Справа № 740/1226/25 Головуючий у 1 інстанції Карпусь І. М.
Провадження № 33/4823/486/25
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2025 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд - суддя Антипець В. М.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Скрипченка Д.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові, одночасно в режимі відеоконференцій із захисником, з використанням його власних технічних засобів, та із ОСОБА_1 , який прибув у Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області, апеляційну скаргу захисника адвоката Скрипченка Д.В. на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 травня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, із середньо-спеціальною освітою, неодружений, військовослужбовець, має доньку три роки, зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 605 грн. 60 коп. судового збору на користь держави.

Як установив суд, 07 березня 2025 року о 23 год. 26 хв. по вул. Б.Хмельницького, 18 в м. Ніжині Чернігівської області, ОСОБА_1 керував автомобілем «Mercedes Bens ML», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі, відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі захисник адвокат Скрипченко Д.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , просить постанову суду скасувати, а провадження у справі щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити.

Не погоджуючись з рішенням суду апелянт вказує, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги пояснення свідка ОСОБА_3 , який чітко повідомив, що за кермом був саме він. Окрім цього, ні складений протокол стосовно ОСОБА_1 , на додані до нього відеоматеріали, не містять будь-яких доказів зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Сторона захисту наголошує, що у справі відсутні допустимі докази факту керування транспортним засобом.

Вказуючи про допущені порушення з боку працівників поліції, зазначає про те, що направлення на огляд водія транспортного засобу було складене з порушеннями, оскільки в ньому міститься інформація про протокол про адміністративне правопорушення, який був складений та роздрукований пізніше, що свідчить про наявність завідомо неправдивої інформації в такому направленні. Також усупереч положенням Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, відеоматеріал не містить процедури складання протоколу, що свідчить про недотримання вимог Інструкції. Крім того звертає увагу на те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому щодо нього діє спеціальний порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є порушенням закону з боку працівників поліції.

Вказуючи про те, що КУпАП не встановлює вимог до апеляційної скарги, а тому адвокат, з урахуванням усталеної судової практики вважає за необхідне застосувати принцип аналогії закону, звернувшись до найбільш близької галузі права, а саме кримінального процесуального. Відтак, посилаючись на положення ст.ст. 407, 409, 411 КПК України та стверджуючи про невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, просить скасувати оскаржувану постанову місцевого суду з зазначених в апеляційній скарзі підстав.

Заслухавши аргументи захисника в підтримку поданої апеляційної скарги, позицію ОСОБА_1 , який заперечував факт керування транспортним засобом та просив задовольнити подану апеляційну скаргу його захисника, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відтак, доказуванню підлягають: факт керування особи транспортним засобом та факт відмови цієї особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

На переконання апеляційного суду, ці обставини і були встановлені судом після ретельного дослідження доказів.

Зокрема, усупереч запереченням самого ОСОБА_1 та захисника, який в апеляційній скарзі заперечував факт керуванням саме ОСОБА_1 транспортним засобом, такі обставини є доведеними.

Так, з відеозапису долученого до матеріалів адміністративної справи, вбачається рух автомобіля Мерседес Бенц, який працівники поліції переслідуючи зупиняють з допомогою звукового сигналу. В прибудинковій території, прийнявши вправо, автомобіль зупиняється. При наближенні працівника поліції до автомобіля камера фіксує відсутність на сидінні водія будь-якої особи, в той час як ОСОБА_1 знаходиться на передньому пасажирському сидінні. Виконавши вимогу працівника поліції та вийшовши з автомобіля громадянин, який в подальшому представився як ОСОБА_4 повідомив, що їхав від своєї куми в Чернігівській області.

Згодом на відеозапису з`являється інший громадянин, який вказуючи про відсутність доказів факту керування намагається домовитись з працівниками поліції та вирішити питання щодо не складання протоколу відносно ОСОБА_1 , при цьому посилається на ряд прізвищ, які з його точки зору мають вплив на вирішення ситуації, а також повідомляє про те, що вказана ситуація може бути вирішена кваліфікованим адвокатом. Всі дії невідомого громадянина покликані в будь-який спосіб врегулювати ситуацію щодо зупинки транспортного засобу та складання протоколу.

Паралельно на відео фіксується інформація про встановлення особи водія, а також виявлення ознак алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота та порушення мови, про що повідомляється ОСОБА_1 та висловлює вимогу про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, пояснюючи при цьому наслідки відмови від проходження відповідного огляду.

ОСОБА_1 категорично відмовляючись від огляду на стан алкогольного спянніня, як на місці зупинки транспортного засобу, так і огляду в медичному закладі, вуесь час супроводжуючи свою некоректну поведінку нецензурною лексикою та розмовою на підвищених тонах, що переходить в провокування конфлікту з боку громадянина.

Надаючи оцінку перебігу подій, що зафіксований незалежним від сприйняття людиною доказом відеофіксації, апеляційний суд приходить до категоричного висновку, що саме ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу. Надані вже в судовому засіданні пояснення свідка ОСОБА_5 про те, що він керував транспортним засобом суперечать відеозапису, згідно якого цей же свідок не повідомляв, що він керував автомобілем, він заспокоював ОСОБА_1 та намагався вирішити питання щодо не складання протоколу на останнього.

При цьому, як вірно підкреслив суд, ОСОБА_5 є не лише товаришем ОСОБА_1 , а й його кумом, що вказує на зацікавленість особи в результаті розгляду справи, а тому його пояснення відхиляються апеляційним судом, оскільки не лише ставлять під сумнів об`єктивність повідомленої інформації, але й суперечать дослідженим доказам.

Що стосується встановлення працівником поліції ознак алкогольного сп`яніння, то вони є цілком реальними та, у даному випадку, об`єктивно можуть бути сприйняті стороннім спостерігачем, що не свідчить про суб`єктивне та упереджене ставлення поліцейського. Більше того, ні сам ОСОБА_1 , ні свідок ОСОБА_5 не заперечували факту вживання алкогольних напоїв ОСОБА_1 , що також підтверджує обґрунтованість висновків працівника поліції щодо наявності ознак алкогольного сп`яніння у водія.

Враховуючи, що ОСОБА_1 , на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд висловив категоричну відмову, вказане свідчить про порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, що і було встановлено судом.

Твердження захисника про те, що відеозапис не містить всієї процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення є безпідставними, , оскільки при дослідженні відеозапису апеляційним судом встановлено безперервність відеофіксації, оскільки кожен з фрагментів відеозапису є продовженням попереднього та дає можливість сприйняти цілісну картину перебігу подій за участю водія ОСОБА_1 , а відтак, відповідає положенням Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відсутність на відеозапису саме факту заповнення протоколу працівником поліції не вказує про таке порушення, а є лише обмеженою технічною можливістю функції відеозапису через спрямування відеокамери на форменому одязі поліцейського, який перебуває в патрульному екіпажі з двох осіб.

Що стосується зауваження апелянта про недотримання працівником поліції вимог ст. 266-1 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, то такі доводи адвоката вже були предметом безпосереднього дослідження суду першої інстанції та містять вичерпну відповідь з даного питання.

При цьому апеляційний суд підкреслює, що в першу чергу, має місце ситуація за участі не особи як військовослужбовця, який перебував при виконанні службового завдання на території розташування військової частини, а водія, який у даному випадку керував транспортним засобом в населеному пункті та на якого покладалося дотримання вимог Правил дорожнього руху, за виконанням яких уповноважені слідкувати працівники поліції.

Враховуючи повідомлену водію під відеозапис причину зупинки транспортного засобу, що обумовило подальше встановлення особи ОСОБА_1 та ознак алкогольного сп`яніння, та, як наслідок, отриману відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, на переконання апеляційного суду, працівниками поліції було дотримано відповідну процедуру огляду водія, що передбачена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з подальшим відсторонення від керуванням автомобілем.

Посилання захисника про складання направлення на огляд водія до початку складання самого протоколу про адміністративне правопорушення, але із зазначенням інформації про цей протокол, жодним чином не вказує про наявність недостовірної інформації, оскільки паралельне заповнення бланку про направлення та складання протоколу в електронній формі, не свідчить про порушення правил оформлення адміністративних матеріалів. Крім того, наявність чи відсутність направлення на огляд водія транспортного засобу не є визначальним у даному випадку, оскільки має місце відмова від проходження огляду, а не проведення огляду на підставі направлення.

Інші твердження апелянта мають формальний характер та спрямовані на ухилення особи від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Отже, дані протоколу про адміністративне правопорушення та додані до нього докази у своїй сукупності беззаперечно підтверджують той факт, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та на вимогу поліцейського відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу та в медичному закладі.

Отримуючи посвідчення водія та сідаючи за кермо автомобіля, яке є джерелом підвищеної небезпеки, водій повинен неухильно дотримуватись вимог Правил дорожнього руху, якими категорично заборонено керування транспортними засобами, окрім іншого, і з ознаками алкогольного сп`яніння.

Таким чином, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, є обґрунтованими та законними.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 245, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Скрипченка Д.В. залишити без задоволення, а постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 травня 2025 року щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Антипець