Номер провадження: 33/813/1243/25
Номер справи місцевого суду: 496/781/25
Головуючий у першій інстанції Горяєв І. М.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду: Громік Р.Д.

за участю секретаря: Скрипченко Г.В.,

за участі:

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Кухаренка М.Г.

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 29 квітня 2025 року, якою визнано винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №234806 від 31.01.2025 вбачається, що 24 січня 2025 року о 10:15 год. Одеська область, Одеський район, с.Дачне, а/д М05 Київ-Одеса 452 км, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 під дією лікарських засобів. Водієві було запропоновано пройти медичний огляд в медичному закладі, згідно з висновку № 000183 від 29.01.2025, водій перебував у стані вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Постановою судді Біляївського районного суду Одеської області від 29 квітня 2025 року визнано винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору.

На дану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді та провадження закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись при цьому на порушення норм процесуального та матеріального права.

В доводах апеляційної скарги зазначено, що:

1) в ОСОБА_1 не було виявлено жодних клінічних ознак впливу барбітуратів, окрім блідого кольору обличчя;

2) акт медичного огляду №000183 від 24.01.2025 складено в порушення вимог ст. 266 КУпАП та повинен бути визнаним недійсним;

3) суд першої інстанції безпідставно відмовив у клопотанні про призначення судово-медичної експертизи;

4) в порушення вимог ст. 254 КУпАП протокол про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №234806 від 31.01.2025 складено , через сім діб;

5) працівниками поліції не дотримано положень ст. 256 КУпАП, а саме не отримано письмових пояснень від ОСОБА_1 та не роз`яснено останньому його права, передбачені ст. 268 КУпАП;

6) на вимогу ст. 259 КУпАП працівники поліції не доставили ОСОБА_1 для складення протоколу до поліції.

Крім того, ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Біляївського районного суду Одеської області від 29 квітня 2025 року, мотивуючи тим, що повний текст оскаржуваної постанови отримав 09 травня 2025 року.

Розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за можливе задовольнити його з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п.8 ч.1 ст. 129 Конституції України).

З матеріалів справи вбачається, що в судовому засіданні 29 квітня 2025 року був присутній адвокат Кухаренко М.Г, який діє в інтересах ОСОБА_1 .

Зі змісту постанови судді Біляївського районного суду Одеської області від 29 квітня 2025 року встановлено, що повний текст постанови складено 06 травня 2025 року (а.с. 58).

Повний текст оскаржуваної постанови адвокатом Кухаренком М.Г. отримано 09 травня 2025 року (а.с. 59).

Також відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень постанова судді Біляївського районного суду Одеської області від 29 квітня 2025 року була оприлюднена на сайті реєстру 12 травня 2025 року.

З апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся 12 травня 2025 року, тобто в межах десятиденного строку з дня складення повного тексту оскаржуваної постанови, її офіційного публікування та отримання копії постанови.

Враховуючи матеріали справи, вважаю за можливе визнати причини пропущеного строку поважними та поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Біляївського районного суду Одеської області від 29 квітня 2025 року.

Вивчивши доводи поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Із тексту апеляційної скарги убачається, що ОСОБА_1 не оспорюється факт проходження ним , як медичного огляду у спеціалізованому медичному закладі, так і та обставина, що останній здавав біологічні зразки (сечу) на предмет перевірки факту перебування його у стані сп`яніння. Не оспорюється і те, що обставини складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 фіксувалися правоохоронцями за допомогою технічного засобу фіксації, а тому з огляду на приписи ч. 7 ст. 294 КУпАП, ці обставини апеляційним судом не переглядаються.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах доводів викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд враховує таке.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина перша статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.2.9 а, 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за №1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також, бути взаємно ввічливими.

Відповідальність за порушення зазначених вимоги ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі пунктів 2, 3 Розділу 1 Інструкції «Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/753 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак алкогольного сп`яніння (перелік яких міститься в п. 3 даної Інструкції), окрім запаху алкоголю з порожнини рота; звужені чи розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість (п. 4).

Порядок оформлення та вимоги до оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення за ст.130 КУпАП врегульовано Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція № 1395); Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція № 1452/735).

Відповідно до пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (пункт 6 розділу І Інструкції).

Відповідно до пункту 12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 234806 від 31.01.2025 року (а.с. 1);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №000183 від 29.01.2025, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває у стані вживання лікарських препаратів (виявлені барбітурати) (а.с 6);

- відеозаписами, що є додатком до протоколу (а.с. 7).

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у сукупності, дійшов правильного висновку, що в діях ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності, вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, обставини правопорушення й вина правопорушника підтверджуються також зібраними в порядку ст. 251 КпАП України доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, яким зафіксоване місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення та сукупністю досліджених матеріалів, доданих до вказаного протоколу.

Суд першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення правильно враховував: ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його провини, майновий стан, а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки - автомобіля.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що необхідним і достатнім адміністративним стягненням для правопорушника буде штраф з позбавленням права керування транспортними засобами, з метою подальшого запобігання правопорушень та виховування особи в дусі дотримання «Правил дорожнього руху України».

