справа № 631/573/25
провадження № 3/631/333/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2025 року селище Нова Водолага

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Пархоменко Ірина Олександрівна, при секретарі судового засідання Ляшенко І. М., за участю прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону Балюка Б. С., особи щодо якої ставиться питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли від 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ківшовата Таращанського району Київської області, громадянин України, паспорт громадянина України ID карта НОМЕР_1 , виданий 05 вересня 2018 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

До Нововодолазького районного суду Харківської області від 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України надійшов адміністративний матеріал щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

Протокол надійшов до Нововодолазького районного суду Харківської області 02 червня 2025 року за вхідним № 3078/25-вх та був зареєстрований під єдиним унікальним № 631/573/25 (провадження № 3/631/333/25) й згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями переданий головуючому судді Пархоменко І. О.

З протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язаного з корупцією № 283, складеного 22 травня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 , який займав посаду інструктора відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_2 , який відповідно до п. п. г п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб?єктом, на якого поширюється дія цього Закону, усупереч вимогам ч. 7 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, а саме, 25 лютого 2025 року о 18 годині 12 хвилин подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічну за 2021 рік, чим вчинив правопорушення, пов?язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушень пов`язаних з корупцією, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, визнав повністю та щиро розкаявся. Вказав, що дійсно подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, невчасно через неуважність, просив строго не карати.

Прокурор Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону Балюк Б. С. у судовому засіданні вказав, що на його думку у діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, за ч. 1 ст. 172 - 6 КУпАП. Просив визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та призначити стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, думку прокурора, дослідивши матеріали справи та наявні у ній письмові докази, а також безпосередньо перевіривши у нарадчій кімнаті відкрите електронне джерело офіційний вебсайт Національного агентства з питань запобігання корупції Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (https://рublіс.nazk.gov.ua), суддя дійшов такого.

Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначає Закон України № 1700-VII від 14 жовтня 2014 року «Про запобігання корупції».

Абзацем 12 ч. 1 ст. 1 Закону «Про запобігання корупції» визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

За п. 1 ч. 1 ст. 65 - 1 Закону України «Про запобігання корупції» за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в ч. 1 ст. 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Відповідно до п. п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII військові посадові особи Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв?язку та захисту інформації України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, курсантів вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, курсантів факультетів, кафедр та відділень військової підготовки, особовий склад штатних військово-лікарських комісій є суб?єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Військові посадові особи - це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов?язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов?язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов?язків згідно із законодавством ( ч. 12 ст. 6 Закону України «Про військовий обов?язок та військову службу»).

Наказом начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 від 01 березня 2022 року № 30 сержанта ОСОБА_1 призначено на посаду інструктора відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 30-31).

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 25 листопада 2023 року № 314 ОСОБА_1 звільнено посади інструктора відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлено для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_3 з 25 листопада 2023 року (а. с. 32).

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 26 листопада 2023 року № 330 сержанта ОСОБА_1 призначено на посаду сержанта резерву 7 запасної роти військової частини НОМЕР_3 з 26 листопада 2023 року (а. с. 36).

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 27 листопада 2023 року № 331 сержанта ОСОБА_1 призначено на посаду навідника 2 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_3 з 27 листопада 2023 року (а. с. 37).

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 25 листопада 2024 року № 340 звільнено сержанта ОСОБА_1 з посади навідника 2 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_3 з 25 листопада 2024 року (а. с. 41).

Упродовж 90 днів з дня припинення вказаної діяльності він знову здійснення діяльності, яка уповноважує на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не продовжував та не розпочав.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи військовою посадовою особою, є суб?єктом, на якого поширюється дія цього Закону, а відтак суб`єктом відповідальності за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією адміністративних проступків.

Згідно з абз. 16 ч. 1 ст. 1 Закону № 1700-VII суб?єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов?язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону № 1700-VII особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов?язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно з ч. 7 ст. 45 Закону № 1700-VII суб?єкти декларування з числа військовослужбовців Державної прикордонної служби України, Державної служби спеціального зв?язку та захисту інформації України, Управління державної охорони України, Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, а також поліцейських поліції особливого призначення, які під час дії воєнного стану залучені до ведення бойових дій у порядку, визначеному частиною четвертою статті 24 Закону України "Про Національну поліцію" (крім суб?єктів декларування із числа військовослужбовців, зазначених у пунктах 1-5 цієї частини), зобов?язані подати визначені цією статтею декларації не пізніше 90 календарних днів з дня настання першої з таких обставин - припинення або скасування воєнного стану чи звільнення з військової служби (служби в поліції).

Дія цієї частини не поширюється на суб?єктів декларування з числа військовослужбовців:

1) які проходять військову службу на посадах міністрів, заступників міністрів, керівників центральних та місцевих органів виконавчої влади та їх заступників, на інших посадах в апаратах міністерств, інших центральних та місцевих органів виконавчої влади, органів системи правосуддя або які відряджені на такі посади;

2) ???які входять до складу військово-лікарських комісій, лікарсько-льотних комісій або відряджені до них;

3) які проходять службу у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки або відряджені до них (крім осіб рядового складу підрозділів охорони відповідних центрів);

4) які здійснюють (беруть участь у здійсненні) підготовку, організацію, проведення закупівель товарів, робіт та послуг відповідно до Закону України "Про оборонні закупівлі", Закону України "Про публічні закупівлі" або інших актів законодавства у сфері публічних (оборонних) закупівель, укладення договорів (контрактів), контроль за якістю товарів, робіт та послуг оборонного призначення, у тому числі:

- уповноважені особи у розумінні Закону України "Про публічні закупівлі";

- особи, які входять до складу Міжвідомчої комісії щодо розгляду доцільності застосування процедури закупівлі товарів, робіт і послуг оборонного призначення у єдиного виконавця, якщо вартість закупівлі дорівнює або перевищує 200 мільйонів гривень;

- особи, які входять до складу колегіального органу, що утворюється державним замовником відповідно до Закону України "Про оборонні закупівлі";

- особи, які здійснюють контроль за якістю товарів, робіт і послуг оборонного призначення на всіх етапах їх розроблення, виробництва, модернізації, ремонту та утилізації;

5) на яких поширюється дія статті 52-1 цього Закону.

Суб`єкти декларування, які зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, подають декларації у строки, визначені частинами першою - четвертою цієї статті. Суб`єкти декларування, які зазначені у пункті 5 цієї частини, подають декларації у порядку, встановленому частиною восьмою цієї статті.

Суддею встановлено, що 22 травня 2025 року оперуповноваженим 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України капітаном поліції Філатовою І. О. складено протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 283 щодо ОСОБА_1 .

Відповідно до абз. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» спеціально уповноваженими суб`єктами у сфері протидії корупції є органи Національної поліції.

Згідно з п. п. 3, 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

За письмовим запитом в установленому законом порядку безоплатно одержує від державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб державної форми власності інформацію, необхідну для виконання визначених цим Законом завдань та повноважень поліції, у тому числі стосовно військовополонених, у вигляді та у формі, що зазначені в такому запиті (п. 36 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію»).

Вжиття заходів для виявлення адміністративних правопорушень передбачає, в тому числі, збирання органами поліції у процесуально передбаченому порядку будь-яких фактичних даних - доказів, які могли б вказувати про таке правопорушення.

Приписами ч. 2 ст. 251 КУпАП унормовано, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Статтею 255 КУпАП визначено перелік суб`єктів, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, а саме, мають право складати протоколи за ст. ст. 172-4 172-9, 172-9-2 КУпАП уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції (за винятком правопорушень, вчинених службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище), НАЗК (в частині правопорушень, вчинених службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище).

Перелік службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, наведено у примітках до ст. 51-3, 56 Закону України «Про запобігання корупції».

Закріплені в Законі України «Про Національну поліцію» дискреційні повноваження поліції щодо виявлення адміністративних правопорушень, навіть за наявності встановлених Законом України «Про запобігання корупції» конкретних повноважень НАЗК щодо контролю за дотриманням суб`єктами декларування вимог фінансового контролю, не свідчать про відсутність повноважень в органів поліції на виявлення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Аналогічна позиція міститься у листі НАЗК Голові Національної поліції України від 06 лютого 2019 року № 44-01/8418/19, рішенні Вищої Ради правосуддя від 10 лютого 2021 року у справі № 300/1дп/15-21.

Порядок оформлення в органах Національної поліції України матеріалів про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, встановлено Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року № 1376.

Згідно з п. 6 Положення про Національну поліцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року № 877, передбачено, що Національна поліція для виконання покладених на неї завдань має право одержувати в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та їх посадових осіб, а також громадян їх об`єднань інформацію, документи і матеріали, необхідні для виконання покладених на неї завдань.

Відповідно до п. 1 р. 1 Положення про 7-е управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, затвердженого наказом Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 03 липня 2023 року № 160-п, Управління є структурним підрозділом Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.

Згідно з п. п. 22 - 24 р. III вказаного Положення Управління на території обслуговування, відповідно до покладених на нього завдань, серед іншого, здійснює моніторинг та аналіз стану дотримання антикорупційного законодавства особами, на яких поширюється дія статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», збирання доказів про вчинення корупційних правопорушень та правопорушень, пов`язаних з корупцією; здійснює складання в межах компетенції протоколів про правопорушення, пов`язані з корупцією, направлення їх до суду в установленому законодавством порядку.

Резюмуючи викладене суддя доходить висновку, що працівники 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України є уповноваженими особами на виявлення правопорушень, пов`язаних з корупцією та складання відповідних протоколів, а отже протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 283 складений належною уповноваженою посадовою особою. Те саме стосується доказів, наявних у адміністративних матеріалах.

За протоколом № 283 від 22 травня 2025 року ОСОБА_1 інкриміновано вчинення адміністративного проступку за ч. 1 ст. 172 6 КУпАП.

Частина 1 ст. 172 6 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Приміткою до ст. 172-6 КУпАП встановлено, що суб?єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов?язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суддею встановлено, що ОСОБА_1 25 лютого 2025 року о 18 годині 12 хвилин подав щорічну декларацію за 2021 рік, шляхом заповнення відповідної форми на офіційному вебсайті Національного агентства з питань запобігання корупції.

Покликання на декларацію в Єдиному державному реєстрі осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування: https://public.nazk.gov.ua/documents/793563eb-df8d-44d8-a340-763af15f16fc ( а. с. 42- 49).

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 щорічну декларацію за 2021 рік, (яку відповідно до ч. 7 ст. 45 повинен був подати протягом 90 календарних днів зі звільнення з військової служби) подав 25 лютого 2025 року, тобто несвоєчасно.

Доказів поважності причин пропуску строку, встановленого законом, для подання щорічної декларації за 2021 рік, матеріали справи не містять й ОСОБА_1 не надавались.

На виконання приписів ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 ознак адміністративного проступку, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Виходячи із диспозиції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування є адміністративним правопорушенням, пов`язаним з корупцією, що вчиняється суб`єктом правопорушення, який усвідомлював, що його бездіяльність є порушенням Закону (є протиправною), тягне за собою адміністративну відповідальність, і бажав так чинити, або свідомо допускав, що така бездіяльність призведе до порушення Закону, хоча не бажав його порушувати.

ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді інструктора відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_2 , та розуміючи, що є суб?єктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», беззаперечно був обізнаний щодо свого обов`язку подання у відповідні терміни щорічної декларації, а тому, порушуючи строки подання цих декларацій, достеменно розумів наслідки.

При дослідженні доказів у справі суддею не встановлено, що ці докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, а тому правові підстави для визнання їх недопустими відсутні.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» зазначено, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуально рішення, суддя дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, а саме: ОСОБА_1 , що займав посаду інструктора відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_3 , який згідно з п. п. г п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб?єктом, на якого поширюється дія цього Закону, несвоєчасно, без поважних причин, а саме: 25 лютого 2025 року о 18 годині 12 хвилин, подав щорічну декларацію за 2021 рік, шляхом заповнення відповідної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, не виконавши вимоги ч. 7 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», у зв?язку з чим вчинив адміністративне правопорушення, пов?язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Місцем вчинення адміністративного правопорушення, пов?язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є місце розташування ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки обов?язок, передбачений ч. 1 ст. 45 Закону № 1700-VII, поширювався на ОСОБА_1 , у зв?язку з тим, що він перебуває на посаді інструктора відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Склад правопорушення, передбачений ст. 172-6 КУпАП, є триваючим. Початковим моментом триваючого правопорушення є діяння особи, коли винувата особа не виконує покладеного на неї обов?язку або виконує його неповністю чи неналежним чином. Триваючі правопорушення припиняються виконанням установлених обов?язків.

Часом вчинення адміністративного правопорушення, пов?язаного з корупцією, є 25 лютого 2025 року о 18 годині 12 хвилин, тобто дата та час несвоєчасного подання ОСОБА_1 щорічної декларації за 2021 рік.

Положення статті 38 та інших норм КУпАП зазначають, що законодавець пов?язує початок обчислення строку виявлення правопорушення з моментом, коли встановлено, що у діях особи є склад правопорушення (встановлено правопорушення).

Дії особи, що має право скласти протокол, до моменту складання протоколу можуть свідчити, що виявлені окремі ознаки правопорушення, але факт, що таке діяння містить склад адміністративного правопорушення (встановлено об?єкт, об?єктивну сторону, суб?єкт, суб?єктивну сторону), зазначається тільки при складанні протоколу і саме з дати його складання слід рахувати строк накладання стягнення.

Датою виявлення вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пов?язаного з корупцією, є момент з?ясування всіх необхідних даних і надання пояснення, оскільки лише після їх отримання можливо встановити всі необхідні ознаки складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, тобто дата складання зазначеного протоколу.

Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зауважив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

За довідкою оперуповноваженого 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України капітана поліції ОСОБА_2 вбачається, що станом на 22 травня 2025 року до адміністративної відповідальності за ст. 172-4 172-9 КУпАП ОСОБА_1 не притягувався.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Обираючи вид адміністративного стягнення, суддя враховує приписи ст. 23 КУпАП, якими визначено, що адміністративне стягнення застосовується не тільки з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, й бере до уваги характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 34 КУпАП є щире розкаяння.

Обставин, що обтяжують відповідальність за ст. 35 КУпАП, суддею не встановлено.

Ураховуючи викладене, з метою запобігання вчинення у подальшому нових правопорушень та досягнення мети адміністративного покарання, суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Таким чином, з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір по справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 34, 35, 36, 38, 40-1, 172-6, 245, 279, 280, 283-285, 287 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, який стягнути на користь держави (номер рахунку (ІBAN): UA0020559; код класифікації доходів бюджету: 21081100, отримувач: ГУК Харків обл/СТГ Нова Вод/21081100; код отримувача (ЄДРПОУ): 37874947; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП електронне адміністрування податку).

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок (отримувач: ГУК у м. Києві/м. Київ/ 22030106, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП електронне адміністрування податку), номер рахунку (IBAN) UA 0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Копію постанови протягом трьох днів вручити або вислати особі, щодо якої її винесено.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених ст. 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

В разі несплати штрафу у строк встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП у порядку примусового виконання постанови стягується штраф у подвійному розмірі.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до відповідальності, її законним представником, захисником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Якщо апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку, у разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя І. О. Пархоменко