ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2061/24
Провадження №3/477/173/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року місто Миколаїв

Суддя Вітовського районного суду Миколаївської області Саукова А. А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за частиною першою статті 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

01 серпня 2024 року о 07:15 годині водій ОСОБА_1 на автодорозі Н-11 «Миколаїв-Дніпро» біля с. М.-Погорілове Миколаївського (в минулому Вітовського) району Миколаївської області, керуючи транспортним засобом ЗАЗ-DAEWOO, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі в установленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» від 26 лютого 2025 року № 4273-ІХ, який набрав чинності 25 квітня 2025 року, змінено найменування Жовтневого районного суду Миколаївської області на Вітовський районний суд Миколаївської області, що не призвело до його реорганізації чи ліквідації або утворення нового суду.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, в направленій до суду заяві проти протоколу про адміністративне правопорушення заперечував, просив провадження у справі закрити. Зазначив про безпідставність зупинки транспортного засобу, відсутність пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння та відмови від його проходження, відсутність ознак сп`яніння, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, недопустимість доказу - відеозапису через неповноту та неналежність. Просив допитати в судовому засіданні свідків, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення. Зазначив, що під час керування транспортним засобом він був у тверезому стані.

Відповідно до статті 268 КУпАП, під час розгляду справ за статтею 130 КУпАП явка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.

Згідно статті 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Адміністративним правопорушенням, передбаченим статтею 130 КУпАП є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, законодавством встановлена відповідальність не лише за керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, а і за відмову від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан наркотичного сп`яніння.

За пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедура виявлення у водіїв ознак сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан сп`яніння визначена статтею 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерство внутрішніх справ України Міністерство охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735.

Відповідно до п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року за №1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Ознаками наркотичного сп`яніння, відповідно до Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року за №1452/735 є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота), якими є порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

За такого, наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан наркотичного сп`яніння.

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

На підтвердження стану сп`яніння до матеріалів справи додається відповідний акт огляду з результатами проведеного огляду. Факт відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження медичного огляду для визначення стану сп`яніння, у відповідності до статті 266 КУпАП підтверджується матеріалами технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів поясненнями свідків, в присутності яких особа відмовилася від проходження медичного огляду.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 01.08.2024 року серії ААД №840212, цього ж дня ОСОБА_1 на автодорозі Н-11 «Миколаїв-Дніпро» біля с. М.-Погорілове Миколаївського (в минулому Вітовського) району Миколаївської області, керував транспортним засобом ЗАЗ-DAEWOO, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, бліде обличчя), від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі в установленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Протокол підписаний свідками та особою, яка притягається до відповідальності, а також містить пояснення, внесені власноруч: «Зобов`язуюсь не порушувати ПДР».

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису з приводу оформлення адміністративних матеріалів щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності вбачається, що працівник поліції у присутності двох свідків, зазначивши місце, дату та час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , запитує останнього, коли він в останній раз вживав наркотичні засоби, на що ОСОБА_1 відповів: «Вночі». На уточнюючі питання відповів, що курив «травичку, через сигарету». На пропозицію працівника поліції проїхати до медичного закладу відповів: «Не знаю, напевно, ні». Та на питання працівника поліції, чи згоден він з тим, що після вживання наркотичних засобів керував транспортним засобом, відповів стверджувально. Також після ознайомлення с правами зазначив, що права йому зрозумілі.

Отже, з зазначеного відеозапису вбачається, що дії водія фактично свідчили про його небажання проїхати до медичного закладу для огляду на стан сп`яніння. І хоч відеозапис є фрагментарним, водночас він містить обставини, що підлягають з`ясуванню та дає можливість встановити в діях особи наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що в серпні 2024 року, коли він їхав на роботу, біля с. М.-Погорілове Миколаївського району Миколаївської області його зупинили працівники поліції, повідомили, що зупинили водія у стані наркотичного сп`яніння та запросили його бути присутнім в якості свідка. Це був єдиний випадок, коли його залучали у якості свідка під час зупинки водія. Також був ще один свідок. У їх присутності водій автомобіля «Ланос» повідомив працівникам поліції, що курив наркотичні засоби. Він добре пам`ятає, що водій «не п`яний був, а курив». Ознаки наркотичного сп`яніння йому особисто не відомі, а людину, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, він відрізнити може. Він особисто підписував пояснення, які містяться в матеріалах справи, пояснення перед підписом читав. Потім він поїхав у своїх справах, а інший свідок ще залишився. Після перегляду відеозапису підтвердив, що під час зафіксованих на відеозаписі подій він був присутній, разом з іншим свідком.

Свідок ОСОБА_4 до суду не з`явився.

І хоча, відповідно до ст. 266 КУпАП, наявність свідків не є обов`язковою, оскільки здійснювався відеозапис, разом з тим пояснення свідка в суді та письмові пояснення, надані працівникам поліції, щодо яких він зазначив, що дійсно такі пояснення підписував та перед підписанням їх читав, підтверджують обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та присутність двох свідків під час спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 .

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення серії ББА № 571526 від 01 серпня 2024 року, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121, ст. 125 КУпАП з накладенням штрафу у розмірі 510грн. Відповідно до зазначеної постанови, ОСОБА_5 01 серпня 2024 року щ 07.20год. на автодорозі Н-11 «Миколаїв-Дніпро» біля с. М.-Погорілове Миколаївського (в минулому Вітовського) району Миколаївської області, керував транспортним засобом ЗАЗ-DAEWOO, державний номерний знак НОМЕР_1 з непристебнутим ременем безпеки та з неувімкненим ближнім світлом фар.

Отже, відсутність причини зупинки транспортного засобу, про що зазначає у своїх письмових запереченнях ОСОБА_1 , спростовується матеріалами справи.

Також суд критично оцінює пояснення ОСОБА_1 щодо незрозумілості пропозиції працівника поліції щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, оскільки, як вбачається з відеозапису, питання ОСОБА_1 не уточнювалось, а одразу надана відповідь: «Та не знаю, мабуть, ні».

Таким чином, суд вважає доведеним факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, наявність підстав у працівника поліції для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння (з урахуванням пояснень ОСОБА_1 , зафіксованих на відеозаписі та підтверджених свідком в судовому засіданні, про вживання наркотичних засобів), пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння у медичній установі та відмову від проходження такого огляду.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Також Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладені обставини та досліджені докази, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 порушив вимогу п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, тобто, відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Разом з тим, санкцією частини першої статті 130 КУпАП передбачено накладення стягнення на водіїв у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, а на інших осіб у виді штрафу.

Згідно довідки поліцейського СРПП ВП № 4 МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

Враховуючи, що особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, не надавалось право керування транспортними засобами, до нього, як до водія, не можливо застосовати стягнення у виді позбавлення спеціального права (права керування).

Згідно пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 280, 283, 284,294 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Визнати винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 (сімнадцять тисяч) грн, який перераховувати на розрахунковий рахунок: UA0014001, отримувач Миколаїв. ГУК /Миколаїв. обл/21081300, , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 21081300.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн. (розрахунковий рахунок UA0026001, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Вітовський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня її винесення

Роз`яснити особі, притягнутій до адміністративної відповідальності, що штраф має бути сплачений ним не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Після закінчення строку для добровільної сплати штрафу, постанова підлягає примусовому виконанню та надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби, у зв`язку з чим, з порушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначеного правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Повний текст постанови складений 06 червня 2025 року.

Суддя А.А. Саукова