КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/2518/2025 Головуючий в суді ІІ інстанції: Сушко Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Войтюка Дениса Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 05 березня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює начальником управління казначейства АТ «Сенс Банк», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 156718 від 22 жовтня 2024 року - 22 жовтня 2024 року о 23 год. 05 хв. у м. Києві, вул. Юрія Іллєнка, 4, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Tesla Model X», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд пройшов у встановленому законодавством порядку у лікаря-нарколога, висновок № 005717, результат огляду позитивний - 0,51‰, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 05 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 грн 60 коп..

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, 07 квітня 2025 року адвокат Войтюк Д.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Разом з апеляційною скаргою було подане клопотання, у якому адвокат Войтюк Д.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку захисник ОСОБА_1 - адвокат Войтюк Д.В. зазначає, що 12 березня 2025 року було вперше подано апеляційну скаргу, однак 07 квітня 2025 року шляхом здійснення телефонного дзвінку до канцелярії Київського апеляційного суду, захиснику стало відомо, що постановою Київського апеляційного суду від 04 березня 2025 року апеляційну скаргу було повернуто скаржнику у зв`язку з ненаданням витягу із договору про надання правничої допомоги, відтак вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних підстав.

Доводи апеляційної скарги адвокат Войтюк Д.В. обґрунтовував тим, що протокол не містить інформації щодо ознак, які вказують на стан алкогольного сп`яніння, а інспектором поліції не було вчинено дій для перевірки наявності ознак перебування ОСОБА_1 в стані сп`яніння.

Крім того, адвокат Войтюк Д.В. вказує, що протокол не містить інформації щодо складення направлення на проходження медичного огляду.

Також доводи апеляційної скарги захисник ОСОБА_1 - адвокат Войтюк Д.В. обгрунтовує тим, що лікар відмовився провести лабораторні дослідження крові з метою підтвердження того, що рівень етанолу в крові ОСОБА_1 дійсно перевищує допустиму межу в 0,2 проміле.

Також доводи апеляційної скарги захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, обгрунтовує тим, що ОСОБА_1 в день проведення дослідження та впродовж дня користувався спреєм Тантум Верде, який у своєму складі містить 96% етанолу, відтак прилад міг показати неправильний результат.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, разом з тим апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, доводи захисника ОСОБА_1 - адвоката Войтюка Д.В., про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 05 березня 2025 року, на думку апеляційного суду, є обґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що первинна апеляційна скарга була подана у строк на апеляційне оскарження, а саме 12.03.2025 року (а.с. 100-109). Постановою Київського апеляційного суду від 04.04.2025 року первинну апеляційну скаргу було повернуто у зв`язку з ненаданням належних документів на підтвердження повноважень адвоката Войтюка Д.В.. 07.04.2025 року адвокат Войтюк Д.В. повторно подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відтак, суд апеляційної інстанції приймає до уваги аргументи, які наведено у клопотанні про поновлення строку.

Враховуючи зазначене, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити адвокату Войтюку Д.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 05 березня 2025 року, як такий, що пропущений з поважних причин.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах адміністративної справи доказах.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п. 2.9а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з встановленими нормами закону держави Україна.

Вина ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9а ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 156718 від 22 жовтня 2024 року, з якого вбачається, що 22 жовтня 2024 року о 23 год. 05 хв. у м. Києві, вул. Юрія Іллєнка, 4, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Tesla Model X», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд пройшов у встановленому законодавством порядку у лікаря-нарколога, висновок № 005717, результат огляду позитивний - 0,51‰, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Протокол підписаний особою, яка його склала та правопорушником - ОСОБА_1 .. У графі: «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення» міститься наступний запис: «патруль зупинив без пояснення причин зупинки» (а.с. 2);

- у висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 005717 від 22.10.2024 року, відповідно до якого на час огляду - 22.10.2024 року о 23 год. 05 хв. ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат - 0,51‰ (а.с. 5);

- у належно завіреній копії акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 005717 (а.с. 82);

- у належно завіреній копії результату тестування на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до якого ОСОБА_1 22.10.2024 року проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою Alcotest 6820, прилад №ARКL-2587, принтер ARНJ-0236, тест № 11002, результат тестування - 0,51‰. Роздруківка результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою Alcotest 6820 містить підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (а.с. 83);

- у належно завіреній копії сертифіката відповідності газоаналізатора «Drager Alcotest» (а.с. 84 звор.);

- у належно завіреній копії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, а саме газоаналізатора для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі «Alcotest 6820» (а.с. 85 звор.);

- даними відеозапису з нагрудних камер патрульних поліції, на яких зафіксовано, факт зупинки водія ОСОБА_1 та повідомлено про причину зупинки, а саме наявність інформації про те, що транспортний засіб знаходиться в розшуку (момент відеозапису з 0:04:55). У ході спілкування з водієм було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та висловлено вимогу щодо проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, на що водій висловив відмову та погодився пройти огляд у лікаря-нарколога. Зафіксовано процедуру проходження огляду у закладі охорони здоров`я, у ході якої було встановлено, що водій знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, результат - 0,51‰, на що водій не висловлював будь-яких заперечень, відтак працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП та ознайомлено водія із його змістом (а.с. 8).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про здійснення адміністративного правопорушення.