Суд апеляційної інстанції не може погодитися з посилання скаржника про те, що в ОСОБА_1 не було виявлено жодних клінічних ознак впливу барбітуратів, окрім блідого кольору обличчя, враховуючи таке.

Пунктом 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак алкогольного сп`яніння (перелік яких міститься в п. 3 даної Інструкції), окрім запаху алкоголю з порожнини рота; звужені чи розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість (п. 4).

Тобто аналіз вищевказаної норми дає підстави стверджувати, що працівник поліції самостійно на власний розсуд доходить висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження таким водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не може втручатися в аспекти внутрішнього переконання працівників поліції під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в частині виявлення ознак такого сп`яніння, а тому вказане посилання скаржника є неспроможнім та не спростовує факту відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що акт медичного огляду №000183 від 24.01.2025 складено в порушення вимог ст. 266 КУпАП та повинен бути визнаним недійсним, то апеляційний суд зазначає таке.

Зігдно з ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Вимогами ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Тобто, для того, щоб результати огляду були недійсними, то такі результати мають бути оформлені з такими порушеннями:

1) огляд проводився пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення;

2) огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться без присутності поліцейського;

3) огляд проводився закладом охорони здоров`я, якому не надано право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції.

Однак, досліджені висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №000183 від 29.01.2025, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває у стані вживання лікарських препаратів та акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №000183 від 29.01.2025 складені протягом двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення, в медичному закладі охорони здоров`я, якому надано право проведення таких оглядів та в присутності працвників поліції.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для визнання акту медичного огляду №000183 від 24.01.2025 недійсним.

Посилання скаржника на те, що в порушення вимог ст. 254 КУпАП протокол про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №234806 від 31.01.2025 складено, через сім діб, не можуть бути взяті до уваги з урахуванням такого.

Згідно з ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дійсно, ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції 24 січня 2025 року та вподальшому пройшов огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.

Однак, встановлення факту перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння чи перебування під дією лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції потребує проведення відповідних досліджень, що тривають певний час.

У зв`язку з вищевикладеним, 29 січня 2025 року КПН «ООМЦПЗ ООР» складено висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №000183, з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебуває під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 6).

Після отримання працівниками поліції вищезазначеного висновку, останніми 31 січня 2025 року складено протокол серії ЕПР1 №234806, в якому викладені обставини, що мали місце 24 січня 2025 року, з урахування отриманого висновку медичного закладу.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 254 КУпАП, а саме з моменту отримання відповідного висновку щодо перебування ОСОБА_1 під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому посилання скаржника є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що на вимогу ст. 259 КУпАП працівники поліції не доставили ОСОБА_1 для складення протоколу до поліції, є необґрунтованими та не можуть бути прийнятими до увагу з таких підстав.

Положеннями ч. 1 ст. 259 КУпАП передбачено, що з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, порушника може бути доставлено в поліцію, в підрозділ Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, до органу Державної прикордонної служби України, штабу громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону чи громадського пункту з охорони громадського порядку поліцейським, посадовою особою Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, військовослужбовцем чи працівником Державної прикордонної служби України або членом громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, а при порушенні законодавства про державну таємницю або порушенні військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України, правил військового обліку, законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - до органів Служби безпеки України її співробітником. Доставлення порушника з числа кадрових співробітників розвідувального органу України при виконанні ним своїх службових обов`язків здійснюється тільки у присутності офіційного представника цього органу.

Проте, аналіз вищевказаної норми дає підстави стверджувати, що доставлення порушника в поліцію є правом уповноважених осіб, а не обов`язком.

Таким чином, в діях працівників поліції відсутні порушення вимог ст. 259 КУпАП, а тому вказані посилання скаржника є недоведеними та не спростовують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції критично ставиться до тверджень скаржника про те, що працівниками поліції не дотримано положень ст. 256 КУпАП, а саме не отримано письмових пояснень від ОСОБА_1 та не роз`яснено останньому його права, передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки останній за викликом не з`явився та не відповідав на телефонні дзвінки, як про це сам повідомив ОСОБА_1 , а також наведене не спростовує факту перебування ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом під впливом лікарського препарату.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у клопотанні про призначення судово-медичної експертизи, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Постановою судді Біляївського районного суду від 29 квітня 2025 року в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Кухаренка М.Г. про призначення судово-медичної експертизи відмовлено. Постанова оскарженню не підлягає.

Тобто, постанова про відмову у призначенні судово-медичної експертизи від 29 квітня 2025 року є окремим рішенням, що не підлягає оскарженню, а тому не є предметом перегляду постанови судді Біляївського районного суду від 29 квітня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Таким чином, в межах перегляду постанови судді Біляївського районного суду від 29 квітня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції позбавлений можливості надання правової оцінки діям суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні клопотання про призначення судово-медичної експертизи, а тому вказані посилання скаржника не приймаються до уваги.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, наведені обставини вказують на відсутність в апеляційного суду підстав для скасування постанови судді Біляївського районного суду Одеської області від 29 квітня 2025 року.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін .

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Біляївського районного суду Одеської області від 29 квітня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 29 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік