Справа № 592/3788/25
Провадження №3/592/931/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Бичков Ігор Геннадійович, розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми справу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Суми, громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , головного спеціаліста управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації, РНОКПП НОМЕР_1 , -

В С Т А Н О В И В :

Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, № 087/2025 від 05.03.2025 року вбачається, що у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, отримано докази, тобто будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку, керуючись законом і правосвідомістю виявлено та юридично встановлено даним протоколом наявність складу адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією за ч. 1 ст. 1726 КУпАП, яке вчинила головний спеціаліст управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації ОСОБА_1 , тобто не вжила заходів передбачених ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції». Згідно зі ст. 2 Закону України «Про державну службу», державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби. Наказом начальника управління соціального захисту населення від 11.07.2023 № 89-к «Про призначення ОСОБА_1 » призначено ОСОБА_1 на посаду головного спеціаліста відділу персоніфікованого обліку пільгових категорій населення Краснопільського підрозділу з 17.07.2023 та установлено виплату надбавки за 6 ранг державного службовця. Згідно з додатком 1 особової картки державного службовця № 311, головному спеціалісту відділу персоніфікованого обліку пільгових категорій населення Краснопільського підрозділу ОСОБА_1 , наказом від 11.07.2023 № 89-к присвоєно 6 ранг державного службовця в межах категорії посад «В». Із вищевикладеного, головний спеціаліст управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації ОСОБА_1 , являється державним службовцем та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення пов`язаного з корупцією, згідно з підпунктом "в" пункту 1 частини 1 статті 3 Закону. Також частиною 5 статті 5 Закону України «Про державну службу» передбачено, що на державних службовців поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції». У відповідності до частини 1 статті 45 Закону, особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в» - «ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством з питань запобігання корупції. 12.10.2023 набрав чинності Закон України № 3384-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави в умовах воєнного стану», яким відновлено подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 Закону. Отже головний спеціаліст управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації ОСОБА_1 , повинна подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік не пізніше 31.03.2024. Згідно публічної частини інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» ОСОБА_1 , подала Декларацію за 2023 рік 01.04.2024 о 20 год. 08 хв. Додатком до листа Національного агентства з питань запобігання корупції від 13.02.2025 № 47-06/12313-25, послідовність дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі - Реєстр), які вчинила ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 по 12.02.2025 встановлено, що остання вперше в 2024 році здійснила вхід до Реєстру 02.01.2024 в результаті чого подала Декларацію за 2021 рік та Декларацію, що охоплює період, який не був охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні) та вже під час наступного входження до системи, а саме 01.04.2024 о 20 год. 08 хв. подала Декларацію за 2023 рік. Про технічну справність Реєстру та можливість подання Декларації за 2023 рік ОСОБА_1 свідчіть лист Національного агентства з питань запобігання корупції від 04.06.2024 № 47-07/40246-24. Таким чином, ОСОБА_1 , маючи рівні можливості з іншими декларантами (які за таких же умов подали Декларації своєчасно) не була позбавлена можливості заповнити та подати Декларацію за 2023 рік в будь-який із місяців, що передував квітню 2024 року, що могло б бути виправданням з урахуванням вказаних обставин. З урахуванням вказаного, пропуск строку на подачу Декларації ОСОБА_1 , не є поважною причиною так, як мала реальну можливість подати Декларацію на рівні з іншими декларантами. Проте, Декларація подана з пропуском строку і не спростовує наявність в діях ОСОБА_1 , ознак зазначеного адміністративного правопорушення. У відповідності до табелів обліку використання робочого часу за березень та квітень 2024 року, ОСОБА_1 в період з 01.03.2024 по 13.03.2024 включно перебувала в щорічній основній відпустці та з 14.03.2024 по 30.04.2024 останньою відпрацьовано всі робочі дні протягом зазначеного періоду. Під час проведення перевірки, аналізу доказів та складання протоколу жодних обставини, які б свідчили про наявність у ОСОБА_1 поважних причин несвоєчасного подання Декларації за 2023 рік або підстав для відтермінування подання такої декларації не встановлено. Системний аналіз норм КУпАП визначає завдання, яке полягає у встановленні винних і забезпеченні правильного застосування законодавства з тим, щоб до кожного правопорушника були застосовані справедливі заходи адміністративного примусу. Відповідно до ст. 14 КУпАП, посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків. Із вищевикладеного, ст. 23 КУпАП мета адміністративного стягнення -виховання правопорушника в дусі додержання законів України, а також запобігання нових правопорушень як ним самим, так і іншими особами, може бути досягнута притягненням ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 1726 КУпАП. Таким чином, головний спеціаліст управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації ОСОБА_1 , несвоєчасно без поважних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, що є вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією передбаченого ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», відповідальність за що встановлена ч. 1 ст. 1726 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

03.06.2025 року захисник ОСОБА_1 адвокат Биков Дмитро Олексійович надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 087/20255 від 05.03.2025 року, в яких він зазначив про те, що з вказаним протоколом, викладеними в ньому обставинами та інкримінуємим правопорушенням він та ОСОБА_1 категорично не згодні. Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. З пояснень, наданих ОСОБА_1 під час складання протоколу слідує наступне. У зв`язку із залученням до роботи у вечірній та нічний час у транзитному пункті евакуації, призначеному для прийому та подальшого спрямування осіб, які вимушено залишали тимчасово окуповані території декларація за 2023 рік була подана нею із незначною затримкою. Робота передбачала виконання обов`язків у нічний час, що значно впливало на фізичний та моральний стан. Кожна нічна зміна супроводжувалась прибуттям великої кількості людей, яка перевищувала 30 осіб. Процес евакуації передбачав обов`язкову перевірку усіх евакуйованих осіб спеціалізованими службами, що у свою чергу спричинило затримки у видачі довідок про евакуацію та реєстрацію осіб на евакуйований транспорт. Все це створювало постійний психологічний тиск на неї як працівниці транзитного пункту. Додатково ускладнювало процес підготовки та подання декларації безперервні обстріли та повітряні тривоги, через які вона періодично змушена була переривати виконання своїх обов`язків і переміщуватися в безпечні місця для збереження життя та здоров`я. Окрім того, через пошкодження підстанції теплових електростанцій постійно виникали перебої в електропостачанні, що у свою чергу, спричинило проблеми з роботою засобів зв`язку та інтернету. Це значно ускладнювало процес обробки та подачі необхідної декларації у встановлені терміни. Дії ОСОБА_1 не були умисними. Із змісту ст. 9 КУпАП вбачається, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Разом з тим, вимогами ст. 280 КУпАП на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення покладено обов`язок з`ясувати не лише те, чи було вчинено діяння, але і питання винуватості особи у його вчиненні. Вина є одним з елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при наявності вини у вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності. Так, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Це встановлено ст. 10 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків) та ст. 11 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати). Зважаючи на те, що законом в диспозиції даної статті не визначені наслідки порушення вимог фінансового контролю, логічним є висновок про те, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Аналогічна позиція викладена судовою палатою у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року зазначила про те, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Враховуючи наведене, вважають, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст. 62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Одним із основоположних аспектів права особи на справедливий судовий розгляд, закріплений в ст. 6 Конвенції, є принцип правової визначеності, основу якого утворює концепція передбачуваності. Згідно з нею люди повинні мати змогу планувати свої дії із впевненістю, що знають про їх правові наслідки. Законом визначено склад будь-якого адміністративного правопорушення, який полягає у сукупності об`єктивних та суб`єктивних ознак, що характеризують протиправну, винну дію або бездіяльність як склад адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є формальним, оскільки обов`язковим елементом об`єктивної сторони є умисна дія умисне несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави. Тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення повинен довести в діях особи умисел на несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави. Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. В протоколі про адміністративне правопорушення не наведено обґрунтувань та доказів на підтвердження суб`єктивної сторони даного правопорушення. Тобто не встановлені та не доведені вина у формі умислу, мотив (корисливий, особиста зацікавленість, неправильно зрозумілі інтереси служби, тощо) та мета інкримінованого їй адміністративного правопорушення. Вважають, що в протоколі про адміністративне правопорушення не міститься переконливих доказів винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, відтак справа підлягає закриттю. Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України вважаємо такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з їх невідповідністю нормам ст. 256 КУпАП, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діяння, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення Європейського суду з прав людини від 18.01.1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series А, заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Крім того, вважають за можливе взяти до уваги Узагальнення судової практики у справах про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією (ст. ст. 172-4, 172-9 КУпАП), підготовлено за підтримки Європейського Союзу в межах проекту Центру політико-правових реформ Посилення ролі громадянського суспільства у забезпеченні демократичних реформ і якості державної влади (https://pravo.org.ua/wp-content/uploads/2020/10/cplr.-consolidated-judicial-practice-on-administrative-offenses-related-to-corruption-3.pdf). Матеріалами справи не було встановлено в бездіяльності ОСОБА_1 мотивів для несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, оскільки 01.04.2024 року вона самостійно подала декларацію за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, що також свідчить про відсутність умислу на несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави. Склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є формальним, оскільки обов`язковим елементом об`єктивної сторони є умисна дія умисне несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави. Тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення повинен довести в діях особи умисел на несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави. Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. В протоколі про адміністративне правопорушення не наведено обґрунтувань та доказів на підтвердження суб`єктивної сторони даного правопорушення. Тобто не встановлені та не доведені вина у формі умислу, мотив (корисливий, особиста зацікавленість, неправильно зрозумілі інтереси служби, тощо) та мета інкримінованого їй адміністративного правопорушення. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, з урахуванням положень ст. ст. 251, 252 КУпАП, вважаємо, що в даному випадку в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, тобто вона не підлягає адміністративній відповідальності. Просить суд закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

04.06.2025 року прокурор Окружної прокуратури міста Суми Чухно А. В. надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми висновок (у порядку ч. 1 ст. 250 КУпАП) в адміністративній справі стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, в якому він зазначив про те, що заслухавши пояснення та ознайомившись з наданими суду матеріалами, він вважає за необхідне акцентувати увагу суду на наступному. Згідно із протоколами, складеними Управлінням стратегічних розслідувань Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України головному спеціалісту управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації ОСОБА_1 інкримінується несвоєчасне подання декларації. У справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, отримано докази, тобто будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку, керуючись законом і правосвідомістю виявлено та юридично встановлено даним протоколом наявність складу адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією за ч. 1 ст. 1726 КУпАП, яке вчинила головний спеціаліст управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації ОСОБА_1 , тобто не вжила заходів передбачених ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції». Згідно зі ст. 2 Закону України «Про державну службу», державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби. Наказом начальника управління соціального захисту населення від 11.07.2023 № 89-к «Про призначення ОСОБА_1 » призначено ОСОБА_1 на посаду головного спеціаліста відділу персоніфікованого обліку пільгових категорій населення Краснопільського підрозділу з 17.07.2023 та установлено виплату надбавки за 6 ранг державного службовця. Згідно з додатком 1 особової картки державного службовця № 311, головному спеціалісту відділу персоніфікованого обліку пільгових категорій населення Краснопільського підрозділу ОСОБА_1 , наказом від 11.07.2023 № 89-к присвоєно 6 ранг державного службовця в межах категорії посад «В». Із вищевикладеного, головний спеціаліст управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації ОСОБА_1 , являється державним службовцем та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення пов`язаного з корупцією, згідно з підпунктом «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону. Також частиною 5 статті 5 Закону України «Про державну службу» передбачено, що на державних службовців поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції». У відповідності до частини 1 статті 45 Закону, особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством з питань запобігання корупції. 12.10.2023 набрав чинності Закон України № 3384-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави в умовах воєнного стану», яким відновлено подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 Закону. Отже головний спеціаліст управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації ОСОБА_1 , повинна подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік не пізніше 31.03.2024. Згідно публічної частини інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» ОСОБА_1 , подала Декларацію за 2023 рік 01.04.2024 о 20 год. 08 хв. Додатком до листа Національного агентства з питань запобігання корупції від 13.02.2025 № 47-06/12313-25, послідовність дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинила ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 по 12.02.2025 встановлено, що остання вперше в 2024 році здійснила вхід до Реєстру 02.01.2024 в результаті чого подала Декларацію за 2021 рік та Декларацію, що охоплює період, який не був охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні) та вже під час наступного входження до системи, а саме 01.04.2024 о 20 год. 08 хв. подала Декларацію за 2023 рік. Про технічну справність Реєстру та можливість подання Декларації за 2023 рік ОСОБА_1 свідчіть лист Національного агентства з питань запобігання корупції від 04.06.2024 № 47-07/40246-24. Таким чином, ОСОБА_1 , маючи рівні можливості з іншими декларантами (які за таких же умов подали Декларації своєчасно) не була позбавлена можливості заповнити та подати Декларацію за 2023 рік в будь-який із місяців, що передував квітню 2024 року, що могло б бути виправданням з урахуванням вказаних обставин. З урахуванням вказаного, пропуск строку на подачу Декларації ОСОБА_1 , не є поважною причиною так, як мала реальну можливість подати Декларацію на рівні з іншими декларантами. Проте, Декларація подана з пропуском строку і не спростовує наявність в діях ОСОБА_1 , ознак зазначеного адміністративного правопорушення. У відповідності до табелів обліку використання робочого часу за березень та квітень 2024 року, ОСОБА_1 в період з 01.03.2024 по 13.03.2024 включно перебувала в щорічній основній відпустці та з 14.03.2024 по 30.04.2024 останньою відпрацьовано всі робочі дні протягом зазначеного періоду. Під час проведення перевірки, аналізу доказів та складання протоколу жодних обставини, які б свідчили про наявність у ОСОБА_1 поважних причин несвоєчасного подання Декларації за 2023 рік або підстав для відтермінування подання такої декларації не встановлено. Системний аналіз норм КУпАП визначає завдання, яке полягає у встановленні винних і забезпеченні правильного застосування законодавства з тим, щоб до кожного правопорушника були застосовані справедливі заходи адміністративного примусу. Відповідно до ст. 14 КУпАП, посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків. Із вищевикладеного, ст. 23 КУпАП мета адміністративного стягнення - виховання правопорушника в дусі додержання законів України, а також запобігання нових правопорушень як ним самим, так і іншими особами, може бути досягнута притягненням ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 1726 КУпАП. Таким чином, головний спеціаліст управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації ОСОБА_1 , несвоєчасно без поважних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, що є вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією передбаченого ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», відповідальність за що встановлена ч. 1 ст. 172 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Враховуючи викладене, просив визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_1 зазначила про те, що вона умисно не вчиняла жодних дій, направлених на несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто вона не вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Несвоєчасне подання декларації було обумовлено обставинами, які не залежали від її волі. Вона просила закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Биков Дмитро Олексійович підтримав пояснення зазначені ним в запереченнях на протокол про адміністративне правопорушення та зазначив про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, тобто він не підлягає адміністративній відповідальності. Він просив провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні прокурор Окружної прокуратури міста Суми Чухно А. В. просив визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні нею адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6, та піддати її адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 850 грн. .

Вислухавши пояснення та думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , пояснення та думку її захисника адвоката Бикова Д.О., думку прокурора Окружної прокуратури міста Суми Чухна А.В., дослідивши письмові докази справи, ознайомившись із висновком (в порядку ч. 1 ст. 250 КУпАП) у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, прихожу до наступного висновку.

Із змісту ст. 9 КУпАП вбачається, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідальність за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП настає у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 пояснила про те, що вона не мала умислу на несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Разом з тим, вимогами ст. 280 КУпАП на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення покладено обов`язок з`ясувати не лише те, чи було вчинено діяння, але і питання винуватості особи у його вчиненні.

Вина є одним з елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при наявності вини у вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Так, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Це встановлено ст. 10 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків) та ст. 11 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати). Зважаючи на те, що законом в диспозиції даної статті не визначені наслідки порушення вимог фінансового контролю, логічним є висновок про те, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Аналогічна позиція викладена судовою палатою у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму листі Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року зазначила про те, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності (опублікування в періодиці: Закон і Бізнес, 2017, 06, № 22) (https://zib.com.ua/files/Golovam_apeliacijnih_sudiv_vid_2205_2017.pdf) .

Аналогічна правова позиція викладена в листі Апеляційного суду Сумської області Узагальнення щодо розгляду справ про корупційні правопорушення місцевими загальними судами Сумської області у 2017 році № 01-11/51/18 від 03.07.2018 року, із змісту якого вбачається, що зі змісту диспозиції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, вимог Закону України Про запобігання корупції слід зробити висновок про те, що суб`єктивна сторона наведеного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Крім того, вважаю за можливе взяти до уваги Узагальнення судової практики у справах про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією (ст. ст. 172-4 172-9 КУпАП), підготовлено за підтримки Європейського Союзу в межах проекту Центру політико-правових реформ Посилення ролі громадянського суспільства у забезпеченні демократичних реформ і якості державної влади (https://pravo.org.ua/wp-content/uploads/2020/10/cplr.-consolidated-judicial-practice-on-administrative-offenses-related-to-corruption-3.pdf) .

Доводи ОСОБА_1 про відсутність у неї умислу на несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, заслуговують на увагу, оскільки підтверджуються фактом самостійного подання нею декларації 01.04.2024 року.

Належних і допустимих доказів, які беззаперечно спростовують ці твердження, в матеріалах справи немає та прокурором надано не було.

Крім того, під час розгляду справи не було встановлено в бездіяльності ОСОБА_1 мотивів для несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, оскільки 01.04.2024 року вона самостійно подала декларацію за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, що також свідчить про відсутність умислу на несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави.

Таким чином, судовим розглядом було встановлено, що в бездіяльності ОСОБА_1 відсутні ознаки суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки у неї не було мотиву вчинити порушення закону. Поза її волею перебувало настання негативних наслідків від діяння, що свідчить про відсутність вини, а відтак робить неможливим притягнення її до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Враховуючи наведене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст. 62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Одним із основоположних аспектів права особи на справедливий судовий розгляд, закріплений в ст. 6 Конвенції, є принцип правової визначеності, основу якого утворює концепція передбачуваності. Згідно з нею люди повинні мати змогу планувати свої дії із впевненістю, що знають про їх правові наслідки.

Законом визначено склад будь-якого адміністративного правопорушення, який полягає у сукупності об`єктивних та суб`єктивних ознак, що характеризують протиправну, винну дію або бездіяльність як склад адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є формальним, оскільки обов`язковим елементом об`єктивної сторони є умисна дія умисне несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави. Тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення повинен довести в діях особи умисел на несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави. Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

В протоколі про адміністративне правопорушення не наведено обґрунтувань та доказів на підтвердження суб`єктивної сторони даного правопорушення. Тобто не встановлені та не доведені вина у формі умислу, мотив (корисливий, особиста зацікавленість, неправильно зрозумілі інтереси служби, тощо) та мета інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, прихожу до висновку про те, що будь-які докази того, що ОСОБА_1 діяла умисно, усвідомлювала протиправний характер своїх дій, який посягає на встановлений правопорядок, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні.

Згідно п. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Прокурором належними доказами не доведено та не спростовано доводи ОСОБА_1 про відсутність умислу на уникнення фінансового контролю.

Вважаю, що в протоколі про адміністративне правопорушення не міститься переконливих доказів винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Проаналізувавши надані докази, вважаю, що з матеріалів справи вбачається, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а відтак справа підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України вважаю такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з їх невідповідністю нормам ст. 256 КУпАП, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діяння, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення Європейського суду з прав людини від 18.01.1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom ) , п. 161, Series A заява № 25) , який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, з урахуванням положень ст. 251 КУпАП, вважаю, що в даному випадку в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Тобто ОСОБА_1 не підлягає адміністративній відповідальності, передбаченій ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, прихожу до висновку про те, що провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо ОСОБА_1 слід закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КупАП.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 172-6, 247, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП, до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя І.Г. Бичков