ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1596/25 Справа № 191/853/25 Суддя у 1-й інстанції - Окладнікова О. І. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Мантули О.С. на постанову Синельниківського міськрайонного суду м. Дніпропетровська від 09 травня 2025 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;

якого визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, стягнуто судовий збір у розмірі 605 гривень 60 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно із оскаржуваною постановою суду, водій ОСОБА_1 14.02.2025 року о 23:20 годині в с-щі Яворницьке, вул. Соборна, 126, виїхав на залізничний переїзд на увімкнений заборонний сигнал світлофора (звуковий сигнал), (незалежно від наявності та положення шлагбаума), чим порушив вимоги п.20.5.в ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 123 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржувану постанову суду скасувати, закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, а також закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що висновки суду першої інстанції є необгрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Вказує, що в протоколі та відеозаписі містяться розбіжності щодо часу вчинення правопорушення, а саме, в протоколі зазначено час 23:20:00 год. 14.02.2025 року, а запис з відеореєстратора фіксує початок руху автомобіля на заборонений сигнал о 23:18 год. того ж дня.

Зазначає, що до матеріалів не долучено копії документів, що посвідчують особу ОСОБА_1 . Також вказує, що судом неналежно оцінено доказову базу, оскільки поклався тільки на рапорт, який не може слугувати однозначним доказом винуватості, а відеозапис з реєстратора отриманий з пристрою без ідентифікаційних ознак, що суперечить загальним принципом Інструкції МВС № 1026 від 18.12.2018 щодо використання ідентифікаційних технічних засобів для збору доказів. Вважає, що сукупність суперечностей та недоліків доказової бази не дозволяє дійти висновку про винуватість ОСОБА_1 .

Крім того зазначає, що станом на час апеляційного розгляду сплинув строк накладення адміністративного стягнення, що є підставою для закриття провадження.

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності, та захисник до суду апеляційної інстанції не з`явилися, про день та час апеляційного розгляду повідомлялися, захисником подана заява про розгляд справи за їх відсутності. Зважаючи на викладене, а також приймаючи до уваги, що за правилами ч. 6 ст. 294 КУпАП їх участь в апеляційному розгляді не є обов`язковою, вважаю за необхідне розглянути апеляційну скаргу за їх відсутності.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вказані вимоги при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 були виконані.

Відповідальність за ч. 2 ст. 123 КУпАП настає у випадку в`їзду на залізничний переїзд у випадках, коли рух через переїзд заборонений.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність і доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП, оскільки вони підтверджуються належними та допустимими доказами, що містяться в матеріалах справи в їх сукупності.

Долучені до матеріалів справи докази, а саме, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №247204 від 14.02.2025 року у відношенні ОСОБА_1 про порушення вимог п. 20.5в ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 123 КУпАП; рапорти співробітників поліції, згідно яких 14.02.2025 року о 23:20 год. при відпрацюванні території Синельниківського району, а саме с-ща Яворницьке, було помічено автомобіль AUDI А 4 д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який здійснив виїзд на залізничний переїзд між автодорогою Т-04-01 та вул. Соборною у с-щі Яворницьке, на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 20.5в ПДР України, є належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП, а з огляду на їх узгодженість, і достатніми для встановлення необхідних фактичних обставин справи та належного її розгляду.

Також в матеріалах справи наявний відеозапис з відеореєстратора патрульної машини поліцейських, з якого вбачається, що автомобіль AUDI А4, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи на залізничному переїзді, почав рух на заборонений червоний сигнал світлофора.

Крім того, з відеозапису з бодікамери поліцейських вбачається, що поліцейськими було з`ясовано, що автомобілем AUDI А 4, д.н.з. НОМЕР_1 , керував ОСОБА_1 який, перебуваючи на залізничному переїзді, почав рух на заборонений червоний сигнал світлофора.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає необгрунтованими апеляційні доводи про те, що поліцейськими було неналежно встановлено особу та в матеріалах справи не міститься копія паспорту ОСОБА_1 , оскільки особу правопорушника було встановлено за допомогою ідентифікації через портал Дія, що вбачається з долученого відеозапису.

Щодо доводів захисника про розбіжність часу вчинення правопорушення, зазначеного у протоколі, та на самому відеозаписі, а саме того, що в протоколі зазначено час 23:20:00 год. 14.02.2025 року, а запис з відеореєстратора фіксує початок руху автомобіля на заборонений сигнал о 23:18 год., апеляційний суд зазначає, що різниця вказаного часу у 2 хвилини не є суттєвою та не спростовує фактичних обставин справи, а саме, факту початку руху автомобіля AUDI А4, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , на залізничному переїзді на заборонений червоний сигнал світлофора.

Посилання захисника на те, що рапорт та долучений до матеріалів справи відеозапис з відеореєстратора поліцейських не можуть слугувати доказом у справі, суд апеляційної інстанції вважає необгрунтованими та такими, що надані з метою уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності, оскільки рапорти, складені працівниками поліції без порушень вимог законодавства, а порушень щодо долученого відеозапису з відеореєстратора патрульного автомобіля поліцейських (здійснення самого запису та долучення його до матеріалів справи) судом не виявлено, тому вони у своїй сукупності є беззаперечними доказами підтвердження вини ОСОБА_1 .

Доводи апелянта щодо збігу строку притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки за адміністративне правопорушення, вчинене 20.02.2025 року, останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності 09.05.2025 року, тобто із дотриманням строку, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП. Час апеляційного розгляду у цьому контексті значення для справи не має.

Всі інші доводи апеляційної скарги захисника, судом оцінюються критично, оскільки вони наявними в матеріалах провадження доказами не підтверджуються, мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Під час апеляційного перегляду не встановлено порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Зважаючи на викладене, вважаю за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Мантули О.С. - залишити без задоволення.

Постанову Синельниківського міськрайонного суду м. Дніпропетровська від 09 травня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 123 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця