Справа № 216/4106/24
провадження 3/216/31/25
ПОСТАНОВА

іменем України

27 травня 2025 року місто Кривий Ріг

Суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Цимбалістенко О.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Полку патрульної поліції в місті Крирвий Ріг УПП в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи.

02 червня 2024 року о 08 год. 23 хв. у м. Кривий Ріг по просп. Центральний, біля буд. 3, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «KIA Ceed», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло, підвищена жвавість ходи, мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі у встановленому законодавсом порядку водій відмовився.

ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у справі про адміністративне правопорушення.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 у судове засідання 27 травня 2025 року о 14 год. 00 хв. не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Адвокат Антоненко В.А. був ознайомлений з матеріалами справи 19 червня 2024 року. На призначений час, а саме на 27 травня 2025 року на 14 год.00 хв. адвокат Антоненко В.А. будучи належним чином повідомленим про місце дату та час судового засідання, не з`явився. Проте перед початком судового засідання ОСОБА_2 надіслав заяву в якій зазначено, що ОСОБА_1 в телефонному режимі відмовився від захинсика ОСОБА_2 , вказавши на той факт, що сам буде приймати участь в судових засіданнях, після повернення з відрядження. Доказів, щодо перебування у відрядженні ОСОБА_1 до суду надано не було.

Крім цього ОСОБА_1 та ОСОБА_2 протягом розгляду справи не було забезпечено, явку в судове засідання заявленого свідка ОСОБА_3 .

Враховуючи те, що ОСОБА_1 було забезпечено право на захист, ознайомлення його адвоката з матеріалами справи, складання адвокатом клопотань про виклик свідків, надання пояснень в судових засіданнях, надання часу для забезпечення явки свідка ОСОБА_3 в судове засідання, суд сприймає неявку учасників як затягування розгляду справи для уникнення відповідальності ОСОБА_1 щодо притягнення до адміністративної відповідальності так як строк притягнення до адміністративної відповідальності спливає 02 червня 2025 року, тому суд оцінює таку позицію сторони захисту та ОСОБА_1 як зловживання процесуальними правами, тому суд вважає можливим закінчити розгляд справи згідност. 268 КУпАП за відсутності особи, яка притягається до відповідальності та її захисника.

Таким чином ОСОБА_1 в судовому засіданні, яке відбулось 03 жовтня 2024 року пояснив, що під час руху транспортного засобу, почав хвилюватись, що заглохне автівка, оскільки відчув неполадки з автівкою та щоб не перешкоджати проїзд, останній перетнув двійну суцільну смугу щоб припаркувати автомобіль. Також повідомив спіробітникам, що приймає препарати від ВІЛ, рохвилювався, спочатку погодився, але через те, що співробітники поліції тиснули на нього, задавали некоректні запитання та після повідомлення поліцією, що в даному випадку краще відмовитись від огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, останній відмовився від такого проходження.

Співробітник поліції ОСОБА_4 в судовому засіданні, яке відбулось 22 травня 2025 року підтвердив фактичні обставини викладені в протоколі та пояснив, що ОСОБА_1 при керуванні транспортним засобом порушено пункт 1.3 ПДР України, а саме перетин подвійної суцільної смуги в ході спілкування було встановлено, що останній перебуває на метадоновій програмі, виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, для підтвердження тремтіння пальців рук співробітниками було запропоновано розставити пальці рук після чого було неодноразово запропоновано пройти огляд та неодноразово роз`яснено наслідки відмови.

ІІІ. Нормативний акт, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог пункту 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог пункту 2.9.А Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягне за собою відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ІV. Оцінка суду.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 02.06.2024 серії ААД № 638620, який відповідає вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.06.2024;

- рапортом працівників поліції від 02.06.2024;

- відеозаписом, який додано до протоколу;

- письмовими поясненнями співробітника поліції ОСОБА_5 від 28 листопада 2024 року;

- усними поясненнями співробітника поліції ОСОБА_6 , які були надані в судовому засіданні 22 травня 2025 року.

Надаючи оцінку викладеним стороною захисту запереченням, суд зазначає наступне.

Щодо доказів керування транспортним засобом та наявності передбачених законом причин для зупинки.

Факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 не заперечував та повідомив, що здійснював маневр розвороту (відеозапис «Clip 0» 08 год. 23 хв. 55 сек.).

