Номер провадження: 33/813/1176/25
Номер справи місцевого суду: 494/130/25
Головуючий у першій інстанції Римар І. А.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

02.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Коновалової В.А.,

за участю секретаря судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеса в залі суду

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Березівського районного суду Одеської області від 20 березня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст постанови суду першої інстанції

Постановою Березівського районного суду Одеської області від 20 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Березівського районного суду Одеської області від 20 березня 2025 року скасувати та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутність складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги особа, яка притягується до адміністративної відповідальності стверджує про необґрунтованість висновків суду першої інстанції, вирішення справи із порушення принципу верховенства права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована відсутністю в матеріалах справи доказів на підтвердження факту здійснення керування ОСОБА_1 вказаним у протоколі транспортним засобом, що на думку скаржника, свідчить про неналежне фіксування правопорушення, в тому числі й відсутність безперервного фіксування подій.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності в апеляційній скарзі посилається також на відсутність складеного працівниками поліції направлення особи на огляду в медичному закладі, що свідчить про позбавлення особи його права на проходження огляду у встановленому законом порядку. При цьому, скаржник стверджує про відсутність доказів на підтвердження відсторонення його від керування транспортним засобом після складення адміністративних матеріалів.

Особа, яка притягається до адміністративної - ОСОБА_2 , будучи повідомлений щодо дати, часу та місця судового розгляду, в судове засідання 02 червня 2025 року не з`явився.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно положень ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив із того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП в повній мірі підтверджується наявними матеріалами справи, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 224347 та серії ЕПР1 № 224356 від 18 січня 2025 року, рапортами поліцейського, відеозаписом, який було досліджено під час розгляду справи у присутності ОСОБА_1 , постановою про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕНА 4156157 від 18 січня 2025 року за ч.1 ст.121 КУпАП.

При цьому, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку,

дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані поліцейськими за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч. 1 ст. 122-2, оскільки останній відмовився від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотесту Драгер та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР та не виконав вимогу працівника поліції про зупинку автомобіля, подано шляхом увімкнення проблискового маячка синього та червоного кольору, спеціального звукового сигналу, чим порушив вимоги п.2.4 ПДР.

Апеляційний суд погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 224347 ОСОБА_1 18 січня 2025 року близько 18 год 12 хв в с. Вікторівка по вул. Миру, 12, Березівського району, Одеської області керував транспортним засобом ВАЗ 21061, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота та порушена координація рухів). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 2.5 водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто, за положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП, обов`язковою умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності в даному випадку є необхідність у встановленні всіх ознак даного правопорушення, в тому числі й безпосередньо факту здійснення особою керування транспортним засобом, що в свою чергу особою, яка притягується до адміністративної відповідальності заперечується.

Положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України від 09.11.2015 № 1452/735, а саме п. 2 розділу 1 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Перелік відповідних ознак сп`яніння міститься в п. 3 та п. 4 розділу 1 даної Інструкції.

За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (п. 1 розділ 2). Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції (п. 3, 4 розділу 2). Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові (п. 7 розділу 2).

Відповідно до п. 4 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

За положеннями ст. 40 Закону України «Про національну поліції», поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, а саме: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; тощо.

В якості додатків до складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП працівниками поліції долучено відеозаписи подій, що відбувалися в день кладення протоколу, а саме: технічний засіб відеозапису NC212762, NC 212144 з боді камер працівників поліції. Також до протоколу долучено відеозапис з відео реєстратора спеціалізованого автомобіля працівників поліції - IMOU_Т20, про що також міститься відмітка в протоколі. Проаналізувавши наявні долучені працівниками поліції відеозаписи, апеляційним судом встановлено, що останні в своїй сукупності в повній мірі відтворюють події, які відбувалися в день складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , починаючи з моменту зупинки транспортного засобу та до моменту складення адмінматеріалів.

Відео 15-44-08 містить фіксацію руху автомобіля працівників поліції за вказаним в протоколі транспортним засобом - ВАЗ 21061, д.н.з. НОМЕР_1 , з ввімкненими проблисковими маячками, безпосередньо до моменту зупинки даного авто. При цьому, з даного відео та відео 15-44-15 вбачається також, що після зупинки транспортного засобу ВАЗ 21061 з пасажирського сидіння вийшла невідома особа та в подальшому фіксується як особа, яка знаходилася на водійському сидінні пересідає на пасажирське сидіння та виходить з авто, яким в ході спілкування з працівниками поліції виявився ОСОБА_1 . При цьому, на передніх сидіннях транспортного засобу наявність будь-яких інших осіб не вбачається, що безпосередньо підтверджується долученими відеозаписами подій. З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги в частині факту керування транспортним засобом відхиляється апеляційним судом, оскільки спростовуються наявними матеріалами справи.

Надалі, згідно відео 1, що міститься на диску 1, вбачається як працівники поліції повідомляють особі щодо наявності законної вимоги поліцейського щодо зупинки транспортного засобу та цікавляться про причини не зупинки на дану вимогу (01 хв 30 сек). При цьому, особі було повідомлено щодо причини даної вимоги щодо зупинки, а саме - непрацюючий задній лівий габарит, за що відносно особи винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 121 КУпАП, копія якого наявна в матеріалах справи. Вказані підстави щодо вимоги поліцейського про зупинку та безпосередньо підстава зупинки особою не заперечується.

За вказаних обставин відповідно поліцейськими в подальшому складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 224356 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, згідно якого 18 січня 2025 року близько 18 год 12 хв в с. Вікторівка по вул. Миру, 12, Березівського району, Одеської області водій ОСОБА_1 ,, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21061, д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав про зупинку, яку поліцейським вчинено шляхом ввімкнення проблискового маячка синього і червоного кольору, увімкнення спеціального звукового сигналу, чим порушив вимоги п. 2.4 ПДР України.

Згідно п. 2.4 ПДР України, водій повинен зупинитися на вимогу поліцейського з дотримання наведених в даному пункті правил.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, відповідальність передбачена за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Тобто, враховуючи вищевикладене, правильними є висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП. При цьому будь-яких доводів, спрямованих на спростування даних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Також з долучених відеозаписів подій вбачається звернення працівника поліції до особи із відповідною вимогою щодо проходження огляду на стан сп`яніння, повідомивши при цьому наявність відповідних ознак алкогольного сп`яніння, а саме за допомогою газоаналізатору Драгер на місці зупинки транспортного засобу, на що ОСОБА_1 відповів відмовою (диск 1 відео 1, 05 хв 04 сек) та проїхати до медичного закладу для проходження даного огляду, в тому числі й відмова від такого огляду (диск 1, відео 1, 05 хв 06 сек), що є підставою для складення в подальшому відносно особи протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Крім того, сама по собі відсутність в матеріалах справи направлення на проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі не свідчить про відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зважаючи на наявність відеофіксації пропозиції поліцейського щодо проходження огляду у медичному закладі та відмови ОСОБА_1 від проходження даного огляду, у зв`язку із чим відповідні доводи апеляційної скарги також відхиляються апеляційним судом.

Окрім того, протокол про адміністративне правопорушення, в тому числі містить й відмітку про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортними засобами у відповідності до положень ст. 266 КУпАП, що також спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити щодо необґрунтованості доводів апеляційної скарги, оскільки зібраними по справі доказами в повній мірі підтверджена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому відсутні підстави для скасування або зміни постанови суду.

Обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, із врахуванням ст. 36 КУпАП, відповідає обставинам справи та вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.

Відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова Березівського районного суду Одеської області від 20 березня 2025 року - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Березівського районного суду Одеської області від 20 березня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В.А. Коновалова