Провадження № 3/644/225/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 червня 2025 року суддя Індустріального районного суду м. Харкова Шевченко С.В. розглянув справу про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 185862 від 30.11.2024 року, 30.11.2024 року о 21:49 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes Benz E 320, номерний знак НОМЕР_1 , біля будинку № 6 по вул. В. Кільцевій в м. Харкові з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ у лікаря-нарколога за адресою: вул. Ахієзерів, буд. 18-А, м. Харків, водій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівниками поліції, як вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні провину у вчиненому правопорушенні не визнав та надав пояснення, згідно з якими 30.11.2024 року о 21:49 год. він не керував транспортним засобом Mercedes Benz E 320, номерний знак НОМЕР_1 , знаходився на передньому пасажирському сидінні, а автомобілем на його прохання керувала ОСОБА_2 .

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення доходжу наступного…

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З метою перевірки доводів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, судом було допитано свідків та досліджено відеозапис з місця вчинення правопорушення.

Свідок ОСОБА_2 надала пояснення, згідно з якими 30.11.2024 року близько 17:40-18:00 год. вона приїхала до своєї подруги ОСОБА_3 , яка проживає з чоловіком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . Вони утрьох відпочивали та вжили алкогольні напої. ОСОБА_2 випила келих вина. Близько 22 год. ОСОБА_1 запропонував поїхати до магазину та попросив ОСОБА_2 сісти за кермо автомобіля, оскільки вона випила один келих вина, після вживання якого пройшло більше 3-х годин. ОСОБА_2 погодилася, сіла за кермо і вони утрьох поїхали до магазину, де по дорозі їх зупинили працівники поліції. ОСОБА_1 вийшов з переднього пасажирського сидіння і сказав, що все вирішить. В цей час ОСОБА_2 з водійського сидіння перейшла на пасажирське, оскільки вважала, що ОСОБА_1 нічого не буде, так як він військовий. ОСОБА_2 повідомила поліцейського, що за кермом був ОСОБА_1 , але через деякий час вона зрозуміла, що вирішити проблему не вдалося, і тому підійшла до поліцейського та повідомила, що саме вона керувала транспортним засобом, але відразу не зізналася в цьому, оскільки злякалася. Поліцейський попросив її відійти і далі спілкувався з ОСОБА_1 .

Аналогічні пояснення надав суду свідок ОСОБА_3 .

Переглядом відеозапису встановлено, що він не містить даних про керування ОСОБА_1 транспортним засобом і містить запис, з якого вбачається як ОСОБА_1 вийшов з переднього пасажирського сидіння автомобіля після його зупинки працівниками поліції, в той час як в автомобілі перебували ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема за відмову водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Матеріали справи не містять відео фіксації керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Вказані обставини свідчить про недоведеність обставин, які викладені у протоколі, оскільки ОСОБА_1 послідовно заперечував факт керування транспортним засобом і посилався на керування автомобілем ОСОБА_2 .

При цьому суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути беззаперечним доказом для підтвердження винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

При вирішенні справи відповідно до приписів ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Так згідно з ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доводиться сукупністю наявних у справі доказів, які б відповідали вимогам переконливості, достатності та узгоджувалися між собою.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням наведеного провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 62 Конституції України, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 130, п. 1 ст. 247 КУпАП

у х в а л и в :

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Суддя С. В. Шевченко