Окрім цього з пояснень співробітника поліції ОСОБА_6 та пояснень ОСОБА_1 , які були надані в засіданні вбачається, що причиною зупинки стало те, що транспортний засіб «KIA Ceed», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 перетнув подійну суцільну смугу, чим порушив пункт ПДР України в, якому зазначено, що розмітка 1.3 поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху або на ділянках доріг з трьома (2 + 1) смугами. Лінію перетинати забороняється.

Щодо наявності підстав для пред`явлення вимоги поліцейським про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до п. п. 2, 4 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є наявність однієї чи декількох ознак стану, зокрема, наркотичного сп`яніння звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Отже, зазначеними положеннями чинного законодавства встановлено, що поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції України, керуючись вищенаведеним переліком ознак наркотичного сп`яніння, самостійно визначає наявність чи відсутність підстав у особи для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Суд зазначає, що вирішення наявності чи відсутності у водія ознак наркотичного сп`яніння відноситься до виключної компетенції поліцейського, який керуючись загальносуспільними нормами зовнішнього вигляду особи, яка не перебуває в наркотичному сп`яніння, на власний розсуд визначає наявність чи відсутність ознак наркотичного сп`яніння.

ОСОБА_1 спочатку повідомлено співробітникам поліції, що проходить лікування з хіміотерапії на метадоновій програмі не перебуває (відеозапис «Clip 5» 08 год. 35 хв. 25 сек). Згодом ОСОБА_1 повідомив, що все ж таки перебуває на програмі метадонового лікування вже два роки (відеозапис «Clip 6» 08 год. 38 хв. 50 сек)..

Як вбачається з дослідженого відеозапису, працівником поліції проводився огляд ОСОБА_1 з метою встановлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Після проведення огляду ОСОБА_1 повідомлено виявлені ознаки, а саме: зіниці ока не реагують на світло, не видно вени (відеозапис « Clip 5» о 08 год. 36 хв. 10 сек).

Таким чином, провівши зовнішній огляд ОСОБА_1 та виявивши у нього ознаки наркотичного сп`яніння поліцейські правомірно запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння при цьому вказана вимога була озвучена неодноразово (відеозапис «Clip 6» о 08 год. 37 хв. 09 сек., «Сlip 2» 09 год 03 хв., 41сек.), від якого ОСОБА_1 в подальшому остаточнов відмовився (відеозапис « Clip 2» о 09 год. 05 хв. 10 сек.).

Відповідно до розділу 2 п. 9 "Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до розділу 2 п.17 вищезазначеної інструкції зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

Як було зазначено вище, у працівників поліції були підстави для направлення водія на огляд до медичного закладу. Співробітником поліції було неодноразово запропоновано ОСОБА_1 пройти медичний огляд у встановленому законом порядку, тобто в медичному закладі та повідомлено, що останній, відповідно до вимог закону, повинен пройти такий огляд в присутності працівника поліції та роз`яснено наслідки відмови від його проходження (відеозапис «Clip 6» о 08 год. 37 хв. 09 сек., «Сlip 2» 09 год 03 хв., 41сек.).

ОСОБА_1 в свою чергу постійно запитував у співробітників поліції, як йому краще вчинити поїхати пройти тестування чи відмовитись від проходження огляду (відеозапис «Clip 6» о 08 год. 46 хв. 20 сек.). Після консультацій по телефону запитував повторно, які наслідки відмови та сказав, що схиляється до відмови (відеозапис «Clip 6» о 08 год. 49 хв. 23 сек.).Також водій цікавився чи йому буде гірше, якщо тестуванням підтвердить перебування його у стані наркотичного сп`яніння чи відмова від такого проходження (відеозапис «Clip 6» о 08 год. 49 хв. 50 сек.).

Співробітниками поліції неодноразово роз`яснювалось ОСОБА_1 , що пройти огляд це його обов`язок (відеозапис «Clip 6» о 08 год. 42 хв. 52 сек., «Clip 6» о 08 год. 44 хв. 34 сек.). Співробітником було роз`яснено, що вирішувати проходити огляд чи ні, має він, співробітники поліції не можуть радити проходити чи ні (відеозапис «Clip 6» о 08 год. 42 хв. 52 сек.). Окрім цього неодноразово було роз`яснено, що наслідки за відмову у проходженні огляду та у разі виявлення перебування в наркотичному чи іншому сп`янінні однакові (відеозапис «Clip 6» о 08 год. 39 хв. 25 сек., «Clip 6» о 08 год. 40 хв. 57сек., «Clip 6» о 08 год. 44 хв. 34 сек.).

Після чергових спроб співробітників поліції з`ясувати позицію ОСОБА_1 чи бажає він пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, ОСОБА_1 просить проконсультуватись по телефону (відеозапис «Clip 2» о 09 год. 03 хв. 41 сек., «Clip 2» о 09 год. 04 хв. 30 сек.), після консультації по телефону ОСОБА_1 остаточно відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння (відеозапис «Clip 2» о 09 год. 05 хв. 10 сек.). Після чого гр. ОСОБА_1 , співробітниками поліції було роз`яснено його права та обов`язки (відеозапис «Clip 2» о 09 год. 05 хв. 20 сек.). Таким чином прийняття ОСОБА_1 рішення про відмову від проходження огляду в медичному закладі на стан наркотичного чи іншого сп`яніння не було наслідком дій співробітників патрульної поліції, а пов`язане з отриманням консультацій за допомогою телефонного зв`язку.

Разом з тим пункт 2.5 ПДР містить імперативну норму, якою передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд не бере до уваги виписку із медичної картки амбулаторного хворого № 2116 від 03.09.2024, якою призначено препарати для лікування хвороб, оскільки правопорушення було вчинено раніше ніж ОСОБА_1 звернувся до лікарні.

Суд критично ставиться до пояснень ОСОБА_3 від 15 квітня 2025 року, в яких останній зазначив, що співробіники поліції говорили безпосередньо його брату, краще не їхати до медичного закладу з метою перевірки на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння, тому що відмова від огляду в лікарні буде краще для нього під час розгляду справи у суді, оскільки вказані обставини на відеозаписі, який долучено до матеріалів справи відсутні. Натомість співробітники патрульної поліції неодноразово наголошували, що рішення має приймати сам ОСОБА_1 ,а вони в свою чергу не можуть такому радити. Спілкування співробітників поліції з братом ОСОБА_1 окремо від водія не спростовує вказаних вище висновків, оскільки відсутнє підтвердження його впливу на рішення ОСОБА_1 , яке було прийнято після телефонної консультації.

Щодо посилання ОСОБА_1 в засіданні на те, що зі сторони працівників поліції вбачалось упереджене ставлення до особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яке виявлялось у некоректних запитаннях співробітників поліції та тиску на останнього, суд зазначає.

З досліджених відеозаписів вбачається, що спілкування між співробітниками поліції та ОСОБА_1 ведеться у ввічливій та корректній формі. Тиск зі сторони співробітників поліції на ОСОБА_1 жодного разу не здійснювався. Непорозуміння на які посилається ОСОБА_1 не є обґрунтованою підставою для відмови у проходженні огляду у встановлено законом порядку.

Щодо дотримання порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення, оголошення та роз`яснення прав та обов`язків.

Відповідно до п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

На переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки, підтверджено керування транспортним засобом ОСОБА_1 , працівником поліції виявлено ознаки наркотичного сп`яніння у водія, неодноразово запропоновано пройти медичний огляд, від якого ОСОБА_1 остаточно відмовився.

Вимоги ст. ст. 256, 266, 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, поліцейськими при складанні протоколу про адміністративне правопорушення були дотримані.

Жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суду не надано.

Жодних доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, рішення суду, тощо) суду надано не було. Внаслідок цього, у суду відсутні підстави сумніватися у законності дій працівників поліції.

З огляду на викладене суд вважає, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції є свідомим ігноруванням ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За таких обставин, під час розгляду справи судом не встановлено об`єктивних причин відмови ОСОБА_1 від огляду на стан наркотичного сп`яніння та обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно неї та порушень під час оформлення адміністративних матеріалів, які б ставили під сумнів її вину у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Таким чином, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведена у повному обсязі.

V. Накладення стягнення за адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до положень ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

При визначенні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суд, керуючись вимогами ст. ст. 33-35 Кодексу України про адміністративні правопорушення, враховуючи характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху, є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, а також відомості про особу ОСОБА_1 , дійшов висновку, що достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових правопорушень буде призначення адміністративного стягнення у виді штрафу та одночасне позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки саме такий вид адміністративного стягнення досягне мети, визначеної ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

VІ. Інші питання, які вирішує суд при розгляді даної справи.

Положеннями ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б підтверджували звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 35, 130, 251, 280, 283-285, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з одночасним позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб судовий збір, що становить 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. на користь держави.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя О.В.ЦИМБАЛІСТЕНКО