ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Акуленко В.В., при секретарі Кулініч Ю.А., за участю захисника Болотіна А.Є., який діє в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши апеляційну скаргу захисника на постанову судді Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 13 березня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фізична особа-підприємець, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з нього судовий збір в розмірі 605,60 грн.

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, водій ОСОБА_1 15.12.2024 року о 03:55 годині в м. Кривий Ріг, мкрн 5-й Зарічний, біля будинку № 1, керував т. з. «Ford Focus» д. н. з. НОМЕР_1 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу з застосуванням газоаналізатору Alcotest 6820 прилад ARHJ-0298, проба позитивна - 1.62 проміле, тест 1284, що зафіксовано на нагрудні відеореєстратори 475232, 475238. Таким чином, ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП..

На вказане рішення захисником Болотіним А.Є. подана апеляційна скарга, в якій він просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам закону. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам інструкції № 1376. Робітниками поліції не була оголошена ОСОБА_1 причина зупинки, оскільки він жодного пункту ПДР не порушив. Будь-яких ознак протиправної поведінки ОСОБА_1 робітниками поліції не виявлено. Сторона захисту наголошує, що саме 15.11.2024 року ОСОБА_1 не вживав алкогольні напої. Вважає, що покарання призначене судом першої інстанції є суворим, оскільки єдиним джерелом доходів ОСОБА_1 є користування автомобілем. Крім того, судом першої інстанції безпідставно відмовлено в передачі матеріалів відносно ОСОБА_1 на розгляд до ГО «ЗАЛІЗНА МОЛОДЬ».

Апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження. Вказує, що ОСОБА_1 та захисник Болотін А.Є. не були присутніми при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Суд першої інстанції про дату та час розгляду справи не повідомив сторонам та розглянув справу а їх відсутності.

Перевіривши матеріали справи слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Тобто, можливість реалізації права апеляційного оскарження та його строк виникають і обчислюються саме з дня винесення постанови та не пов`язані з днем отримання копії судового рішення.

Разом з тим, суд першої інстанції не повідомив сторони по справі про розгляд справи про адміністративне правопорушення на 13 березня 2025 року, про що відсутні відомості в матеріалах справи, позбавивши сторони права надати пояснення, заперечення або інші матеріали.

Апеляційним судом були виправлені допущені судом першої інстанції порушення, у повній мірі забезпечено право ОСОБА_1 та його захисника Болотіна А.Є. на доступ до правосуддя. Їм була надана можливість взяти участь у судовому засіданні, надати пояснення, заявити будь-які клопотання та скористатись всім обсягом прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Таким чином, пропущений захисником Болотіним А.Є. та особою, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження підлягає задоволенню, оскільки суд першої інстанції позбавив їх права на участь в судовому засіданні

Відповідно до п. 2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ст. 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного сп`яніння або під впливом лікарських препаратів.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується даними, що містить протокол про адміністративне правопорушення, квитанція газоаналізатор «Alcotest» 6820, відеозапис з бодікамер.

Згідно до тесту газоаналізатора «Alcotest» 6820, водій ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння - вміст алкоголю «1,62 % проміле». (а.с.4)

ОСОБА_1 після продуття алкотестера, був згоден з результатами тесту. Всі його дії були зафіксовані на бодікамери робітників поліції.

Таким чином, поліцейськими в повному обсязі виконано вимоги ст. 266 КУпАП.

Перевіривши відеозапис адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає, що він надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Отриманий відеозапис у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів.

Відповідно до відеозапису з бодікамери ОСОБА_1 було зупинено о 03-55 годині 15.12.2024 року робітниками поліції під час дії в Дніпропетровській області комендантської години, під час якої зокрема забороняється рух транспортних засобів, а під час перевірки документів поліцейські почули запах алкоголю, тому запропонували особі пройти огляд на стан сп`яніння.

Контроль дотримання комендантської години мешканцями населеного пункту покладається військовим комендантом на спеціально виділені для цієї мети комендантські патрулі, до складу яких входять поліцейські Національної поліції України, військовослужбовці ЗС України та можуть залучатися військовослужбовці Національної гвардії України та державної прикордонної служби України.

У разі порушення комендантської години, комендантський патруль та правоохоронці можуть, серед іншого, зупиняти транспорт, перевіряти у громадян, у тому числі водіїв, документи, а в разі потреби, проводити огляд транспортних засобів, особистих речей та багажу.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що в даному випадку дії працівників поліції були законні, вони діяли в межах Закону України «Про Національну поліцію» оскільки завданнями поліції є забезпечення публічної безпеки і порядку, охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидія злочинності.

Обговорюючи доводи захисту з приводу порушення робітниками поліції «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення», слід зазначити що вони не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 196800 від 15.12.2024 року відносно ОСОБА_1 містить відповідно до ст. 256 КУпАП дату і місце його складення, посаду, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, тобто робітниками поліції в повній мірі виконані всі дії передбачені вимогам КУпАП.

Що стосується доводів захисника про призначення судом першої інстанції суворого адміністративного покарання ОСОБА_1 та відхилення клопотання сторони захисту про передачу матеріалів адміністративної справи до ГО «Залізна молодь», апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Даний вид стягнення, що визначений законодавцем, як основний, так і додатковий є безальтернативними.

У цьому разі, загальні засади призначення адміністративного стягнення (ст. 33 КУпАП) не наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення - у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. Тобто у цій справі ця функція за своєю правовою природою не є дискреційною, оскільки не потребує врахування та оцінки характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Суд першої інстанції, застосовуючи санкцію, діяв у межах закону та з метою захисту суспільних інтересів. Особисті обставини правопорушника, хоч і є важливими, не можуть нівелювати суспільну небезпеку керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції відповідно до ст. 280 КУпАП належним чином встановлено обставини, що мають значення для правильного вирішення цієї справи, та досліджено докази, наявні в матеріалах справи, на підставі яких зроблено обґрунтований висновок про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано визначене законом стягнення.

Також, суддею не встановлено недотримання працівниками поліції вимог КУпАП при складенні протоколу про адміністративне правопорушення. Суддя правильно оцінив кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, їх належність, допустимість та достовірність.

Сукупність доказів є достатніми, щоб дійти висновку щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.9а ПДР України.

Невизнання ОСОБА_1 своєї провини в скоєнні адміністративного правопорушення є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується вказаними у постанові доказами.

Оскільки всі наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а доводи апеляційної скарги захисту не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, то підстав для скасування постанови суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається. Постанова суду є законною та обґрунтованою.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Болотіну А.Є., який діє в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 13 березня 2025 року.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 13 березня 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Болотіна А.Є. без задоволення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя