П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2025 року м. Київ

Справа № 755/20483/24

Провадження № 33/824/2239/2025

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Стрижеуса А.М., розглянувши апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 та його захисника Ткача Артема Сергійовича, на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 17 грудня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 175234 ОСОБА_2 (далі - особа, що притягається до адміністративної відповідальності) 16.11.2024 о 16-00 год. в м. Києві по Харківському шосе, 48,, керуючи транспортним засобом «Шкода», н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не переконався в безпечності, при виїзді на вулицю Березнева, не виконав вимогу знаку 2.1. «Дати дорогу», не надав перевагу в русі транспортному засобу «Ауді», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі. Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальним збитками та порушив вимоги п.п. 2.3б, 16.11, 33 ПДР.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 грудня 2024 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 даного Кодексу.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 та його захисник Ткач А.Г. подали апеляційну скаргу, у якій просили постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 17 грудня 2024 року скасуватита прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення в межах санкції ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги пояснення потерпілого а врахував пояснення лише особи яка притягується до адміністративного правопорушення.

Вказує, що суд першої інстанції безпідставно не повідомляв про дату та час судового засідання а тому ОСОБА_1 не було повідомлено належним чином про дату та час судового засідання та в нього не було можливості надати пояснення по справі.

Зазначає. що висновки суду першої інстанції суперечать доказам які наявні в матеріалах справи.

Зауважує, що твердження суду першої інстанції про те, що оскільки автомобіль «Шкода» знаходиться попереду, то саме автомобіль «Ауді» здійснив наїзд на автомобіль «Шкода» є необґрунтованими.

Особа яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 було належним чином повідомлено про дату та час розгляду справи шляхом направлення судової повістки на поштову адресу.

Проте, повістка була повернута до Київського апеляційного суду з поштовою відміткою адресат відсутній за вказаною адресою.

Також в апеляційній скарзі просив поновити строк на апеляційне оскарження посилаючись на те, що про наявність рішення потерпілий ОСОБА_1 дізнався 10 січня 2025 року після ознайомлення його представника Ткача А.Г. з матеріалами справи

Разом з тим, захисник ОСОБА_1 - адвокат Ткач А.Г. звертався до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою, проте 07 березня 2025 року постановою Київського апеляційного суду було повернуто апеляційну скаргу на підставі того, що представник потерпілого ОСОБА_1 - адвокат Ткач С.С. не заявив клопотання про поновлення строку.

Під час звернення з новою апеляційною скаргою захисник ОСОБА_1 - адвокат Ткач А.Г. та сам ОСОБА_1 заявили клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Враховуючи викладене суд дійшов до висновку, що клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Ткач А.С. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відповідні докази, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП.

Положеннями статті 1 КУпАП передбачено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Положенням ст. 124 КУпАП встановлено, що до адміністративної відповідальності можуть бути притягнуті учасники дорожнього руху, які порушили правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

У відповідності до ст. ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

У відповідності до вимог частини першої статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Суд надав оцінку доказам та твердженням, які представник подав до суду апеляційної інстанції, та приходить до висновку:

За нормативним визначенням об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП полягає у порушенні особою Правил дорожнього руху України, які перебувають у причинному зв`язку із настанням події ДТП та відповідно спричинення механічних пошкоджень транспортних засобів.

Правилами дорожнього руху України встановлюється єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні гуртуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.1.3 Правил учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 1.4. кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Слід зазначити, що відповідно до п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Згідно з Пунктом 2.3б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

До протоколу про адміністративне правопорушення додана схема місця ДТП, яка сталася 196 листопада 2024 року, на якій відображено місце зіткнення автомобілів. Обидва місця зіткнення, що відображені на схемі, вказують на те, що зіткнення відбулось на перехресті.

Зі схеми місця ДТП, долученої до матеріалів справи, вбачається, що транспортні засоби отримали пошкодження, зокрема, автомобіль Ауді має пошкоджений передній бампер, переднє праве крило, автомобіль Шкода двоє дверей з лівого боку, задня ліва арка, задній бампер.

Характер пошкоджень автомобіля Шкода (двоє дверей з лівого боку, задня ліва арка, задній бампер) свідчить про те, що на момент зіткнення цей автомобіль перебував під певним кутом до напрямку руху автомобіля Ауді, що підтверджує пояснення учасників дорожнього руху про те, що автомобіль «Шкода» фактично завершив маневр виїзду з перехрестя та розпочав рух по крайній правій смузі руху.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, з огляду на наступне.

У зв`язку з цим, беручи до уваги, що всі сумніви щодо винуватості особи, яка притягається до відповідальності, відповідно до статті 62 Конституції України, трактуються на її користь, а доведення вини у вчиненні правопорушення повинно бути здійснене поза розумним сумнівом, підстав для висновку про порушення ОСОБА_2 ПДР України немає.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення ОСОБА_2 ПДР України, також не заслуговують на увагу, оскільки, хоча ПДР України зобов`язують водія переконатися у безпечності маневру, це не виключає необхідності комплексної оцінки дій усіх учасників дорожнього руху. У даному випадку вирішальне значення мають дії водія ОСОБА_1 , який, всупереч прямій забороні, виконував маневр обгону та рух на полосі громадського транспорту, що і стало безпосередньою причиною настання дорожньо-транспортної пригоди.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції нібито не надав належної оцінки поясненням водія ОСОБА_1 , є безпідставним, оскільки судом були досліджені всі надані сторонами пояснення, в тому числі й самого ОСОБА_1 , які було належним чином оцінено в сукупності з іншими доказами.

Таким чином, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_2 порушив вимоги Правил дорожнього руху, порушення яких перебувало б у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

За таких обставин, а також враховуючи, що судові рішення не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а винуватість особи у вчиненні правопорушення має бути доведена поза розумним сумнівом, підстав для визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за статтею 124 КУпАП не встановлено.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги зводяться до власного тлумачення механізму ДТП та норм ПДР, не спростовують висновків суду першої інстанції та не ґрунтуються на нових або належних доказах.

Також, відповідно до ст. 269 КУпАП Потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.

Потерпілий має право знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися правовою допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, оскаржувати постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Потерпілого може бути опитано як свідка відповідно до статті 272 цього Кодексу.

Якщо адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173 - 2 або 173 - 6 цього Кодексу, було вчинено у присутності малолітньої чи неповнолітньої особи, така особа також визнається потерпілим, незалежно від того, чи було їй заподіяно шкоду таким правопорушенням, і на неї поширюються права потерпілого, крім права на відшкодування майнової шкоди.

Як вбачається з ст. 269 КУпАП суд не зобов`язаний повідомляти потерпілого про стадію розгляду справи про адміністративне правопорушення, та повідомляти його про дату та час проведення судового засідання.

Враховуючи викладене суд дійшов до висновку, що неповідомлення потерпілого ОСОБА_1 в судове засідання не є достатньою підставою для скасування вірної по суті постанови про адміністративне правопорушення.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, вмотивованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання потерпілого ОСОБА_1 та його захисника Ткача Артема Сергійовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 17 грудня 2024 року - задовольнити та поновити його.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника Ткача Артема Сергійовича- залишити без задоволення

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 17 грудня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Стрижеус