П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2025 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Хамник М.М., за участю представника Закарпатської митниці Держмитслужби Зубенка І.І., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи, які надійшли із Закарпатської митниці Держмитслужби про порушення митних правил відносно громадянина України:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Україна, м. Київ. місце роботи пенсіонер, місце проживання АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 від 13.04.2018р.

за ч. 6 ст.481 Митного кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

До Ужгородського міськрайонного суду надійшов протокол про порушення митних правил №0329/UA305000/2025 від 06.05.2025 року з якого вбачається, щоЗакарпатською митницею здійснюється аналітично-перевірочні заходи з використанням Автоматизованої системи митного оформлення «Центр» щодо дотримання громадянами митного режиму «тимчасове ввезення» при переміщенні на митну територію України транспортних засобів особистого користування, за результатами яких встановлено, що 22.08.2024 через митний пост "Ужгород-автомобільний" Закарпатської митниці громадянином України ОСОБА_1 ввезено на митну територію України легковий автомобіль марки «AUDI», модель «A6», реєстраційний номерний знак Німеччини НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 , в режимі «тимчасового ввезення до 60 днів».

Враховуючи вимоги ст. 380 МК України, громадянин ОСОБА_1 мав вивезти транспортний засіб за межі митної території Украіни у строк до 16.09.2024р.

З метою з`ясування обставин порушення строку тимчасового ввезення легкового автомобіля марки «AUDI», модель «A6», реєстраційний номерний знак Німеччини НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 , Закарпатською митницею громадянину ОСОБА_1 направлено лист від 18.04.2025 №7.7-4/28-12-05/10/3263

У наданому поясненні гр. ОСОБА_1 підтвердив факт ввезення легкового автомобіля марки «AUDI», модель «A6», реєстраційний номерний знак Німеччини НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 та вказав, що не вивіз його у зв`язку з онкологічним захворювання та підготовкою до операції. Транспортний засіб перебуває на території України в несправному стані. Відповідно до наданих митниці документів гр. ОСОБА_1 перебував на лікуванні у ДНП «НАЦІОНАЛЬНИЙ ІНСТИТУТ РАКУ» з 13.02.2025 по 24.02.2025р.

До митних органів з проханням продовження попередньо встановленого терміну тимчасового ввезення вищезазначеного транспортного засобу гр. ОСОБА_1 не звертався.

Згідно з мережею Інтернет (сайт «Mobile.de») вартість аналогічного/ подібного автомобіля марки «AUDI» модель «A6» складає 599 євро, що згідно з курсом НБУ на 06.05.2025 становить 28 264 грн. 89 коп.

Таким чином гр. України ОСОБА_1 перевищив встановлений строк тимчасового ввезення на митну територію України автомобіля марки «AUDI», модель «A6», реєстраційний номерний знак Німеччини НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 , більше ніж на тридцять діб.

Зазначені дії мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) частиною 6 статті 481 Митного кодексу України.

Особа, щодо якої складено протокол про порушення митних правил ОСОБА_1 у судовому засіданні підтвердив факти викладені в протоколі та пояснив що не вивіз автомобіль у зв`язку з онкологічним захворювання, окрім того зазначив, що автомобіль перебуває у несправному стані. Просив суворо його не карати враховуючи наведені обставини.

Представник Закарпатської митниці ДМС Зубенко І.І. у судовому засіданні просив притягнути особу до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.481 МК України та застосувати адміністративне стягнення передбачене санкцією вказаної статті.

Заслухавши представника Закарпатської митниці ДМС Зубенка І.І., Рябуха В.М., дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у ній докази, суд приходить до наступного висновку.

Суддею встановлено, що 22.08.2024 через митний пост "Ужгород-автомобільний" Закарпатської митниці громадянином України ОСОБА_1 ввезено на митну територію України легковий автомобіль марки «AUDI», модель «A6», реєстраційний номерний знак Німеччини НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 , в режимі «тимчасового ввезення до 60 днів».

Станом на 06.05.2025 року вказаний автомобільза межі митної території України вивезеним не значиться.

Згідно ч.6 ст.481 Митного кодексу України, встановлена відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.

У відповідності до ч. 1 ст. 380 МК України, тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Згідно ч.2 ст.380 МК України, транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від проведення заходів офіційного контролю, а також від подання документів та/або відомостей, що підтверджують дотримання встановлених заборон та/або обмежень щодо переміщення транспортних засобів особистого користування через митний кордон України. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу. Пальне, що міститься у звичайних (встановлених заводом-виробником) баках зазначених транспортних засобів, не підлягає письмовому декларуванню та не є об`єктом оподаткування митними платежами.

Відповідно ст. 103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Згідно ч. 2 ст. 108 МК України, строк тимчасового ввезення транспортних засобів комерційного призначення встановлюється митним органом з урахуванням того, що ці транспортні засоби повинні бути вивезені за межі митної території України після закінчення транспортних операцій, для яких вони були ввезені.

З урахуванням мети ввезення товарів та/або транспортних засобів комерційного призначення, особливостей транспортних операцій та інших обставин попередньо встановлений строк тимчасового ввезення товарів відповідно до частини першої цієї статті та/або транспортних засобів комерційного призначення відповідно до частини другої цієї статті за письмовою заявою власника цих товарів, транспортних засобів комерційного призначення або уповноваженої ним особи може бути продовжений відповідним митним органом. У разі відмови у продовженні строку тимчасового ввезення митний орган зобов`язаний невідкладно письмово або в електронній формі повідомити особі, яка звернулася із заявою про продовження строку тимчасового ввезення, про причини та підстави такої відмови (ч.3 ст.108 МК України).

