ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/1518/25 Головуючий суддя І інстанції Онупко М. Ю.
Провадження № 33/818/962/25 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Рябішина А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Рябішина А.О. на постанову судді Слобідського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 121 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 121 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 місяці.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Постановою встановлено, що 17.02.2025 року о 14:09 год. в м. Харкові, м-н Захисників України, 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1 , що використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, який був переобладнаний з порушенням вимог стандартів, правил та нормативів, а саме встановлено 21 місце для сидіння, замість 20 місць для сидіння вказаних в свідоцтві про реєстрацію на даний транспортний засіб, також правопорушення вчинено повторно протягом року. Так 22.10.2024 року постановою серії ЕНА3319098 ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за ч.2 ст. 121 КУпАП, чим порушив вимоги п. 31.1, п. 31.3а ПДР України, п. 5.2 ДСТУ 3649:2010. Шляховий вчинив адміністративне правопорушення, за що передбачена відповідальність за ч.4 ст. 121 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі захисник Рябішин А.О. просив судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що суд першої інстанції не пересвідчився щодо дотримання поліцейськими порядку складення протоколу, а також у повноті зазначених відомостей у цьому протоколі. Вказував, що в протоколі не міститься посилань на нормативні акти, у яких сформульовані конкретні правила поведінки, які були порушені. Вказував, що такий вид автомобілів, яким керував ОСОБА_1 призначений для перевезення пасажирів, у якому кількість місць для сидіння без урахування місця водія перевищує вісім, але не більше 22, а тому вважав, що наявність в цьому автомобілі ОСОБА_1 21 місця для сидіння не порушує вимог стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, наслідком чого є відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 121 КУпАП. Зазначав, що матеріали справи не містять доказів встановленого додаткового сидіння в салоні автомобіля, а також відсутні посилання на його колір, конструкцію та кріплення. Посилався також на практику ЄСПЛ.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник Рябішин А.О. повідомив, що ОСОБА_1 повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, однак у зв`язку із зайнятістю в особистих справах не зміг прибути в судове засідання. Також повідомив, що позиція захисту між ними узгоджена, а тому просив розглянути апеляційну скаргу без участі ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, а також положення ст. 268 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_1 , за обов`язковою участю його захисника адвоката Рябішина А.О.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи захисника Рябішина А.О., який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п.п. 31.1, 31.3(а).

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на відомості матеріалів справи, як на докази, а саме на: протокол про адміністративне правопорушення; постанову про накладення адміністративного стягнення; відеозапис події за участю ОСОБА_1 .

Відповідно до відомостей, які зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 1) вбачається, що 17.02.2025 водія ОСОБА_1 керував транспортним засобом Мерседес, д.н.з. НОМЕР_1 , що використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, який був переобладнаний з порушенням вимог, стандартів, правил та нормативів, а саме встановлено 21 місце для сидіння, замість 20 місць для сидіння вказаних в свідоцтві про реєстрацію на даний транспортний засіб, також правопорушення вчинено повторно протягом року, 22.10.2024 року ОСОБА_1 був притягнений до відповідальності за ч.2 ст. 121 КУпАП.

Також з відомостей цього протоколу вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом цього протоколу, про що свідчить його власноручний підпис у цьому протоколі.

Поряд з цим, з відомостей протоколу вбачається, що ОСОБА_1 отримав копію цього протоколу, що підтверджується його особистим підписом в графі: «..Підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, внесені про мене дані правильні)».

Також, в матеріалах справи міститься відеозапис події за участю ОСОБА_1 (арк.2), відповідно до відомостей якого вбачається, що ОСОБА_1 , особисто був ознайомлений з протоколом.

Належить взяти до уваги те, що, як вірно зазначив суд першої інстанції, протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою, однак дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ані ОСОБА_1 , ані його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва із питанням ініціювання проведення службової перевірки щодо неправомірних дій працівників поліції під час складення ними протоколу, не зверталися із позовом до суду в порядку КАС України щодо дій працівників поліції, а також не зверталися із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

З відомостей, які зазначені в оскаржуваній постанові вбачається, що суд першої інстанції зазначав, що особа, яка притягається до відповідальності, а також її захисник не оскаржували саме дії працівників поліції, а не складений ними протокол, а тому такі твердження апелянта є необґрунтованими.

Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг сторони захисту щодо дій працівників поліції під час складення ними протоколу стосовно ОСОБА_1 , а також відсутність будь-яких рішень компетентних органів щодо неправомірності дій працівників поліції під час складення ними протоколу про адміністративного правопорушення стосовно ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі відповідають дійсності та заслуговують на увагу.

Належить також взяти до уваги, що відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, протоколом про адміністративне правопорушення.

З відомостей протоколу про адміністративне правопорушення також вбачається, що працівник поліції зазначив, що ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги пунктів 31.1, 31.1А ПДР України, а також вимоги п.5.2 ДСТУ 3649:2010.

