із ознаками наркотичного сп`яніння, про які остання повідомила, а саме сильно звужені зіниці очей та неприродня блідність (на 14:16:09 відео 800169,800160), на підставі яких вона вважає, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані сп`яніння, ОСОБА_1 спочатку погоджувався, а згодом відповів відмовою (на 14:17:45 відео 800169). Працівник поліції попередила ОСОБА_1 про настання адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння та за відмову від проходження огляду, роз`яснювала процедуру проведення огляду на встановлення стану наркотичного сп`яніння.

Вказані докази судом приймаються до уваги, оскільки вони не викликають сумнівів чи протиріч, підтверджують обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи. Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів у справі не вбачається.

Під час розгляду справи не здобуто доказів, які б свідчили про відсутність в діях ОСОБА_1 події, так і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, аналіз перевірених і оцінених доказів переконують суд, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, винуватість його у порушенні п. 2.5 ПДР України, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена, його дії кваліфіковано вірно і він повинний нести адміністративну відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Твердження представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними, спрямованими на уникнення адміністративної відповідальності за скоєне.

Суд звертає увагу на те, що особа, яка підозрюється в тому, що перебуває у стані сп`яніння, повинна не просто погодитись на проведення огляду на стан сп`яніння, а своєю поведінкою забезпечити реальну можливість проведення такого огляду і не створювати перешкоди для проведення такого огляду, висуваючи безпідставні умови, які значно ускладнюють або взагалі унеможливлюють проведення такого огляду.

Що стосується доводів сторони захисту про те, що автомобіль не рухався, тобто самої події, що входить до складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування, не було, то суд звертає увагу, що із наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що транспортний засіб HDC, д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 , знаходився на правому краю проїзної частини із ввімкненою аварійною сигналізацією (аварійкою). ОСОБА_1 для здійснення телефонного дзвінка сів в кабіну автомобіля на водійське сидіння та згодом вийшов звідти на запрошення працівників поліції, інші особи, які могли б керувати транспортним засобом, відсутні. На запитання працівника «куди Ви їхали взагалі» ОСОБА_1 відповів «на Жорнище», фактично підтвердивши, що він керував вказаним транспортним засобом. Не заперечував факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 і в подальшому, вході оформлення матеріалів адмінправопорушення.

Твердження сторони захисту про відсутність доказів зупинення транспортного засобу та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адмніправопорушення, нібито за вчинення якого він був зупинений, що, на його думку, робить зібрані у справі матеріали недопустимими доказами, суд оцінює критично, оскільки в даному випадку відсутність вказаних доказів не утворює відсутність в діях останнього події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

Висловлені сумніви щодо відеозапису подій, який міститься в матеріалах справи, мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а будь яких інших доказів щодо відсутності вини останнього у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріали справи не містять.

При накладенні адміністративного стягнення, у відповідності до вимог, передбачених ст.ст.23,33 КУпАП, суд враховує конкретні обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан.

Обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, у відповідності до ст. 34 КУпАП, та обставини, що обтяжують йому відповідальність за адміністративне правопорушення, у відповідності до ст. 35 КУпАП, судом не встановлено.

На підставі положень ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу правопорушника, ступеня вини, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність вважаю, що до ОСОБА_1 слід застосувати передбачене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП основне адміністративне стягнення у виді штрафу та додаткове у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік, оскільки саме такий вид адміністративного стягнення вбачається необхідним та достатнім для виховання особи та запобігання вчинення нових правопорушень як правопорушником, так і іншими особами та повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації.

Крім того, згідно вимог Закону України «Про судовий збір», підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

На підставі наведеного та керуючись статтями 33-35, 130, 248, 249, 251, 252, 256, 276, 283-285, 287, 289, 294 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00грн. /сімнадцять тисяч гривень/, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Реквізити для стягнення (сплати) штрафу: отримувач коштів: ГУК у Він.обл./м.Іллінці/21081300; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37979858; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0002001; Код класифікації доходів бюджету: 21081300.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Реквізити для стягнення (сплати) судового збору: отримувач коштів: ГУК у Він.обл./м.Іллінці /22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37979858; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0002780, код класифікації доходів бюджету: 22030101.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення (ч. 1 ст. 307 КУпАП).

У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом (ч. 1 ст. 308 КУпАП).

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень (ч. 2 ст. 308 КУпАП).

Строк звернення постанови судді до виконання становить три місяці, починаючи з наступного дня після набрання постановою законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Іллінецького районного суду Вінницької області Валентина МАРЧУК