Кодекс України про адміністративні правопорушення, а саме - ст. 256 детально регламентує питання, що пов`язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Обставини, зазначені в протоколі узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції наданим відеозаписом, на якому відображені події, які відбувалися 22 жовтня 2024 року за участю ОСОБА_1 ..

Відеозапис свідчить про дотримання працівником поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.

Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. На відео, що міститься в матеріалах справи, зафіксовані подія правопорушення. Цей відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол не містить інформації щодо ознак, які вказують на стан алкогольного сп`яніння, а інспектором поліції не було вчинено дій для перевірки наявності ознак перебування ОСОБА_1 в стані сп`яніння, суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки вказані обставини не є тими істотними порушеннями вимог закону, які б ставили під сумнів висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зважаючи, що про наявність в його діях ознак даного правопорушення вказує сукупність вище наведених доказів.

З долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що патрульними поліції під час спілкування з водієм було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, про що було повідомлено ОСОБА_1 та висловлено вимогу про проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, однак водій погодився пройти такий огляд лише у закладі охорони здоров`я. Під час складання направлення, патрульними поліції було перелічено такі ознаки алкогольного сп`яніння, як: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та порушення координації рухів (момент відеозапису з 0:57:25). Відповідно до наявної у матеріалах справи належно завіреної копії акту медичного огляду поведінка ОСОБА_1 була напруженою, тривожною та метушливою, а настрій нестійким. Вказано про змазаність мови, мляву міміку, виявлено горизонтальний ністагм, а під час проби Ромберга був нестійким, рухи лівою рукою виконувались з корекцією.

Що стосується посилання адвоката Куцовського О.В. на те, що інспектором поліції не було вчинено дій для перевірки наявності ознак перебування ОСОБА_1 в стані сп`яніння, то конкретної процедури виявлення таких ознак не встановлено ст. 266 КУпАП та Інструкцією № 1452/735.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що під наявністю у особи ознак сп`яніння необхідно розуміти припущення поліцейського про наявність у особи такого стану, яке грунтуються на порівнянні фізичного стану та поведінки особи і із станом та поведінкою, які визначені нормативними документами і указують на наявність такого стану. У будь-якому випадку висновок поліцейського про наявність у особи ознак сп`яніння містить суб`єктивний характер.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол не містить інформації щодо складення направлення на проходження медичного огляду, суд апеляційної інстанції відхиляє, як формальні, оскільки законодавством не передбачено обов`язку патрульних поліції долучати до протоколу інформацію про наявність направлення особи на проходження медичного огляду. Направлення водія транспортного засобу на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння складається не для вручення водію, або долученню до протоколу, як помилково вважає адвокат Войтюк Д.В. , а складається працівником поліції для лікаря закладу охорони здоров`я, уповноваженого на проведення огляду на стан сп`яніння, як підстава проведення огляду особи, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Крім того, з долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що після того, як водій погодився пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря-нарколога, патрульним поліції було складено відповідне направлення, що зафіксовано на моменті відеозапису з 0:54:54.

Доводи апеляційної скарги про те, що лікар відмовився провести лабораторні дослідження крові з метою підтвердження того, що рівень етанолу в крові ОСОБА_1 дійсно перевищує допустиму межу в 0,2 проміле,суд апеляційної інстанції відхиляє з огляду на наступне.

Пунктом 10 Порядку № 1103встановлено, що огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність), тестів на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи. У разі позитивного результату тесту обов`язковим є підтвердження наявності наркотичного засобу або психотропної речовини лабораторним дослідженням.

Відповідно до п. 7 Інструкції № 1452/735 проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Пунктом 9 цієї ж Інструкції передбачено, що використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Відтак, з наведених норм вбачається, що проведення лабораторних досліджень на виявлення стану алкогольного сп`яніння не передбачене законодавством.

Огляд ОСОБА_3 було проведено за допомогою приладу Alcotest 6820, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку якого міститься у матеріалах справи (а.с. 84-85), відтак ставити під сумнів результати огляду водія у суду апеляційної інстанції немає підстав.

До того ж, ОСОБА_3 погодився із результатами огляду, про що свідчить його підпис на роздруківці результату тестування на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 83).

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 в день проведення дослідження та впродовж дня користувався спреєм Тантум Верде, який у своєму складі містить 96% етанолу, відтак прилад міг показати неправильний результат, суд апеляційної інстанції також не бере до уваги, оскільки, як вбачається з долученого відеоматеріалу, перед початком огляду лікар запитала у водія чи хворіє останній, на що ОСОБА_3 надав негативну відповідь (момент відеозапису з 0:28:11).

Крім того, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення (п. 9Інструкції № 1452/735), відтак патрульними поліції було належно дотримані вимоги законодавства задля забезпечення достовірності результатів.

При цьому, ОСОБА_1 жодним чином не заперечував щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.9а Правил дорожнього руху України, не висловлював з цього приводу жодних міркувань та заяв.

Разом з тим, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості зазначити у протоколі про адміністративне правопорушення ті пояснення, які вважав за потрібні, однак свою незгоду із отриманими результатами огляду, у ньому не зазначив.

Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова Шевченківського районного суду міста Києва від 05 березня 2025 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга адвоката Войтюка Дениса Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити адвокату Войтюку Денису Васильовичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 05 березня 2025 року.

Апеляційну скаргу адвоката Войтюка Дениса Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 05 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено «04» червня 2025 року.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко