Провадження № 3/761/4859/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 року Суддя Шевченківського районного суду міста Києва Савчук Ю.Н., розглянувши матеріали у справі про адміністративне правопорушення, що надійшли з Головного управління Служби безпеки України у м.Києві та Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕКСТАТУС ГРУП», за п.5,6 ч.1 ст. 212-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Із протоколу про адміністративне правопорушення №6/25-14в від 30.04.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 , зобов`язаний був здійснювати заходи щодо забезпечення режиму секретності в установі, однак, у порушення вимог ст.ст.28,37 Закону України «Про державну таємницю», п.п.336,341,415,436,740,746-1 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 року №939 вчинив правопорушення, передбачене п.5,6 ч.1 статті 212-2 Кодексу України Про адміністративні правопорушення.

Так, 25 квітня 2025 року на підставі ст.37 Закону України «Про державну таємницю» Головним управлінням Служби безпеки України у м.Києві та Київській області було здійснено перевірку стану охорони державної таємниці у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ЛЕКСТАТУС ГРУП».

За результатами перевірки, комісією було виявлено численні факти порушення вимог чинного законодавства України про державну таємницю, з боку ОСОБА_1 , який з 22.09.2014 року, виконуючи обов`язки директора ТОВ «ЛЕКСТАТУС ГРУП», зобов`язаний був здійснювати заходи щодо забезпечення режиму секретності в установі.

Зокрема, комісією СБУ встановлено, що в товаристві не розроблено переліку матеріальних носіїв секретної інформації, які в умовах воєнного стану підлягають знищенню та знищуються на місці, не підготовлено проекту акту про знищення МНСІ, які підлягають знищенню у разі настання особливого періоду, що є порушенням вимог п.740 Порядку 939, та зазначене порушення є наслідком недотримання передбачених вимог ст.ст. 21, 28, 37 Закону України "Про державну таємницю". У товаристві розроблено «Порядок дій посадових осіб щодо здійснення заходів із забезпечення режиму секретності у разі виникнення загрози захоплення МНСІ від 01.10.2022 року, проте, всупереч вимогам п.746-1 Порядку № 939, його не погоджено із замовником секретних робіт. У товаристві наявні документи мобілізаційного характеру: договори на виконання робіт та звіти про оцінку об`єктів, проте, в порушення вимог п. 336 Порядку № 939, у ТОВ «ЛЕКСТАТУС ГРУП» не видано наказу про надання доступу до працівникам товариства до секретних мобілізаційних документів. Крім того, всупереч вимогам п.341 Порядку, секретні мобілізаційні і документи, які долучені до справи та ті, що знаходяться на інвентарному обліку, зберігаються разом з іншими секретними документами.

В порушення вимог п.п.415 Порядку 939 у ТОВ «ЛЕКСТАТУС ГРУП» не розроблено та не затверджено порядок знищення МНСІ секретного діловодства та не затверджено інструкцію з користування паперознищувальними (паперопереробними) машинами та спеціальними печами.

Також у ТОВ «ЛЕКСТАТУС ГРУП» проводяться річні та квартальні перевірки наявності документів документів і справ з грифом «Таємно», «Конфіденційно» та «Для службового користування» (Акт перевірки за I квартал 2025 року від 01.04.2025 року № 14кф, акт річної перевірки за 2024 рік № 91-кф від 29.12.2024 року). Однак оформлення результатів перевірок проводиться з порушенням вимог п. 436 Порядку, зокрема, у журналах вхідних та підготовлених документів відсутні штампи або записи про проведені перевірки, які повинні бути засвідчені підписами членів або голови комісії.

Таким чином, встановлено порушення встановленого законодавством порядку надання допуску та доступу додержавної таємниці, невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.

Вищезазначені порушення вимог чинного законодавства України про державну таємницю, містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого п.п.5,6 ч. 1 ст.212-2 КУпАП, що є наслідком невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та не забезпечення контролю за охороною державної таємниці.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п.п.5,6 ч.1 ст.212 КУпАП визнав, у подальшому зобов`язується не порушувати чинне законодавство у сфері охорони державної таємниці.

Дослідивши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ст.20 Закону України «Про інформацію» за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Відповідно до ст.21 цього Закону інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Порядок віднесення інформації до таємної або службової, а також порядок доступу до неї регулюються законами.

В силу приписів ч.1 ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація;3) службова інформація.

За змістом преамбули Закону України «Про державну таємницю» цей Закон регулює суспільні відносини, пов`язані з віднесенням інформації до державної таємниці, засекречуванням, розсекречуванням її матеріальних носіїв та охороною державної таємниці з метою захисту національної безпеки України.

Згідно з ст.1 Закону України «Про державну таємницю» державна таємниця (далі також - секретна інформація) - вид таємної інформації, що охоплює відомості у сфері оборони, економіки, науки і техніки, зовнішніх відносин, державної безпеки та охорони правопорядку, розголошення яких може завдати шкоди національній безпеці України та які визнані у порядку, встановленому цим Законом, державною таємницею і підлягають охороні державою.

Ст.6 цього Закону передбачено, що інформацією з обмеженим доступом є:1) конфіденційна інформація;2) таємна інформація;3) службова інформація.

Відповідно до статті 8 цього Закону таємна інформація - інформація, доступ до якої обмежується відповідно до частини другої статті 6 цього Закону, розголошення якої може завдати шкоди особі, суспільству і державі. Таємною визнається інформація, яка містить державну, професійну, банківську, розвідувальну таємницю, таємницю досудового розслідування та іншу передбачену законом таємницю.

В силу приписів ст.18 цього Закону з метою охорони державної таємниці впроваджуються: єдині вимоги до виготовлення, користування, збереження, передачі, транспортування та обліку матеріальних носіїв секретної інформації; дозвільний порядок провадження державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями діяльності, пов`язаної з державною таємницею; обмеження оприлюднення, передачі іншій державі або поширення іншим шляхом секретної інформації; обмеження щодо перебування та діяльності в Україні іноземців, осіб без громадянства та іноземних юридичних осіб, їх доступу до державної таємниці, а також розташування і переміщення об`єктів і технічних засобів, що їм належать; особливості здійснення державними органами їх функцій щодо державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, діяльність яких пов`язана з державною таємницею; режим секретності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, що провадять діяльність, пов`язану з державною таємницею; спеціальний порядок допуску та доступу громадян до державної таємниці; технічний та криптографічний захисти секретної інформації.

Ст.28 Закону України «Про державну таємницю» передбачено, що громадянин, якому надано допуск до державної таємниці, зобов`язаний: не допускати розголошення будь-яким способом державної таємниці, яка йому довірена або стала відомою у зв`язку з виконанням службових обов`язків; не брати участі в діяльності політичних партій та громадських організацій, діяльність яких заборонена в порядку, встановленому законом; не сприяти іноземним державам, іноземним організаціям чи їх представникам, а також окремим іноземцям та особам без громадянства у провадженні діяльності, що завдає шкоди інтересам національної безпеки України; виконувати вимоги режиму секретності; повідомляти посадових осіб, які надали йому доступ до державної таємниці, та відповідні режимно-секретні органи про виникнення обставин, передбачених статтею 23 цього Закону, або інших обставин, що перешкоджають збереженню довіреної йому державної таємниці, а також повідомляти у письмовій формі про свій виїзд з України; додержуватися інших вимог законодавства про державну таємницю.

Ч.1 ст.37 цього Закону визначено, що керівники державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій зобов`язані здійснювати постійний контроль за забезпеченням охорони державної таємниці.

Наказом № 1 від 22.09.2014 року ОСОБА_1 призначено на посаду директора ТОВ «ЛЕКСТАТУС ГРУП» на підставі протоколу загальних зборів учасників товариства від 09.09.2014 року № 1. Вказане підтверджується інформацією, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб-фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 20 листопада 2024 року у справі № 910/16580/23 (провадження № 12-30гс24), дані Єдиного державного реєстру юридичних осіб-фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо керівника юридичної особи є офіційними та додаткового підтвердження не потребують.Аналогічна правова позиція висловлена Касаційним цивільним судом Верховного Суду у постанові від 18 грудня 2024 року у справі № 751/2284/20.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про інформацію» порушення законодавства України про інформацію тягне за собою дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із законами України.

За змістом ст.39 Закону України «Про державну таємницю» посадові особи та громадяни, винні у порушення законодавста про державну таємницю несуть дисциплінарну, адміністративну та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Вимогами ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.п. 5, 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП настає адміністративна відповідальність за невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.

Крім визнання своєї вини, факт вчинення правопорушення та вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення №6/25-14в від 30.04.2025 року, даними витягу з Акту спеціальної експертизи наявності умов, необхідних для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею у ТОВ «ЛЕКСТАТУС ГРУП», обліковою карткою громадянина про надання допуску та доступу до державної таємниці від 12.07.2018 року № Г-4 дск, зобов`язанням громадянина України у зв`язку з допуском до державної таємниці, наказом № 1 від 22.09.2014 року про призначення на посаду директора ТОВ «ЛЕКСТАТУС ГРУП», та іншими наявними матеріалами у справі.

Із досліджених судом матеріалів справи, судом встановлено, що обставини правопорушення, які викладені у протоколі, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тобто встановлена сукупність обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого п.п.5, 6 ч.1 статті 212-2 КУпАП.

Таким чином, суд доходить висновку, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене п.5,6 ч.1ст. 212-2 КУпАП, а саме: невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.

Відповідно до вимог ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення та обставини його вчинення, особу порушника, ступінь його вини, приходжу до переконання про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого п.п.5, 6 ч. 1ст. 212-2 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В порядку, визначеному ст. 40 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» вважаю за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст.9, 33-35, 40-1, ст.212-2, ст.ст.251, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Визнати громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕКСТАТУС ГРУП», винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п.п.5,6 ч.1 ст.212-2 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 (п`ятсот десять гривень 00 коп).

Стягнути з громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕКСТАТУС ГРУП», на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 (шістсот п`ять гривень 60 коп.).

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення (ч.1 ст.307 КУпАП).

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України (ст.308 КУпАП).Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законом (ч.3 ст.307 КУпАП).

Строк звернення постанови для виконання три місяці з дня винесення постанови.

На постанову може бути подана апеляція на протязі десяти днів до Київського апеляційного суду.

Суддя: