Справа №534/2552/24
Провадження №3/534/709/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року м. Горішні Плавні

Суддя Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області Комарова Діана Юріївна, розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №775274 від 05.10.2024 ОСОБА_1 05.10.2024 о 17 год 42 хв. на автодорозі 01711371 керував транспортним засобом ЗИЛ-ММЗ 4502, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у визначеному законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

У судові засідання по справі, призначені на 04.12.2024, 05.02.2025, 18.03.2025 та інші ОСОБА_1 не з`являвся. Судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення особи. Однак, ОСОБА_1 жодних заяв та клопотань не подавав, наміру ознайомитись із матеріалами справи не висловлював, до суду з цією метою не з`являвся.

За правилами статті 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення справи. Норми КУпАП не передбачають обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, відносно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

Суд, оцінивши досліджені в судовому засідання докази з точку зору їх належності та допустимості, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши всі обставини справи у їх сукупності, встановив наступне.

Так, пункт 1.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі -ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.2.9а вище зазначених Правил водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за адміністративне правопорушення, а саме за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, для з`ясування наявності об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, суду необхідно встановити:

1.факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 05.10.2024 о 17 год 42 хв., тобто у період часу та у місці, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення;

2. наявність ознак наркотичного сп`яніння у особи, відносно якої складено протокол, тобто наявності правової підстави для вимоги поліцейського, скерованої ОСОБА_1 , пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння;

3. відмову ОСОБА_1 від проходження такого огляду.

Крім зазначеного, суд зобов`язаний встановити, чи діяли працівники поліції на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 245, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У ст. 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підставі ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, судом досліджено протокол серії ААД № 775274, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, постанова серії БАЛ №460366 від 05.10.2024 та відеозапис з нагрудної камери ВІ 00104, відео з реєстратора MI PASH CAM IS.

З долученого до матеріалів справи відеозапису, дослідженого в судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом ЗИЛ-ММЗ 4502, державний номерний знак НОМЕР_1 . Після зупинки працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що вбачають у нього ознаки алкогольного сп`яніння. Він на місці зупинки погодився пройти огляд на стан сп`яніння, за результатами якого алкотестер Драгер показав, що у видихуваному повітрі ОСОБА_1 вміст алкоголю складає 0,00 проміле, зазначені результати працівниками поліції до матеріалів протоколу не долучені.

Далі поліцейські повідомили ОСОБА_1 , що тепер вони вбачають у нього ознаки наркотичного сп`яніння, а саме розширені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів.

Верховний Суд у справі №338/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку, а для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст.251 КпАП України працівники мають надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Сам по собі опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.

Відеозаписом не зафіксовано такої поведінки ОСОБА_1 , яка б не відповідала обстановці, координація рухів також не була порушена, що стосується реакції зіниць очей на світло - суд взагалі не бере це твердження працівників поліції до уваги, оскільки вони не перевіряли за допомогою джерела світла як саме зіниці очей ОСОБА_1 на нього реагують.

З урахуванням викладеного, у поліцейського відсутні були правові підстави для пропонування ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі.

Крім того, згідно п.9 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Отже обов`язок доставлення водія з ознаками сп`яніння до медичного закладу лежить саме на поліцейському. Проте, всупереч зазначеній нормі, після вимоги поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння, згоди водія проїхати в медичний заклад для проходження медичного освідування, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 скласти протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, щоб не гаяти його час та розїхатися.

Суддя також наголошує на тому, що у разі виявлення ознак сп`яніння, водія відповідно до ст. 266 КУпАП повинні відсторонити від керування транспортним засобом. З урахуванням пропозиції поліцейського, суд ще раз впевнився у висновку, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки наркотичного сп`яніння.

Згідно із ст. 283 КУпАП постанова суду має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Інших доказів, які б поза розумним сумнівом, свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суду не надано.

Суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», яке може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Суд зауважує, що протокол про адмінправопорушення, хоч і є джерелом доказів, однак за своєю процесуальною суттю є фіксацією правопорушення, та інформація, яка в нього вноситься повинна ґрунтуватися на первинних доказах, зокрема на візуальних спостереженнях, фото- та відео- фіксації, поясненнях свідків тощо.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене суд вважає, що працівниками поліції не доведено наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За встановлених обставин, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247, п. 3 ч.1 ст. 284 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст. 6, 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284, ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Копію постанови протягом трьох днів вручити або вислати особі, відносно якої її винесено.

Суддя Д.Ю. Комарова