Справа № 529/296/25
Провадження № 3/529/147/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року селище Диканька

Суддя Диканського районного суду Полтавської області Кириченко О.С.,

за участі секретаря судового засідання - Негляд Д.Р.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в селищі Диканька Полтавської області матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли до суду з Сектору поліцейської діяльності № 2 Відділу поліції № 2 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , військовослужбовця, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

28 березня 2025 року о 17 год. 16 хв. по вул. Незалежності, 115 в селищі Диканька Полтавського району Полтавської області водій ОСОБА_1 керував мотоциклом Yamaha 4BR, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота, нестійкої ходи, почервоніння обличчя, поведінки, що не відповідала обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера Drager та у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився на місці зупинки транспортного засобу, що зафіксовано технічними засобами відеозапису. Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні вказав, що він не потребує адвоката, він буде самостійно здійснювати свій захист. ОСОБА_1 вказав, що він не визнає своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначив, що він дійсно керував мотоциклом, однак не перебував у стані алкогольного сп`яніння. Він не хотів продувати Драгер, адже у нього вже був щодо цього негативний досвід. Крім того, поліцейські на його думку могли перебувати в стані сп`яніння. У медичний заклад він також з поліцейськими не поїхав, адже невідомо, куди його могли завезти. Коли приїхав його командир, то він також не продував Драгер. Командир посадив його в автомобіль і сказав сидіти. ОСОБА_1 вказав, що він розумів, що його відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння теж є правопорушенням за ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак він не міг поїхати разом з поліцейськими, адже невідомо, хто вони такі і що могли з ним зробити. ОСОБА_1 вказав, що під час пропозиції поліцейського пройти йому огляд на стан алкогольного сп`яніння були відсутні два свідки, а тому поліцейським порушено порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Після цього, в ході судового засідання ОСОБА_1 , без пояснення причини, лише вказавши на те, що всі суди корумповані, залишив залу судового засідання та взагалі пішов з приміщення суду.

Заслухавши доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дослідивши та оцінивши матеріали справи у їх сукупності, приходжу до такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі по адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, тощо.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Незважаючи на заперечення ОСОБА_1 своєї вини, факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю підтверджується наступною дослідженою судом сукупністю доказів:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 28.03.2025 серії ЕПР1 № 284296, відповідно до якого 28 березня 2025 року о 17 год. 16 хв. по вул. Незалежності, 115 в селищі Диканька Полтавського району Полтавської області водій ОСОБА_1 керував мотоциклом Yamaha 4BR, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота, нестійкої ходи, почервоніння обличчя, поведінки, що не відповідає дійсності. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера Drager та у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився на місці зупинки транспортного засобу, що зафіксовано технічними засобами відеозапису.

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленням до медичного закладу на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28.03.2025, відповідно до яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера Drager та у медичному закладі, хоча мав явні ознаки алкогольного сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота, нестійкої ходи, почервоніння обличчя, поведінки, що не відповідає дійсності.

- відеозаписами з відеореєстратора та бодікамер поліцейських від 28.03.2025, на яких зафіксовано керування ОСОБА_1 мотоциклом та відмову останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера Drager або у медичному закладі, хоча поліцейський неодноразово пропонував це, оскільки в ОСОБА_1 були явні ознаки алкогольного сп`яніння.

Доводи ОСОБА_1 , висловлені ним під час здійснення відеозапису на бодікамеру поліцейського під час оформлення правопорушення, про те, що він не керував мотоциклом, адже коли до нього підійшли поліцейські, то мотоцикл не рухався, а просто стояв, суд вважає необґрунтованими та безпідставними, виходячи з такого.

На відеозаписі з відеореєстратора патрульного автомобіля зафіксовано те, як ОСОБА_1 їхав на мотоциклі по тротуару і лише потім зупинився. З відеозапису з бодікамери поліцейського вбачається, що під`їхавши до ОСОБА_1 , поліцейський представився та повідомив ОСОБА_1 про порушення ним Правил дорожнього руху у вигляді їзди на транспортному засобі по тротуару. Таким чином, вказаними відеозаписами підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та правомірність його зупинки поліцейськими.

Твердження ОСОБА_1 про неправомірність процедури проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння без присутності двох свідків, суд вважає безпідставним, виходячи з такого.

Відповідно до вимог п. 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до вимог п. 6 розділу ІІ Інструкції огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Згідно з ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

У матеріалах справи наяві відеозаписи з бодікамери поліцейського, на яких зафіксовано факт неодноразових пропозицій поліцейського пройти ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера Drager або у медичному закладі, а також факт відмови ОСОБА_1 від проведення такого огляду.

У зв`язку із фіксуванням вказаної вище процедури технічними засобами відеозапису, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП присутність двох свідків не потрібна.

Із протоколу про адміністративне правопорушення та із відеозаписів з бодікамери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом шляхом передачі цього транспортного засобу тверезому водію.

Таким чином з матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції дотримані вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735.

Дослідивши та оцінивши вищевказані докази в їх сукупності, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, повністю доведена належними та допустимими доказами.

Щодо твердження особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , висловленого ним під час здійснення поліцейським відеозапису оформлення правопорушення, про те, що поліцейський не мав права складати стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, адже він являється військовослужбовцем, приходжу до такого висновку.

Згідно з ст. 266-1 КУпАП військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів. Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Таким чином, ст. 266-1 КУпАП визначено чіткий перелік обставин, за яких огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння проводиться особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, зокрема якщо є підстави вважати, що військовослужбовці у стані такого сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.

Керування військовослужбовцем транспортним засобом з ознаками алкогольного чи наркотичного сп`яніння до таких підстав не належить.

У даному випадку ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції по АДРЕСА_2 під час керування мотоциклом на тротуарі, тобто поза межами території будь-якої військової частини. Вказуючи на те, що він є військовослужбовцем, ОСОБА_1 при цьому не надав поліцейським відповідних документів про те, що на час зупинки мотоцикла під його керуванням він безпосередньо виконував обов`язки військової служби.

Крім того, із відеозаписів з бодікамери поліцейського вбачається, що на місце зупинки ОСОБА_1 також прибули представники військової частини, де той нині проходить військову службу, які також не надали відповідних документів про те, що на час зупинки мотоцикла під керуванням ОСОБА_1 він безпосередньо виконував обов`язки військової служби. Представники військової частини не вказували на необхідність проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у передбаченому ст. 266-1 КУпАП спеціальному порядку. Натомість, вважали правомірним складення саме поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення, адже не заперечували, що ОСОБА_1 при зупинці його поліцейськими керував транспортним засобом, їдучи у власних справах, а не у зв`язку з виконанням безпосередньо обов`язків військової служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, статтею 266 КУпАП визначено порядок огляду водіїв на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння, а статтею 266-1 КУпАП передбачено порядок огляду військовослужбовців. Тобто, положення ст. 266-1 КУпАП не стосуються спеціального суб`єкта - водія транспортного засобу.

Статус водія є спеціальним щодо військовослужбовців і тому при проведенні огляду водія, який є військовослужбовцем, таку процедуру проводить саме поліція, а у випадку проведення огляду військовослужбовця, який в цей час не є водієм транспортного засобу, такий огляд проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. Таким чином, під час процедури огляду на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 посадова особа, уповноважена на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, не повинна була запрошуватись.

Враховуючи вказане вище у сукупності, приходжу до висновку, що у даному випадку ОСОБА_1 , як суб`єкт правопорушення, є саме водієм транспортного засобу, а тому його огляд на стан сп`яніння було правомірно здійснено в загальному порядку, встановленому ст. 266 КУпАП. Факт того, що він при цьому є військовослужбовцем, не впливає на кваліфікацію правопорушення та необхідність проведення огляду на стан сп`яніння в особливому порядку, передбаченому ст. 266-1 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені обмеження законодавцем встановлені з урахуванням суспільної небезпеки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, яке відноситься до правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а тому обставини зазначені в ч. 2 ст. 33 КУпАП судом не враховуються.

Враховуючи те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного вище правопорушення повністю підтверджується доказами по справі в їх сукупності, це правопорушення являється грубим порушенням водієм Правил дорожнього руху, є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, приходжу до висновку, що за вчинене ОСОБА_1 необхідно призначити адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у сумі 17 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що буде достатнім для попередження вчинення ним подібних правопорушень в подальшому.

Відповідно до ст. 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Згідно з ч. 2 ст. 301 КупАП відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 53 КК України, з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

Нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не врегульовано питання щодо строків розстрочення штрафу, а тому в даному випадку слід застосовувати аналогію закону та керуватися нормами Кримінального кодексу України.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, нині здійснює захист Батьківщини від збройної агресії Російської Федерації, а сума штрафу є значною, вважаю за необхідне розстрочити виплату штрафу терміном на 1 (один) рік із розрахунку по 1 416 грн 67 коп щомісячно.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у сумі 605,60 грн, як з особи, на яку накладено адміністративне стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 40-1, ч. 1 ст. 130, ст. ст. 266, 268, 280, 283, п. 1 ч. 1 ст. 284, ст. ст. 287, 289, ч. 2 ст. 301, ст. 304 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Розстрочити ОСОБА_1 виплату призначеного штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцяти тисяч) грн 00 коп терміном на 1 (один) рік, зобов`язавши його сплачувати по 1 416 (одній тисячі чотириста шістнадцять) грн 67 коп щомісячно, до 30 числа кожного місяця, до повного погашення заборгованості.

Зобов`язати ОСОБА_1 повідомляти суд про сплату відповідної частини штрафу, шляхом пред`явлення відповідного документу (квитанції).

Після спливу строку, на який відстрочено виконання постанови, у разі несплати штрафу особою, яка притягнута до адміністративної відповідальності, постанова підлягає зверненню до примусового виконання у загальному порядку. При примусовому виконанні постанови суду згідно з ч. 2 ст. 308 КУпАП несплачена сума штрафу підлягає стягненню у подвійному розмірі.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Диканський районний суд Полтавської області.

Суддя О.С. Кириченко