Справа № 369/7227/25
Провадження № 3/369/4846/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19.05.2025 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Патієвич А.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від ВП № 1 Фастівського РУП ГУНП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 28.03.2025 серії ВАД № 711738, 28.03.2025 року, о 17 год. 20 хв, в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 до свого сина ОСОБА_2 кидався в бійку, ображав нецензурною лайкою та виганяв з будинку, чим вчинив домашнє насильство фізичного, психологічного та економічного характеру.

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 3 ст.173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, не визнав та пояснив, що 28.03.2025 між ним та його сином виник конфлікт, пов`язаний із способом життя сина, який на даний час не працює, не навчається та багато часу проводить за комп`ютером. Ніякого домашнього насильства відносно свого сина він не вчиняв, а навпаки намагається виховувати сина.

Вислухавши думку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши дані протоколу про адміністративне правопорушення та долучені матеріали, вважаю, що ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.

Ч. 3 статті 173-2 КУпАП, за якою кваліфіковані дії ОСОБА_1 , передбачає настання адміністративної відповідальності за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Відповідно до ч. 1 ст.173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" встановлено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

При цьому, слід зазначити, що конфлікт це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може привести до активних дій, ускладнень боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Конфлікт не містить вище перелічених ознак.

Отже, різниця в тому, що насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди.

Як вбачається з наданих пояснень в суді ОСОБА_1 , 28 березня 2025 року між ним та його сином виникла сварка з побутових питань, що стосувалось способу життя сина, що свідчить про те, що в ситуації, що склалась між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , то це був конфлікт з приводу побутових питань, що не є домашнім насильством у розумінні норм Закону.

З урахування викладеного, досліджені обставини спростовують дані протоколу про адміністративне правопорушення щодо вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно свого сина.

За таких обставин в діях ОСОБА_1 не знайшли підтвердження подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.173-2 КУпАП, тому провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ч. 1 ст. 9, п. 1 ст. 247, ч. 3 ст. 173-2, ст. 245, 251, 252, 265, 283-285, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП закрити за відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя Андрій ПАТІЄВИЧ