Відповідно до приписів п. 5.2 ДСТУ 3649:2010 передбачено, що не дозволено, в тому числі, вносити зміни у конструкцію КТЗ, а також застосовувати додаткове обладнання та експлуатаційні матеріали без узгодження таких дій за встановленим законодавством порядком.

Поряд з цим, згідно з положеннями ст. 33 Закону України «Про дорожній рух», технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам і стандартам, затвердженим у встановленому порядку.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про дорожній рух» переобладнання транспортних засобів, тобто зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, повинно відповідати правилам, нормативам і стандартам України.

Не дозволяється без погодження з виробниками транспортних засобів та їх складових частин або іншої спеціально уповноваженої на це Кабінетом Міністрів України організації переобладнання, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та трансмісії.

Переобладнання, що призвело до зміни облікових даних механічного транспортного засобу, повинно бути відображено у його реєстраційних документах.

Переобладнання транспортних засобів здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до 31.1 ПДР технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до п.31.3 «а» ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Згідно зі ст.23 Закону України № 1315-VII від 05.06.2014 "Про стандартизацію" національні стандарти та кодекси усталеної практики застосовуються безпосередньо чи шляхом посилання на них в інших документах. Національні стандарти та кодекси усталеної практики застосовуються на добровільній основі, крім випадків, якщо обов`язковість їх застосування встановлена нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.1 Порядку переобладнання транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2010 року № 607, цей Порядок визначає процедуру переобладнання транспортних засобів, призначених для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та трансмісії, зокрема для роботи на газовому моторному паливі та альтернативних видах рідкого і газового палива.

Як встановлено п.3 Порядку, переобладнання транспортного засобу проводиться суб`єктом господарювання, який має нормативно-технічну документацію на відповідний вид переобладнання, узгоджену з МВС та Мінінфраструктури, і свідоцтво про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, або власником такого засобу в індивідуальному порядку.

Згідно з п.5 Порядку для переобладнання транспортного засобу в індивідуальному порядку власник або його представник подає до спеціально уповноваженої організації заяву про погодження переобладнання транспортного засобу, в якій зазначаються відомості про транспортний засіб, вид переобладнання, а також технічна та інша інформація, необхідна для проведення переобладнання.

У відповідності до п.6 Порядку визначено, що спеціально уповноважена організація розглядає заяву про погодження і визначає технічну можливість та умови (вимоги) переобладнання транспортного засобу з урахуванням того, що його конструкція повинна відповідати вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

Відповідно до п.7 Порядку за результатами розгляду заяви про погодження спеціально уповноважена організація видає документ про погодження або надає обґрунтовану відмову в погодженні переобладнання транспортного засобу.

Однак, стороною захисту не доведено, що переобладнання транспортного засобу Мерседес, яким керував ОСОБА_1 , проведено без порушень вимог стандартів, правил та нормативів.

З відеозапису вбачається, що працівники поліції виявили одне додатково встановлене сидіння в салоні автомобіля, яким керував ОСОБА_1 . В подальшому останній пояснював працівникам поліції, що дійсно воно встановлено і йому це відомо, але він може його відкрутити.

Отже це місце для сидіння було встановлено в салоні автомобіля, яким керував ОСОБА_1 та про його наявність ОСОБА_1 було відомо, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Крім того, відповідно до відомостей рапорту працівника поліції (арк. 7) вбачається, що 17.02.2025 року близько 14:09 год. під час несення служби екіпажем за адресою м. Харків, майдан Захисників України, 1, було зупинено транспортний засіб «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який був переобладнаний з порушенням вимог стандартів, правил та нормативів, а саме встановлено 21 місце для сидіння, замість 20 місць для сидіння вказаних в свідоцтві про реєстрацію на даний транспортний засіб, також правопорушення вчинено повторно протягом року.

Враховуючи відсутність будь-яких карг на дії працівників поліції під час складення протоколу стосовно ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку про об`єктивність відомостей, зазначених у рапорті працівником поліції, які можуть бути доказами у цій справі.

Відповідно до відомостей, які містяться в матеріалах справи, а саме з копії постанови серії ЕНА № 3319098 (арк. 6) вбачається, що ОСОБА_1 22.10.2024 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 121 КУпАП.

Поряд з цим, відповідно до відомостей довідки про повторність (арк. 5) вбачається, що 22.10.2024 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за порушення ч.2 ст. 121 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн.

Отже, 17.02.2025 року ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення повторно протягом року.

Крім того, належить врахувати, що з відеозапису вбачається, що під час коли працівники поліції виявили в салоні автомобіля зайве місце для сидіння, ОСОБА_1 не заперечував його існування, а також не надав працівникам поліції будь-яких документів, які дозволяють таке переобладнання цього автомобіля.

Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 31.3А Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.4 ст.121 КУпАП до відповідальності, а тому посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Рябішина А.О. залишити без задоволення.

Постанову судді Слобідського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2025 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 121 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков