Справа№464/1356/25
пр.№ 3/464/625/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2025 суддя Сихівського районного суду м. Львова Жила В.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

місце реєстрації: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №128977 від 23.02.2025, який надійшов до суду з УПП у Львівській області ДПП, ОСОБА_1 23.02.2025 близько 20 год. 55 хв. вчинила психологічне домашнє насильство відносно своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , а саме ображала її, принижувала, знімала на камеру мобільного телефону її у ванній кімнаті, чим завдала шкоди її психічному здоров`ю, відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, надала пояснення про те, що з 27.06.2009 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , у якому народилася дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проте, звернулася до суду з позовними заявами про розірвання шлюбу та поділ майна. Вказала, що ОСОБА_3 є військовослужбовцем, який декілька місяців назад повернувся до Львова з іншою жінкою та її двома неповнолітніми дітьми та поселилися в одній з кімнат їх двокімнатної квартири. Після демобілізації ОСОБА_3 та появі в його житті іншої жінки, на жаль, в її адресу почалися постійні погрози, застосування психологічного та фізичного насильства. Він став показувати дочці неважливе ставлення до неї як матері, у присутності дитини нецензурно виражається у її адресу, просить дочку не слухатись її порад стосовно навчання та виховання. Відтак, дивлячись на зневажливе, грубе відношення колишнього чоловіка до неї, дочка почала потурати батькові, закинула навчання, постійно їй грубить, не відвідує школу.

Зазначила, що маючи намір виселити її з квартири, ОСОБА_3 23.02.2025 викликав поліцію з приводу того, що вона нібито відносно нього, його коханки та дочки ОСОБА_4 вчинила домашнє насильство. Ствердила, що жодних дій, які б свідчили про домашнє насильство відносно дочки, вона не вчиняла. Того дня запросила до себе в гості сусідок, з якими вечеряла та пила шампанське. Проте, ОСОБА_3 це не сподобалось та він почав розкидати по квартирі свої військові речі, після чого викликав поліцію. Поліцейським УПП у Львівській області ДПП був складений терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №432853 від 23.02.2025 про те, що вона нібито о 20 год. 55 хв. вчинила стосовного своєї дочки ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме ображала та принижувала її. Аналогічний терміновий заборонний припис було складено щодо неї відносно чоловіка ОСОБА_3 . Вказала, що вона як мати постійно докладає зусиль для забезпечення належного догляду та виховання своєї доньки, уважно стежачи за її оточенням і намагаючись захистити від шкідливого впливу однолітків. Зокрема, вона прагнула обмежити спілкування доньки з старшою за неї подругою, яка впливала на неї негативно, сприяючи розвитку шкідливих звичок та іншого подібного впливу, що призводило до постійних конфліктів між нею та дочкою. Звертає увагу на те, що самостійно здійснює утримання дочки, забезпечуючи її всім необхідним одягом, технікою, харчуванням та лікуванням. Неодноразово лежала з дочкою в лікарні швидкої допомоги через ниркову недостатність, проводила лікування проблемних зубів.

Окрім цього, зазначала, що такі конфлікти між ними за ініціативою чоловіка неодноразово виникали, зокрема, за його ініціативою щодо неї вже складали протокол про адміністративне правопорушення за начебто вчинення домашнього насильства щодо своєї дочки ОСОБА_2 , проте постановою Сихівського районного суду м. Львова від 18.03.2025 провадження в означеній справі було закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

При цьому, саме її чоловік вчиняв щодо ОСОБА_1 домашнє насильство та був притягнутий постановою Сихівського районного суду м. Львова від 13.02.2025 за це до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Окрім цього, стверджувала, ОСОБА_3 притягувався також до кримінальної відповідальності.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_5 пояснив, що ані з протоколу про адміністративне правопорушення, ані з самого змісту заяви чоловіка ОСОБА_1 ОСОБА_3 , яка слугувала приводом для складення протоколу про адміністративне правопорушення, неможливо встановити те, що ОСОБА_1 вчинила відносно своєї дочки ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру. Вважає, що факт конфліктної ситуації між членами родини не може свідчити про психологічне насильство в сім`ї у розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Окрім цього, ним були відібрані пояснення від ОСОБА_6 , яка була класним керівником ОСОБА_2 з 5 до 8 класу у Ліцеї №93 ЛМР, про те, що ОСОБА_7 брала активну участь у житті класу, регулярно відвідувала батьківські збори, цікавилась життям дитини у школі, забезпечувала відвідування навчальних екскурсій, організовувала правильне проведення дитиною вільного часу, моніторила поводження в мережі Інтернет та інформаційну гігієну. Після виявлення у Каміли речовин для електронних сигарет, швидко зреагувала на зауваження і припинила контакти дитини із ймовірними співучасниками паління у школі. ОСОБА_1 перевела Камілу до 9-Б класу в ліцей «Оріяна» Львівської міської ради, що свідчить про оперативне реагування матері на ситуацію та її готовність вжити необхідних заходів для благополуччя доньки та відсторонення її від негативного впливу проблемних однолітків. Вказав, що поліцейський жодним чином не врахував та не надав оцінки тій обставині, що чоловік ОСОБА_1 постійно проживає з іншою жінкою та її дітьми у квартирі, де вона мешкає з дочкою, та дії потерпілого можуть свідчити про намір позбавити ОСОБА_1 житла. Вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.173-2 КУпАП, а тому просив провадження у справі закрити.

Представник органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Синицький Б.П. в судовому засіданні пояснив, що з матеріалів справи не вбачається вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно своєї дочки. Окрім цього, повідомив, що орган опіки та піклування за іншим зверненням вже перевіряв умови проживання неповнолітньої ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , і такі умови визнані задовільними, про підтверджені факти вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства щодо дочки Каміли нічого невідомо.

Заслухавши думку учасників розгляду, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до такого висновку.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до загального визначення адміністративного правопорушення у ст. 9 КУпАП обов`язковою ознакою складу правопорушення є вчинення особою певної дії або її бездіяльність, які згідно з ст. 256 КУпАП мають бути конкретно визначені у протоколі.

З`ясовуючи вказані обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Частиною 2 ст. 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 цього Закону психологічним насильством є форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Крім цього, психологічне насильство полягає у діяннях, спрямованих на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Отже, насильство в сім`ї, у розумінні ст. 173-2 КУпАП, є адміністративним правопорушенням, з матеріальним складом, оскільки таке потребує наявності не тільки певного діяння, але й спричинення або загрози завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 23.02.2025 близько 20 год. 55 хв. вчинила психологічне домашнє насильство відносно своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , а саме ображала її, принижувала, знімала на камеру мобільного телефону її у ванній кімнаті, чим завдала шкоди її психічному здоров`ю. Відповідно до форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 23.02.2025, рівень небезпеки кривдника ОСОБА_1 визначено як високий.

Разом з тим, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які є сусідами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , дали показання про те, що ввечері 23.02.2025 перебували за місцем проживання ОСОБА_1 та пили шампанське. Зазначили, що коли вони зайшли у квартиру, то ОСОБА_10 разом зі своєю коханкою та дочкою сиділи за столом, вечеряли та розпивали алкоголь, а вони сіли за інший стіл. Ствердили, що ОСОБА_1 не ображала свою дочку, не принижувала її та не знімала на камеру мобільного телефону, коли та перебувала у ванній кімнаті.

Допитаний як свідок інспектор взводу №2 роти №2 батальйону №1 УПП у Львівської області Голубець Ю.І. надав показання про те, що ввечері 23.02.2025 приїхав на виклик ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , останній повідомив, що ОСОБА_1 відносно своєї дочки вчинила домашнє насильство психологічного характеру, а саме ображала її, принижувала, знімала на камеру мобільного телефону дитину у ванній кімнаті, чим завдала шкоди її психічному здоров`ю. З приводу цього він опитав ОСОБА_1 , потерпілу ОСОБА_11 , та батька потерпілої ОСОБА_3 , від інших осіб, які на той момент були присутні у квартирі, пояснення не брав. Не заперечив, що протокол складено ним зі слів потерпілої та її батька.

Потерпіла ОСОБА_2 на розгляд справи повторно не з`явилася, належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи, та не підтвердила обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Надаючи оцінку поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та письмовим поясненням потерпілої, а також враховуючи показання свідків, приходжу до висновку, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 існує конфлікт з приводу спільного проживання у квартирі, що виключає при цьому ознаки домашнього насильства. Жодних доказів, окрім протоколу, складеного зі слів потерпілої та її батька, щодо вчинення ОСОБА_1 відносно неповнолітньої ОСОБА_2 домашнього насильства психологічного характеру матеріали справи не містять.

Таким чином, в ході розгляду справи не встановлено існування належних та допустимих доказів, які б підтверджували вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства у формі психологічного насильства щодо неповнолітньої ОСОБА_2 за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення обставин.

З огляду на зазначене, прихожу до переконання, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись статтями 173-2, 245, 247, 251, 283-287 КУпАП,

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Львівського апеляційного суду. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Володимир ЖИЛА