Якщо товари, поміщені у митний режим тимчасового ввезення, не можуть бути своєчасно вивезені за межі митної території України внаслідок накладення на них арешту (завинятком арешту внаслідок позовів приватних осіб) або вилучення у справі про порушення митних правил, перебіг строку тимчасового ввезення зупиняється на час таког оарешту (вилучення). Якщо транспортні засоби комерційного призначення, поміщені у митний режим тимчасового ввезення, не можуть бути своєчасно вивезені за межі митної території України: внаслідок дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; у разі зберігання таких транспортних засобів під митним контролем (за умови інформування митного органу, який контролює їх переміщення); у разі здійснення інших операцій з такими транспортними засобами у випадках, передбачених цим Кодексом (за умови інформування митного органу, який контролює їх переміщення); у разі накладення на них арешту (за винятком арешту внаслідок позовів приватних осіб) або вилучення у справі про порушення митних правил, перебіг строку тимчасового ввезення зупиняється на час дії таких обставин, зберігання, арешту (вилучення) або здійснення таких операцій (ч. 4 ст. 108 МК України).

Згідно з ч.ч.1,3ст.108МК України митний режим тимчасового ввезення завершується шляхом реекспорту товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, або шляхом поміщення їх в інший митний режим, що допускається цим Кодексом, а також у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті. Митний режим тимчасового ввезення припиняється митним органом у разі конфіскації товарів, транспортних засобів комерційного призначення, їх повної втрати внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили за умови підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до ст. 380 МК України, тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Відповідно до ч.7 ст.380 МК України у разі втрати чи повного зіпсування тимчасово ввезених транспортних засобів особистого користування внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили перебіг строку тимчасового ввезення зупиняється за умови надання митним органам власниками таких транспортних засобів достатніх доказів їх втрати чи зіпсування. Дозволяється поміщення таких транспортних засобів у митний режим знищення або руйнування.

Згідно з положенням ч.1 ст.460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Факт митного правопорушення підтверджується: даними, що містяться в протоколі про порушення митних правил № 0329/UA30500/2025 від 06.05.2025, копіями паспорту, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 06.05.2025, даними Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску, витягом з ЄАІС, доповідною запискою від 06.05.2025 та іншими матеріалами справи.

Наведені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому в своїй сукупності підтверджують обставини, встановлені в суді.

Таким чином, аналізуючи наведені докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності суперечностей, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України доведена повністю.

Вирішуючи питання про відповідальність ОСОБА_1 за ч.6 ст.481 МК України, суддя, у відповідності до ст.ст. 23, 33КУпАП, керується тим, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини при вирішенні питання про стягнення необхідно враховувати співрозмірність шкоди, завданої державним та суспільним інтересам, і шкоди, завданої особі. Суд повинен проаналізувати, чи дотримано органами влади розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захищати право особи на мирне володіння своїм майном, тобто, чи не стали вжиті заходи особистим та надмірним тягарем для заявника.

Крім того, суд враховує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним.

Відповідно до постанови ПВСУ від 3 червня 2005 року N 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», суди при притягненні осіб до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за наявності підстав повинні вирішувати питання про можливість звільнення таких осіб від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення на підставі статті 22 КпАП.

Так, у відповідності ст.22КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Оскільки у цій статті не міститься визначення та перелік малозначних правопорушень, це питання має вирішуватися у кожному конкретному випадку індивідуально, виходячи з того, що малозначні правопорушення - це такі дії, які не спричинили, або не могли спричинити шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

Відповідно до вимог ст.ст.33-35 КУпАП, які визначають загальні засади накладення адміністративного стягнення, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Ізмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Відповідно до ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому, в кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» №8 від 03.06.2005, зі змінами, суддя вправі вирішувати питання про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст.22 КУпАП. При цьому необхідно врахувати не лише вартість, а й кількість предметів правопорушення, а також мету, мотив і спосіб його вчинення.

Вирішуючи питання про призначення виду стягнення за порушення митних правил, суд першої інстанції в повній мірі врахував у відповідності до положень ст.33КУпАП тяжкість, характер і спосіб вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність настання значних суспільно-небезпечних наслідків від його вчинення.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення вперше, неможливість своєчасного вивезення автомобіля за межі митної території України було пов`язано зі станом здоров`я останнього, який хворіє на онкологічне захворювання, що підтверджується виписками із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, результатами досліджень, консультативними заключеннями та іншою медичною документацією, а також ураховуючи відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, характер правопорушення, зважаючи на вид та розмір передбаченого покарання, мету призначення покарання та співмірність можливого покарання вчиненому правопорушенню, тобто принципу розумності призначення покарання, те, що наслідки даного порушення не представляють суспільної небезпеки, не завдали значної шкоди державним чи суспільним інтересам та державі, вважаю за можливе звільнити останнього від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, та провадження у справі закрити.

При цьому судом береться до уваги і мета адміністративного стягнення, передбачена ст.23 КУпАП, співрозмірність можливого стягнення, передбаченого санкцією ч.6 ст.481 МК України, вчиненому правопорушенню, тобто принцип розумності накладення стягнення.

Крім того, матеріали справи не містять жодних даних, які безпосередньо, поза розумним сумнівом вказували б на наявність в особи умислу на порушення вимог митного контролю, а наслідки, які загрожують ОСОБА_1 у разі накладення на нього стягнення за вчинення даного правопорушення, є занадто суворими та поставлять його у тяжке матеріальне становище.

Вважаю, що застосування такого виховного заходу, як усне зауваження буде достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Згідно ст.527 МК України у справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов: 1) про проведення додаткової перевірки; 2) про накладення адміністративного стягнення; 3) про закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 380, 465, 481,МК України, ст.ст. ст.22, 245, 253 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від адміністративної відповідальності за ч.6 ст.481МК України у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням, а провадження по справі закрити.

Постанова суду у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі, до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова суду у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області М.М. Хамник