КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 759/3290/25 Головуючий в суді І інстанції Сенько М.Ф.
Провадження № 33/824/2551/2025 Головуючий в суді ІІ інстанції Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., вирішуючи питання щодо розгляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Харченко Оксани Олексіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 17 лютого 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 226416 від 21 січня 2025 року - 21 січня 2025 року о 10 год. 00 хв. у м. Київ, проспект Академіка Корольова, буд. 7, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Хонда» д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився на б/к 477648, 473816, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 17 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп..

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Харченко О.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , 30 квітня 2025 року подала апеляційну скаргу через підсистему ЄСІТС - «Електронний суд», у якій просила скасувати постанову суду першої інстанції та провадження у справі закрити.

Разом з апеляційною скаргою було подане клопотання, у якому порушене питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку захисник ОСОБА_1 - адвокат Харченко О.О. зазначає, фактично про постанову суду першої інстанції ОСОБА_1 дізнався 24 березня 2025 року, коли її отримала його дружина, про що свідчить відмітка на постанові та фотокопія розписки. 02 квітня 2025 року захисником було подано первинну апеляційну скаргу, однак 23 квітня 2025 року засобами поштового зв`язку було отримано постанову Київського апеляційного суду від 11 квітня 2025 року, якою апеляційну скаргу було повернуто особі, яка її подала, тому 30 квітня 2025 року вдруге звернулась до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою, а відтак вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови пропущений з поважних підстав.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що до протоколу не було долучено матеріали відеофіксації з бодікамер № 477648 та № 473816, крім того, як вбачається з протоколу, то у п. 9 зазначено, що свідки не залучались.

Також адвокат Харченко О.О. зазначає, що огляд на стан сп`яніння може бути проведений виключно у разі наявності підстав вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння.

Крім того, доводи апеляційної скарги обгрунтовувала тим, що поліцейські відвезли водія до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а не до найближчого закладу охорони здоров`я.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані також тим, що з огляду на оскаржувану постанову, судом не встановлено, чи був складений акт відмови від проходження огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння.

Також звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що справа про адміністративне правопорушення була проведена без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Адвокат Харченко О.О. та ОСОБА_1 у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, про день, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, разом з тим апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, доводи адвоката Харченко О.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 17 лютого 2025 року, на думку апеляційного суду, є обґрунтованими.

У матеріалах справи наявний супровідний лист про надсилання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови на його поштову адресу, однак відсутнє підтвердження того, що останнім було отримано вказаний лист (а.с. 10).

Крім того, у матеріалах справи наявна розписка ОСОБА_2 про отримання копії оскаржуваної постанови 24 березня 2025 року (а.с. 11).

Первинна апеляційна скарга була подана адвокатом Харченко О.О. в інтересах ОСОБА_1 02 квітня 2025 року через підсистему ЄСІТС - «Електронний суд» (а.с. 15-50), однак постановою Київського апеляційного суду від 11 квітня 2025 року первинну апеляційну скаргу було повернуто у зв`язку з ненаданням належних документів на підтвердження повноважень адвоката Харченко О.О..

Супровідним листом від 11 квітня 2025 року копію постанови Київського апеляційного суду від 11 квітня 2025 року направлено на поштову адресу захисника ОСОБА_1 - адвоката Харченко О.О., однак матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту отримання вказаної постанови адвокатом Харченко О.О., відтак 30 квітня 2025 року захисник ОСОБА_1. вдруге подала апеляційну скаргу.

Відтак, суд апеляційної інстанції приймає до уваги аргументи, які наведено у клопотанні про поновлення строку.

Враховуючи зазначене, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити адвокату Харченко О.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 17 лютого 2025 року, як такий, що пропущений з поважних причин.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи адміністративної справи доказах.

Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодилась нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з встановленими нормами закону держави Україна.

Вина ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 226416 від 21 січня 2025 року, з якого вбачається, що 21 січня 2025 року о 10 год. 00 хв. у м. Київ, проспект Академіка Корольова, буд. 7, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Хонда» д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився на б/к 477648, 473816, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. У графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення» зазначено: «пояснення надам в суді» (а.с. 2);

- у направленні на огляд до КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21.01.2025 року, із якого вбачається, що поліцейськими виявлені такі ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей (а.с. 3);

- у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3903343 від 21.01.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки водій, керуючи транспортним засобом, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті (а.с. 4);

- на відеозаписі із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції № 477648, 473816, що здійснювали оформлення вчиненого особою, що притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який кореспондується з фактичними обставинами справи та вказує на факт порушення водієм вказаних правил ПДР. Зокрема, на долученому до матеріалів справи відеозаписі зафіксовано факт зупинки транспортного засобу та повідомлено причину зупинки, а саме: водій не подав сигнал світловим покажчиком повороту, на що водій відповів, що були відсутні інші автомобілі. У ході спілкування з водієм, патрульними поліції було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, про що було повідомлено ОСОБА_1 , та висловлено вимогу останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, або у найближчому закладі охорони здоров`я, однак водій відмовився від проходження огляду (момент відеозапису «226416-1» з 0:03:00) та пояснив, що вчора пив пиво (момент відеозапису «226416-1» з 0:02:32). На відеозаписі зафіксовано момент роз`яснення прав, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, процедуру складання матеріалів адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ознайомлення водія з ними (відеофайл «226416-2»). Також зафіксовано факт винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с. 6).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про здійснення адміністративного правопорушення.

Кодекс України про адміністративні правопорушення, а саме - ст. 256 детально регламентує питання, що пов`язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол підписаний особою, яка його склала, ОСОБА_1 , крім того, йому було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Виявлені працівниками поліції 21.01.2025 року у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння в розумінні п.п. 3-4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, або в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обставини, зазначені в протоколі узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписом із нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського, на якому відображені події, які відбувалися 21 січня 2025 року за участю ОСОБА_1 ..

Відеозапис свідчить про дотримання працівником поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.

Так, з відеофайлу вбачається, що патрульний поліції пропонує водієві пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, на що останній висловив відмову.

Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. На відео, що міститься в матеріалах справи, зафіксовані подія правопорушення. Цей відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що до протоколу не було долучено матеріали відеофіксації з бодікамер № 477648 та № 473816, крім того, як вбачається з протоколу, то у п. 9 зазначено, що свідки не залучались, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки до матеріалів справи про адміністративне правопорушення було долучено матеріали відеофіксації з нагрудних камер патрульних поліції № 477648 та № 473816, відомості про які містяться, як і у протоколі про адміністративне правопорушення, так і на самому компакт-диску з вказаними відеозаписами.

Що стосується доводів апеляційної скарги про відсутність свідків, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння була зафіксована на нагрудні камери патрульних поліції, про що зроблено запис у протоколі про адміністративне правопорушення у графі: «техічний засіб відеозапису», відтак потреби залучати свідків у патрульних поліції не було.

Доводи апеляційної скарги про те, що огляд на стан сп`яніння може бути проведений виключно у разі наявності підстав вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння, суд апеляційної інстанції не бере до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Патрульними поліції було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей, про що було повідомлено водію. Як вбачається з відеоматеріалів, то ОСОБА_1 пояснював, що вчора вживав алкогольні напої, і не заперечував присутній запах алкоголю з порожнини рота, відтак вказані ознаки сп`яніння і стали підставами для патрульних поліції провести огляд, на що останній висловив відмову, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що під наявністю у особи ознак сп`яніння необхідно розуміти припущення поліцейського про наявність у особи такого стану, яке грунтуються на порівнянні фізичного стану та поведінки особи і із станом та поведінкою, які визначені нормативними документами і указують на наявність такого стану. У будь-якому випадку висновок поліцейського про наявність у особи ознак сп`яніння містить суб`єктивний характер.

Доводи апеляційної скарги про те, що поліцейські відвезли водія до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а не до найближчого закладу охорони здоров`я, суд апеляційної інстанції відхиляє, як формальні, оскільки водій відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як і на місці зупинки, так і в найближчому закладі охорони здоров`я, що зафіксовано на бодікамеру, а зазначені інші обставини не мають будь-якого відношення до матеріалів даного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та оскаржуваної постанови Святошинського районного суду міста Києва від 17 лютого 2025 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що з огляду на оскаржувану постанову, судом не встановлено, чи був складений акт відмови від проходження огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння, суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки складання вказаного документу не передбачене чинним законодавством.

Доводи апеляційної інстанції про те, що справа про адміністративне правопорушення була проведена без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд апеляційної інстанції також відхиляє, оскільки у ОСОБА_1 , або ж його захисника була така можливість на розгляді апеляційної скарги у Київському апеляційному суді, однак останні не скористались таким правом.

Крім того, за змістом ст. 268 КУпАП України присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП України, не є обов`язковою.

Разом з тим, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості зазначити у протоколі про адміністративне правопорушення ті пояснення, які вважав за потрібні, однак свою незгоду із викладеними у ньому відомостями не зазначив.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова Святошинського районного суду міста Києва від 17 лютого 2025 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга адвоката Харченко О.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити адвокату Харченко Оксані Олексіївні, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 17 лютого 2025 року.

Апеляційну скаргу адвоката Харченко Оксани Олексіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 17 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено «09» червня 2025 року.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко