СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/411/25
пр. № 3/759/678/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду міста Києва Мордвінов А.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в місті Києві про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1

реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомий

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 02.12.2024 о 00 год. 20 хв., по вул. Булаховського, 33 у м. Києві, керував транспортним засобом «Chery», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився за допомогою приладу «Драгер ARLF-0309», результат огляду - 1,27 ‰, чим порушив п. 2.9 А ПДР України.

ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не визнав та пояснив, що дійсно керував транспортним засобом «Chery», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, але сів за кермо вимушено, а саме у зв`язку із тим, що необхідно було відвезти знайому ОСОБА_2 до травмпункту, оскільки вона впала і у неї, ймовірно, був перелам руки. Оскільки на той момент вони знаходились у с. Коцюбинське і швидка допомога відмовилася їхати до них, вони вирішили самостійно звернутися до медичного закладу у Святошинському районі м. Києва, по дорозі до якого були зупинені працівниками поліції.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 підтвердила наведені ОСОБА_1 обставини, крім того надала суду довідку КНП «КМКЛ №7», відповідно до якої 02.12.2024 вона зверталась до травмпункту вказаного медичного закладу, де їй встановлено діагноз: забій правої кисті, запах алкоголю.

На запит суду КНП «КМКЛ №7» повідомила, що ОСОБА_2 дійсно зверталась до цього закладу 02.12.2024 о 00 год 40 хв; під час огляду лікарем-травматологом встановлено діагноз: забій правої кисті, видано довідку.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Ковальчук А.С. просила суд врахувати, що ОСОБА_1 у даному випадку виконував функції водія вимушено, перебуваючи у стані крайньої необхідності, оскільки через невиїзд бригади швидкої медичної допомоги був змушений відвезти ОСОБА_2 до лікарні для надання їй першої медичної допомоги, а тому відповідно до ст. 17 КУпАП він не може нести адміністративної відповідальності за дії, які йому інкримінують.

Суд звертає увагу, що засідання у цій справі неодноразово відкладалися за клопотаннями захисника з метою надання часу і можливості для витребування з Міністерства охорони здоров`я України та Національної служби здоров`я України інформації на підтвердження того, що учасники події 02.12.2014 дійсно намагалися викликати швидку медичну допомогу для ОСОБА_2 . Попри це, стороною захисту до суду такої інформації не надано, тобто факт виклику швидкої медичної допомоги перед прийняттям рішення про керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, документально не підтверджено.

Натомість, з відеозаписів з нагрудних відеокамер патрульних поліцейських, доданих до протоколу, вбачається таке.

Працівники поліції о 00 год. 21 хв., тобто під час комендантської години, зупинили транспортний засіб «Chery», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 . Останній відразу ж повідомляє, що вони їдуть в травмпункт на вул. Верховинну, бо під час святкування дня народження дівчина впала і травмувала руку. На запитання поліцейського чому не викликали швидку допомогу, пасажир з переднього сидіння автомобіля повідомляє, що вони були в с. Коцюбинському, і швидка допомога повезе їх до м. Бучі, а звідти добиратися взагалі нереально. На уточнююче питання поліцейського про те, звідки вони їдуть, відповідь - з Коцюбинського. При цьому на відео видно, що в автомобілі багато людей. Далі на прохання поліцейського ОСОБА_1 виходить з автомобілю і каже, що швидку не викликали, бо всі були в паніці, і він сказав давайте я відвезу, якщо зупинять, то зупинять.

Таким чином, відеодані з нагрудних відеокамер патрульних поліцейських спростовують доводи сторони захисту про начебто виклик швидкої допомоги, яка відмовилась їхати в с. Коцюбинське, через що нібито і було прийнято рішення самостійно везти потерпілу до медичного закладу.

Також суд звертає увагу на те, що крім ОСОБА_2 та водія ОСОБА_1 в автомобілі перебувало ще 3-4 особи, а також на слова пасажира про те, що з Бучі добиратися взагалі нереально. Вказане, на думку суду, свідчить про те, що ОСОБА_1 після святкування дня народження у с. Коцюбинське під час комендантської години міг везти вказаних пасажирів додому у м. Київ.

Відповідно до статті 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно зі статтею 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода

Суд зауважує, що інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства. Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Однією з умов правомірності акту крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

ОСОБА_1 та його захисник вказують, що керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння було зумовлено крайньою необхідністю, а саме необхідністю доставлення ОСОБА_2 до медичного закладу для надання медичної допомоги після її падіння.

Однак, доказів того, що учасниками події вживалися інші (правомірні) заходи, для надання медичної допомоги ОСОБА_2 (виклик швидкої медичної допомоги, інших екстрених служб, таксі тощо) під час судового розгляду не встановлено.

Крім цього, відвернена шкода (забій кисті ОСОБА_2 ), на думку суду, не перевищує завдану шкоду, а саме небезпеку від керування транспортним засобом у стані сп`яніння.

Таким чином, суд вважає, що потенційна небезпека для здоров`я ОСОБА_2 за викладених обставин могла бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам, а отже ОСОБА_1 не перебував у стані крайньої необхідності.

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами, які наявні в матеріалах справи та досліджені судом.

Так, відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення від 02.12.2024 року серії ЕПР 1 № 186651 зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Протокол сумніву не викликає, оскільки складений відповідно до вимог ст. 254, 256 КУпАП, тому є належними доказом по справі. Будь-яких заяв, зауважень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення ОСОБА_1 не подавав, дії працівників поліції не оскаржував.

Факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння підтверджується результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager», відповідно до якого під час проведення огляду ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, 1,27 проміле. З даним висновком ОСОБА_1 ознайомлений, про що свідчить його підпис у відповідній графі в роздруківці з алкотестеру.

Крім цього, відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, водій ОСОБА_1 згоден з результатом огляду.

Також факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння підтверджується відеоматеріалами з нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Відповідно до пункту 2.9а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає покарання для водіїв (штраф з позбавленням права керування транспортними засобами) та інших осіб (штраф).

При обранні адміністративного стягнення, враховуючи характер вчиненого правопорушення, обставини справи, особу порушника, ступінь вини, відсутність обставин, які обтяжують чи пом`якшують відповідальність, вважаю за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також, у відповідності до вимог ст. 40-1 КУпАП із ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.40-1, 130, 280, 283, 284, 291 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва.

Штраф має бути сплачений добровільно не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу після набрання нею законної сили, а в разі оскарження постанови, не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у добровільному порядку у встановлений строк, копія постанови буде направлена до відділу державної виконавчої служби для примусового виконання.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з моменту набрання нею законної сили.

Суддя Андрій МОРДВІНОВ