Справа №473/1493/25
Провадження № 33/812/234/25
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 червня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Шурмою Є.М.,

за участі: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Шоломона О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Шоломона Олександра Васильовича на постанову, яку ухвалив суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Домарєва Н.В. у приміщенні цього ж суду 19 травня 2025 року, якою ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, фізичну особу-підприємця, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

у с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№275330, який складений 19 березня 2025 року, водій ОСОБА_1 19 березня 2025 року о 00 год. 19 хв., рухаючись в м. Вознесенську, по вул. Михайлівській, 57, керувала транспортним засобом «Daewoo Sens», номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора DRAGER «ALKOTEST» №6820 та в закладі охорони здоров`я - КП КНП ВБЛ ВМР водійка відмовилась, чим порушила п.2.5 Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівником поліції за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вказаний протокол разом з іншими документами був скерований органами поліції на розгляд до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не визнала, пояснила, що є фізичною особою-підприємцем та тієї ночі їй зателефонували працівники, які їй підпорядковуються, з проханням завести їх додому, на що вона погодилась. Везучи своїх працівників додому, вона була зупинена поліцією. Після зупинки поліцейським їй було запропоновано продути алкотестер Drager на місці, але вона відмовлялась, оскільки не розуміла «що це за прибор»; їхати до лікарні також відмовлялась, оскільки вважала, що там треба бути продувати алкотестер Drager.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Шоломон О.В. в судовому засіданні провадження по справі відносно просив закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зазначив, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КП «КНП ВБЛ ВМР», складене 19 березня 2025 о 00 год. 23 хв., та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних записів, складений інспектором (на якому відсутні дата та місце складання), відповідно до пояснень ОСОБА_1 в її присутності не складалися та вона з ними не ознайомлювалася, а тому, відповідно, направлення їй не вручалося. Тобто, на думку захисника, було порушено процедуру проходження огляду у медичному закладі. Крім того, захисник вказує на те, що фактичного відсторонення від керування транспортним засобом ОСОБА_1 не відбулося, що підтверджується поясненнями самої ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Постановою Вознесенського районного суду Миколаївської області від 19 травня 2025 р. ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Також стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 605 грн. 60 коп.

Не погоджуючись із постановою суду, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокат Шоломон О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 пояснила, що 19 березня 2025 р. вона в нічний час їхала на автомобілі «DAEWOO SENS», д.н. НОМЕР_2 , по вул. Михайлівській і біля будинку №57 її безпідставно зупинили працівники поліції, так як вона ПДР не порушувала. Поліцейський ОСОБА_4 запропонував їй дихнути декілька разів йому в обличчя, потім ОСОБА_5 запропонував їй дихнути в спеціальний пристрій, так як нібито він почув запах алкоголю з її ротової порожнини, однак вона не відмовлялась дихати в спеціальний пристрій, промовчавши, оскільки розгубилась, а потім вона відмовилась їхати в Вознесенську лікарню, так як явних ознак алкогольного сп`яніння в неї не було в зв`язку з тим, що алкогольні напої вона в ту ніч та в той день не вживала, наявність в неї запаху алкоголю вона пояснила присутністю в салоні автомобіля, яким вона керувала, осіб, що знаходились в стані алкогольного сп`яніння, котрих вона підвозила до їх домівок. Крім того, ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснювала, що після складання відносно неї адміністративного протоколу за відмову від медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, крім адміністративного протоколу у вигляді паперового чеку вона ніяких документів не отримувала і не підписувала, від подальшого керування її не відсторонювали і після вручення їй адміністративного протоколу вона продовжила керувати автомобілем, відвезла на ньому своїх пасажирів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 додому, а потім поїхала до себе додому і винною себе у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не вважає. Вказане підтверджується відеозаписом. Також, захисник зазначає, що в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеному інспектором Ковальчуком Д.В., відсутня дата та місце його складання. До того ж ОСОБА_1 не отримувала від поліцейського направлення на огляд з метою виявлення стану алкоголю, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препараті та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних записів, складений інспектором СРПП Вознесенського РУП ГУНП України в Миколаївській області лейтенантом поліції Ковальчуком Д.В., які містяться в матеріалах справи, чим було порушено, на думку захисника, процедуру проходження огляду. Тобто проходження огляду в медичному закладі пропонується не лише усно, а шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до конкретного найближчого до місця виявлення правопорушення закладу охорони здоров`я. У цьому письмовому направленні має бути вказано конкретний заклад охорони здоров`я, який входить до затвердженого переліку, дані про особу водія, якого направляють, точний час видачі направлення тощо, і лише у разі, якщо водій отримав письмове направлення та відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, тільки тоді поліцейський має право скласти протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та її захисника Шоломона О.В., вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом, мав ознаки алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що він ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин адміністративної справи, а також вимогах закону.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі Правила)).

Згідно із частиною 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Процедура направлення водіїв на огляд щодо встановлення стану сп`яніння і проведення такого огляду врегульовані також Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 (далі Порядок), та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ та Міністерства охорони здоров`я від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735).

Так, відповідно до частини 1 статті 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є, зокрема, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З оскаржуваної постанови суду вбачається, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції встановлені правильно, такі висновки ґрунтуються на доказах, які досліджені під час судового розгляду.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 статті 7 КУпАП).

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджена:

- змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№275330 від 19 березня 2025 р., із якого вбачається, що водій ОСОБА_1 19 червня 2025 р. о 00 год. 19 хв., рухаючись в м. Вознесенську, по вул. Михайлівській, 57, керувала транспортним засобом «Daewoo Sens», номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора DRAGER «ALKOTEST» №6820 та в закладі охорони здоров`я КП КНП ВБЛ ВМР водійка відмовилась. Від підпису в протоколі ОСОБА_1 відмовилась, про що зазначено в протоколі поліцейськими, в графі «пояснення» зазначено «надасть в суді»;

- змістом направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому зазначені ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, а також те, що водій відмовився від його проходження в закладі охорони здоров`я;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 , де також зафіксовано виявлені у неї ознаки сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота;

- змістом відеозапису з місця події з нагрудних реєстраторів працівників поліції та відеореєстратора, які досліджувались у судових засіданнях першої та апеляційної інстанцій, і якими зафіксовані усі викладені в протоколі серії ЕПР1№275330 від 19 березня 2025 р. обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Так, відеозапис починається з того, як поліцейські зупиняють автомобіль та повідомляють водійці про вчинене ним порушення ПДР, а саме - порушення комендантської години. Водійкою виявилася ОСОБА_1 . В ході перевірки документів поліцейським були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, після чого поліцейський спитав у водійки про вживання алкогольних напоїв, на що остання відповіла, що не вживала. Водію запропоновано було пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки автомобілю за допомогою спеціального технічного приладу, на що ОСОБА_1 промовчала, згоди на проведення огляду поліцейським не дала, також вона відмовилась від проведення огляду в медичному закладі,

- поясненнями в судовому засіданні за клопотанням захисника адвоката Шоломона О.В. як свідка інспектора Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 про те, що автомобіль «Daewoo Sens» під керуванням ОСОБА_1 було зупинено, через порушення комендантської години. Потім він він відчув запах алкоголю та запропонував їй пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або в лікарні, на що ОСОБА_1 відмовилась. Крім того, поліцейський Ковальчук Д.В. повідомив суду, що вказав ОСОБА_1 на те, що її відсторонено від керування транспортним засобом, оскільки у нього є підозри вважати, що вона перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Після складення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було повідомлено про те, щоб вона шукала тверезого водія або йшла додому пішки, після чого на місце події приїхав її співмешканець. Після цього поліцейські поїхали за викликом до с. Щербані;

- поясненнями в суді свідка ОСОБА_2 про те, що в березні 2025 р. працював у ОСОБА_1 шаурмістом. Того дня вони з дівчиною - ОСОБА_3 відпочивали на «Третьому районі» (мікрорайон міста), де вживали спиртні напої, та попросили ОСОБА_1 завести їх додому. Коли ОСОБА_1 везла їх додому, вони були зупинені поліцією, з якого саме приводу - він не знає. Потім ОСОБА_1 повезла їх додому, а поліція залишилася на місці зупинки;

- поясненнями в суді свідка ОСОБА_3 про те, що разом з ОСОБА_2 вони відпочивали та вживали спиртні напої, після чого попросили ОСОБА_1 завести їх додому, на що остання погодилася. Під час руху автомобіля ОСОБА_1 їх зупинили співробітники поліції, з якого приводу їй невідомо. Пізніше ОСОБА_1 повідомила, що поліцейські пропонували їй підписати протокол, на що вона відмовилась. Потім вони поїхали, а одна поліцейська машина залишилася на місці.

Підстав для сумнівів у достовірності зазначених доказів судом не встановлено.

Порушень вимог закону в діях поліцейських, що можуть мати наслідком недопустимість зібраних доказів, судом першої та апеляційної інстанцій також не встановлено.

Оцінивши досліджені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, суддя першої інстанції дійшов висновку, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 дійсно керувала транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№275330 від 19 березня 2025 р., та відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності, зокрема поведінкою ОСОБА_1 у відповідь на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

За такого суддя суду першої інстанції обґрунтовано зробив висновок про доведеність факту відмови водійки ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто про вчинення нею правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком та не приймає аргументи апеляційної скарги.

Відхиляється аргумент заявника про порушення поліцейськими вимог законодавства при зупинці транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , оскільки оцінка дій працівників поліції щодо зупинки автомобілю, водієм якого була ОСОБА_1 , не є предметом дослідження у цьому провадженні, а докази встановлення компетентним органом незаконності вказаних дій поліцейських у справі відсутні. Крім того, у будь-якому випадку причини та порядок зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не впливають на встановлення обставини щодо її відмови від огляду на стан алкогольного сп`яніння, про що був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 275330.

Доводи скарги про те, що поліцейським було порушено порядок проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння є безпідставними.

Зокрема, відхиляється твердження захисника про те, що ОСОБА_1 не відмовилась від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, оскільки на таку вимогу поліцейського промовчала.

Так, зафіксована за допомогою нагрудного реєстратора поліцейського поведінка ОСОБА_1 , яка на вимогу щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповіді не дала, свідчать про ухилення від такого огляду, оскільки водійка не погодилась на проведення огляду, тому поліцейський обґрунтовано розцінив таку її поведінку як відмову від огляду, який проводить поліцейський, після чого роз`яснив можливість пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, від чого ОСОБА_1 також відмовилась, що стало підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Такі дії поліцейського відповідають пункту 8 Порядку.

Посилання захисника Шоломона О.В. на те, що направлення на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складались за відсутності ОСОБА_1 , а направлення на огляд в медзакладі їй не видавалось і письмовий документ про відмову від такого огляду не відбирався, не приймаються як такі, що не ґрунтуються на вимогах законодавства, оскільки норми ст. 266 КУпАП, положення Порядку, Інструкції № 1452/735 не передбачають обов`язкового складання письмового документу про відмову водія пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, тоді як законодавством передбачена фіксація огляду, що проводиться поліцейським, а також відмова від огляду за допомогою технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів проведення таких дій у присутності двох свідків. У справі, яка переглядається, саме за допомогою технічного засобу відеозапису поліцейські зафіксували відмову ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

До того ж аналіз положень Порядку та Інструкції № 1452/735 дає підстави для висновку, що складання акту огляду передбачено для фіксації результатів огляду, а направлення на огляд водія до медзакладу складається у разі згоди водія пройти огляд у медичному закладі. Враховуючи, що у цій справі ОСОБА_1 не погодилась пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, складання акту огляду та направлення не було обов`язковим.

Також зазначені нормативні документи не передбачають видачу направлення на огляд безпосередньо водієві, оскільки таке направлення є підставою для проведення огляду для закладу охорони здоров`я, а не для водія, якого на огляд доправляє працівник поліції.

Не заслуговують на увагу аргумент про відсутність у ОСОБА_1 ознак сп`яніння та невживання нею алкоголю, оскільки як Порядок, так і Інструкція № 1452/735 покладають саме на працівників поліції обов`язок виявлення та встановлення ознак алкогольного сп`яніння та не передбачає для цього спеціальної процедури або застосування будь-яких спеціальних досліджень, тобто виявлення ознак сп`яніння поліцейським відбувається за зовнішнім виглядом і поведінкою водія. Спростувати так підозру поліцейського у вживанні алкогольних напоїв водій може, якщо пройде у встановленому законодавством порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, від чого ОСОБА_1 на власний розсуд відмовилась.

Тому не має підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №275330 від 19 березня 2025 р. не відповідає вимогам статті 256 КУпАП.

Оскільки ОСОБА_1 ухилилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджено наявними у справі доказами, поліцейський правомірно склав відносно нього протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, дотримано судом стандарт доведення висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у скоєнні передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП правопорушення поза розумним сумнівом. В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення. У цій справі належними та допустимими доказами доведено факти керування ОСОБА_1 транспортним засобом та її відмова від огляду на стан алкогольного сп`яніння, а доказів протилежного матеріали справи не містять.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд наголошує, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну, обґрунтовану постанову.

Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов законного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстав для скасування постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не знаходить, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Керуючись статтями 283, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Шоломона Олександра Васильовича залишити без задоволення, а постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 травня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського апеляційного суду Т.М. Базовкіна