Справа № 930/473/25
Провадження №3/930/223/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.04.2025 року м.Немирів

Суддя Немирівського районного суду Вінницької області Войницька Т.Є., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його законного представника ОСОБА_2 , розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з ВП №5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , студента 2-го курсу НПС м.Миколаїв,

за ч.1 ст.175-1 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно протоколу серії ВАД № 668587 від 17.02.2025 о 17:10 гр. ОСОБА_1 курив електронну сигарету на території навчального закладу по вул. Гімназійна,29, де відповідно до ч.2 п.16 ст.13 ЗУ «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 175-1 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав, пояснив, що курив електронну сигарету на території навчального закладу, щиро розкаявся, просив суворо не карати.

Законний представник ОСОБА_1 . ОСОБА_2 його пояснення підтримала.

Суд, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, його законного захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1ст. 9 КУпАП).

Необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 175-1 КУпАП настає у разі куріння тютюнових виробів у місцях, де це заборонено законом, а також в інших місцях, визначених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради.

Як вбачається із змісту диспозиції ч.1 ст. 175-1 КУпАП, об`єктивна сторона складу правопорушення, передбаченого даною нормою, характеризується наступними елементами: діянням, тобто курінням тютюнових виробів у місцях, де це заборонено законом, а також в інших місцях, визначених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради.

Частина 1 статті 175-1 КУпАП є бланкетною (відсилочною) правовою нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм закону. Основна особливість бланкетної диспозиції полягає в тому, що така норма має загальний зміст.

Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.

Як уже зазначено вище, частина 1 ст. 175-1 КУпАП є бланкетною нормою, яка відсилає до закону, яким заборонено куріння тютюнових виробів у певних визначених цим законом місцях, або ж до відповідного рішення сільської, селищної, міської ради.

Обмеження щодо реалізації (продажу), куріння, вживання та використання тютюнових виробів, предметів, пов`язаних з їх вживанням, трав`яних виробів для куріння, електронних сигарет, заправних контейнерів, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння визначено статтею 13 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення».

Відповідно до ч. 2, 7 ст. 13 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення», забороняється куріння, вживання та використання тютюнових виробів, предметів, пов`язаних з їх вживанням, трав`яних виробів для куріння, електронних сигарет, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, кальянів: 1) у ліфтах і таксофонах; 2) у приміщеннях та на території закладів охорони здоров`я; 3) у приміщеннях та на території навчальних закладів; 4) у приміщеннях та на території спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд та закладів фізичної культури і спорту; 5) у приміщеннях закладів ресторанного господарства; 6) у приміщеннях об`єктів культурного призначення; 7) у приміщеннях органів державної влади, інших державних установ, органів місцевого самоврядування; 8) у приміщеннях підприємств, установ та організацій усіх форм власності; 9) у приміщеннях готелів та аналогічних засобів розміщення громадян; 10) у приміщеннях гуртожитків; 11) на дитячих майданчиках; 12) у місцях загального користування житлових будинків; 13) у підземних переходах; 14) у транспорті загального користування, що використовується для перевезення пасажирів, у тому числі в таксі; 15) на вокзалах та станціях; 16) на зупинках громадського транспорту.

Проте, зміст протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам, зазначеним у ст. 256 КУпАП, зокрема суть викладеного у ньому адміністративного правопорушення у повній мірі не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 175-1 КУпАП, а саме: у протоколі зазначені фактичні обставини справи з посиланням на нормативно-правовий акт, однак не зазначена імперативна норма зазначеного акту, порушення якої ставиться в вину ОСОБА_1 .

Положеннями ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП визначено, що суд здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення та вирішує питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення складеного щодо неї.

При розгляді справи про адмінправопорушення, виконуючи вимогу, передбачену ст. 245 КУпАП, про вирішення справи про адміністративне правопорушення в точній відповідності з законом, суд не може вийти за межі суті правопорушення, викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення, та самостійно встановити наявність наслідків ДТП у вигляді пошкодження транспортних засобів чи майна.

Дані висновки суду відповідають нормам національного права та позиції Європейського суду з прав людини, викладеній у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v.Russia", рішення від 30.05.2013, заява N36673/04) та "Карелін проти Росії" ("Karelin v.Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016), в яких зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Протокол про адміністративне правопорушення є актом обвинувачення і повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП, при цьому суд не має права брати на себе функцію обвинувачення та у будь який спосіб конкретизувати зміст обвинувачення, вказаного у протоколі, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом), що слідує з загальних засад судочинства, закріплених у ст.129 Конституції України.

Суддя зазначає, що саме працівник поліції як особа, уповноважена складати протокол про адміністративне правопорушення, мав обов`язок визначити у чому саме полягає склад адміністративного правопорушення, що інкримінується особі, які саме норми чи правила особа порушила, у чому полягає суть вчиненого правопорушення, оскільки особа мала б розуміти від якого обвинувачення має захищатися у суді.

Склад адміністративного правопорушення передбачає наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

З вищевикладеного виходить, що суд зобов`язаний розглянути справу про адміністративне правопорушення в межах пред`явленого особі обвинувачення, і не в праві самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, доводити винуватість особи у скоєнні правопорушення.

Виходячи із зазначеного, вважаю, що об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП, в діях ОСОБА_1 не доведено.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsarv.Turkey), згідно з якими «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

В силу п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, викладене вище надає обґрунтовані підстави дійти висновку про недоведеність матеріалами справи складу і події інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175-1 КУпАП, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст. 7, 191, 245, ч. 1 ст.247, 280,283,284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.175-1 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України у зв`язку з відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Т.Є.Войницька