Справа №584/71/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Токарєв С. М.
Номер провадження 33/816/548/25 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Безуглої К.В., розглянувши у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Сергеєвої С.А. на постанову судді Путивльського районного суду Сумської області від 20 січня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Путивльського районного суду Сумської області від 20 січня 2025 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 рік, за те, що 21 січня 2024 року близько 12 год. 39 хв. в м. Путивль по вул. Новоселівська, поблизу будинку № 82, керував автомобілем «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (підвищена жвавість мови, блідість обличчя, звужені зіниці очей, які не реагують на світло). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому медичному закладі, водій відмовився в присутності двох свідків. Такими своїми діями, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Сергеєва С.А. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Путивльського районного суду Сумської області від 20 січня 2025 року та закрити провадження у справі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що працівники поліції не мали законних підстав зупиняти автомобіль під керування ОСОБА_1 .

Окрім цього, на думку апелянта, працівники поліції діяли відносно ОСОБА_1 упереджено, оскільки 15 січня 2024 року на цьому ж місці поліція вже зупиняла останнього та пропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Після того, як було встановлено, що ОСОБА_1 не перебував в стані алкогольного сп`яніння, йому без зауважень дозволено далі керувати автомобілем.

Щодо обставин подій, які сталися 21 січня 2024 року, апелянт зауважує, що ОСОБА_1 був тверезий, не вживав наркотичні засоби, а начебто перебування його в стані наркотичного сп`яніння є виключно суб`єктивною думкою працівників поліції.

Для доведення зазначеного, стороною захисту заявлялося клопотання про допит свідка ОСОБА_2 , у задоволенні якої судом було відмовлено необґрунтовано.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 не підтвердив, що ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння.

Також апелянт не погоджується із постановою судді про відмову в задоволенні клопотання про зупинення розгляду адміністративної справи, зважаючи на те, що ОСОБА_1 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 167 від 08 червня 2024 року, зарахований до списків особового складу та призначений на посаду водія.

Враховуючи викладене, апелянт вважає, що зазначені обставини є підставою для скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та закриття провадження в адміністративній справі.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Безуглої К.В., яка подану апеляційну скаргу підтримала, просили її задовольнити, доповнивши доводи тим, що наявні підстави для закриття провадження за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи дану справу, суддя суду першої інстанції вищезазначені вимоги дотримав у повному обсязі та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, з врахуванням:

- протоколу про адміністративне правопорушення від 21 січня 2024 року серії ААД № 007377;

- письмових показів свідка ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , котрі засвідчили відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння;

- відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції та відеореєстратора зі службового автомобіля, якими зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку, є належними та допустимими і ставити їх під сумнів у апеляційного суду підстави відсутні.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

Із відеозаписів записаних на нагрудні камери працівників поліції, вбачається, як 21 січня 2024 року близько 12 год. 39 хв. поблизу будинку № 82 по вул. Новоселівська в м. Путивль, працівниками поліції було зупинено автомобіль «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

Останньому в присутності свідків, відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівниками поліції було запропоновано пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я.

Проте, ОСОБА_1 категорично відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, а саме проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я.

Враховуючи викладене, працівниками поліції було вірно розцінена поведінка ОСОБА_1 , як не бажання проходити відповідно до встановленого порядку огляд на стан наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим останнього було повідомлено про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд визнає долучені відеозаписи достатніми для того, щоб разом із іншими письмовими доказами, зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, відмова особи, яка керує транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Зазначені відеозаписи події відповідають вимогам ст.251 КУпАП, згідно якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, відображають подію адміністративного правопорушення та містять відомості, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому обґрунтовано взяті судом до уваги.

Тобто, долучений відеозапис містить інформацію щодо факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Отже, висновки суду першої інстанції про те, що останній відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння є правильними.

Посилання апелянта на відсутність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння та не встановлення їх працівником поліції, як на істотні порушення, є безпідставними.

Згідно п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Тобто в цьому випадку працівникам поліції достатньо наявності підстав вважати особу такою, що можливо перебуває у стані сп`яніння, що в свою чергу обумовлює законність вимоги поліцейських пройти відповідний огляд в медичному закладі.

Відповідно до п.4 Розділу І вищенаведеної Інструкції вбачається, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: - порушення координації рухів; - порушення мови; - виражене тремтіння пальців рук; - різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; - поведінка, що не відповідає обстановці; - звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; - сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; - почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Інспектором СРПП ВП № 2 (м. Путивль) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області Гриценко І.П. в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: підвищена жвавість мови, блідість обличчя, звужені зіниці очей, які не реагують на світло.

Зазначеними нормами закону встановлено, що поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції України, керуючись вищенаведеним переліком ознак наркотичного сп`яніння, самостійно визначає наявність чи відсутність підстав у особи для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Тобто, виявлення працівником поліції у водія ознак наркотичного чи алкогольного сп`яніння є його дискреційними повноваженнями, а не суб`єктивною думкою, про що зауважує апелянт.

Твердження апелянта про те, що дії працівників поліції були неправомірними та останні вели себе упереджено по відношенню до ОСОБА_1 , апеляційний суд не вважає слушними, оскільки під час розгляду апеляційної скарги не встановлено жодних даних про застосування щодо ОСОБА_5 незаконних методів, примусу чи інших дій під час спілкування працівників поліції.

Щодо тверджень апелянта про зупинення ОСОБА_1 працівниками поліції на цьому ж місці декількома днями раніше, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки суд постановляє судове рішення на підставі досліджених доказів в межах конкретного протоколу про адміністративне правопорушення, та згідно з вимогами КУпАП не має повноважень виходити за його межі

Тому, апеляційний суд доходить висновку, що працівники поліції при виконанні своїх посадових обов`язків діяли у межах наданих їм повноважень.

Твердження апеляційної скарги щодо не проведення суддею суду першої інстанції допиту свідка ОСОБА_2 є безпідставними, оскільки жодних обов`язкових вимог про виклик та допит свідків по справі у суді, положення КУпАП не містять. Виклик свідків є правом, а не обов`язком суду та здійснюється лише на розсуд суду при необхідності встановлення додаткових обставин справи.

До того ж апеляційний суд звертає увагу на те, що вказаний свідок неодноразово викликалася судом першої інстанції, однак жодного разу не з`являлася для допиту, у зв`язку з чим розгляд матеріалів відносно ОСОБА_1 відкладалося.

Окрім цього, апеляційний суд наголошує про те, що пояснення свідка ОСОБА_2 . О не є єдиним або ж вирішальним доказом для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності.

Щодо тверджень апелянта про те, що допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 не підтвердив перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, свідки залучаються працівниками поліції лише з метою фіксування проходження огляду особою, яка керує транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції або підтвердження відмови особи від проходження вказаного огляду, у разі не можливості застосування працівниками поліції технічних засобів відеозапису.

Як вище зазначалося, виявлення у водіїв ознак наркотичного сп`яніння є дискреційними повноваженнями саме працівників поліції, та лише отримані результати проведеного відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння свідчать беззаперечно про перебування водія в стані сп`яніння.

Доводи захисника про те, що в матеріалах справи відсутні докази причини зупинки ОСОБА_1 , апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки вказана обставина ніяким чином не впливає на факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, тобто порушення ним вимог п.2.5 ПДР.

Так, пункт 2.5 Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Невиконання названого пункту Правил, у даному випадку, утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Виконання названого пункту Правил дорожнього руху є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність.

Доводи апелянта про незаконність зупинки транспортного засобу працівниками патрульної поліції не знайшли свого підтвердження, оскільки з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, незгода водія із причинами зупинки або ненадання працівниками поліції доказів вчинення правопорушення, не позбавляє водія обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, та не впливає на причину зупинки.

Щодо поданого клопотання захисника Сергеєвої С.А. про зупинення провадження по справі на період проходження ОСОБА_1 військової служби апеляційний суд зазначає наступне.

Так, нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не врегульовано порядок зупинення провадження у справі, за виключенням справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією.

Згідно з ч.1 ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 2 цієї статті не передбачена обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи за ч.1 ст.130 КУпАП.

Наведені вище положення ст.268 КУпАП не містять заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Також, апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 не був позбавлений можливості подавати свої письмові пояснення щодо обставин справи, а також останній мав захисника Сергеєву С.А., яка представляла його інтереси під час розгляду справи в суді першої інстанції, а тому ОСОБА_1 не був позбавлений можливості забезпечити належним чином свій судовий захист.

Що стосується вимог захисника Безуглої К.В. про закриття провадження у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, то вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Згідно п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суддя, відповідно до вимог ст.33 КУпАП, враховуючи характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення та особу винного, призначив останньому безальтернативне адміністративне стягнення, передбачене ч. ст. 130 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що вказане правопорушення не є триваючим і як встановлено ч. 6 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Як зазначено у протоколі серії ААД № 007377, датою вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вказано 21 січня 2024 року і річний строк накладення адміністративного стягнення фактично закінчився б 21 січня 2025 року, проте, судове рішення суддею суду першої інстанції у даній справі постановлено 20 січня 2025 року, тобто, адміністративне стягнення було накладено на останнього в межах строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

З врахуванням як вищезазначеного, а також тих обставин, що неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, за яких постанова судді в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягала б до скасування з прийняттям апеляційним судом нової постанови під час апеляційного перегляду не встановлено, підстав для задоволення вимог апелянта щодо закриття провадження у зв`язку зі закінченням строку накладення адміністративного стягнення, відсутні.

Отже, висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння є правильними.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Істотних порушень вимог КУпАП, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваної постанови суду, під час розгляду даних матеріалів судом першої інстанції, апеляційний суд не вбачає.

Вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення, слід зазначити, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, вказано, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Сергеєвої С.А., апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Путивльського районного суду Сумської області від 20 січня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Сергеєвої С.А. на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.