Справа№464/1358/25
пр.№ 3/464/626/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2025 суддя Сихівського районного суду м. Львова Жила В.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

місце реєстрації: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №128976 від 23.02.2025, який надійшов до суду з УПП у Львівській області ДПП, ОСОБА_1 23.02.2025 близько 20 год. 55 хв. вчинила психологічне домашнє насильство відносно чоловіка ОСОБА_2 , а саме ображала його як військового, принижувала, виганяла з квартири, чим завдала шкоди його психічному здоров`ю, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, надала пояснення про те, що з 27.06.2009 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , у якому народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проте, звернулася до суду з позовними заявами про розірвання шлюбу та поділ майна. Вказала, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем, який декілька місяців назад повернувся до Львова з іншою жінкою та її двома неповнолітніми дітьми та поселилися в одній з кімнат їх двокімнатної квартири. Після демобілізації ОСОБА_2 та появі в його житті іншої жінки, на жаль, в її адресу почалися постійні погрози, застосування психологічного та фізичного насильства. Він став показувати дочці неважливе ставлення до неї як матері, у присутності дитини нецензурно виражається у її адресу, просить дочку не слухатись її порад стосовно навчання та виховання. Відтак, дивлячись на зневажливе, грубе відношення колишнього чоловіка до неї, дочка почала потурати батькові, закинула навчання, постійно їй грубить, не відвідує школу.

Зазначила, що маючи намір виселити її з квартири, ОСОБА_2 23.02.2025 викликав поліцію з приводу того, що вона нібито відносно нього, його коханки та їх дочки ОСОБА_4 вчинила домашнє насильство. Ствердила, що жодних дій, які б свідчили про домашнє насильство, вона не вчиняла. Того дня запросила до себе в гості сусідок, з якими вечеряла та пила шампанське. Проте, ОСОБА_2 це не сподобалось та він почав розкидати по квартирі свої військові речі, після чого викликав поліцію. Поліцейським УПП у Львівській області ДПП був складений терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №432854 від 23.02.2025 про те, що вона нібито о 20 год. 55 хв. вчинила домашнє насильство стосовного свого чоловіка ОСОБА_2 психологічного характеру, а саме ображала та принижувала його. Аналогічний терміновий заборонний припис було складено щодо неї відносно дочки ОСОБА_3 . Після цього її вивели в домашньому одязі з квартири і сказали, що вона не має права заходити до неї 5 діб, а тому була змушена ночувати без речей та засобів існування у родичів.

Окрім цього, зазначала, що саме її чоловік вчиняв щодо неї домашнє насильство та був притягнутий постановою Сихівського районного суду м. Львова від 13.02.2025 за це до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Окрім цього, стверджувала, ОСОБА_2 притягувався також до кримінальної відповідальності.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_5 пояснив, що дійсно між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наявний конфлікт, проте такий, за відсутності доказів на підтвердження завдання чи можливого завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілого, не охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Вказав, що поліцейський жодним чином не врахував та не надав оцінки тій обставині, що потерпілий постійно проживає з іншою жінкою та її дітьми у квартирі, де також мешкає його дружина та дочка, та дії потерпілого можуть свідчити про намір позбавити ОСОБА_1 житла. Вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а тому просив провадження у справі закрити.

Потерпілий ОСОБА_2 під час розгляду справи надав пояснення про те, що 23.02.2025 викликав поліцію, оскільки ОСОБА_1 , будучи зі своїми гостями, ображала його як військового, зокрема, сказала те, що який він військовий, військові знаходяться на сході та беруть участь у бойових діях, а не сидять вдома. Зазначив, що він збирав свої військові речі, оскільки після реабілітації має намір повернутися в зону бойових дій. Ствердив, що такими діями вона завдала шкоди його психічному здоров`ю. Окрім цього, того вечора ОСОБА_1 ображала також їх дочку.

Заслухавши думку учасників розгляду, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до такого висновку.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до загального визначення адміністративного правопорушення у ст. 9 КУпАП обов`язковою ознакою складу правопорушення є вчинення особою певної дії або її бездіяльність, які згідно з ст. 256 КУпАП мають бути конкретно визначені у протоколі.

З`ясовуючи вказані обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 цього Закону психологічним насильством є форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Крім цього, психологічне насильство полягає у діяннях, спрямованих на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Отже, насильство в сім`ї, у розумінні ст. 173-2 КУпАП, є адміністративним правопорушенням, з матеріальним складом, оскільки таке потребує наявності не тільки певного діяння, але й спричинення або загрози завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 23.02.2025 близько 20 год. 55 хв. вчинила психологічне домашнє насильство відносно чоловіка ОСОБА_2 , а саме ображала його як військового, принижувала, виганяла з квартири, чим завдала шкоди його психічному здоров`ю.

Відповідно до форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 23.02.2025, рівень небезпеки кривдника ОСОБА_1 визначено як високий.

Разом з тим, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які є сусідами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , дали показання про те, що ввечері 23.02.2025 перебували за місцем проживання ОСОБА_1 та пили шампанське. Зазначили, що коли вони зайшли у квартиру, то ОСОБА_8 разом зі своєю коханкою та дочкою сиділи за столом, вечеряли та розпивали алкоголь, а вони сіли за інший стіл. Ствердили, що ОСОБА_1 не ображала ОСОБА_2 , останній почав розкидати свої військові речі в квартирі, після чого викликав поліцію.

Допитаний як свідок інспектор взводу №2 роти №2 батальйону №1 УПП у Львівської області Голубець Ю.І. надав показання про те, що ввечері 23.02.2025 приїхав на виклик ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , останній повідомив, що ОСОБА_1 відносно нього вчинила домашнє насильство психологічного характеру, а саме ображала його як військового, принижувала та виганяла з квартири. З приводу цього він опитав ОСОБА_1 та потерпілого, від інших осіб, які на той момент були присутні у квартирі, пояснення не брав. Не заперечив, що протокол складено ним зі слів потерпілого.

Надаючи оцінку поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та потерпілого, а також враховуючи показання свідків, приходжу до висновку, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує конфлікт з приводу спільного проживання у квартирі, що виключає при цьому ознаки домашнього насильства. Жодних доказів, окрім протоколу, складеного зі слів потерпілого, щодо вчинення ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 домашнього насильства психологічного характеру, а саме те, що вона ображала його як військового, принижувала та виганяла з квартири, матеріали справи не містять.

Окрім цього, надані потерпілим пояснення не узгоджуються з показаннями допитаних у ході розгляду справи свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Потерпілий за неодноразовими викликами суду на розгляд справи з`явився лише один раз 19.03.2025, а вподальшому не з`являвся, клопотань щодо допиту в якості свідків інших осіб, у тому числі дочки, які були присутні під час виникнення конфлікту, не заявляв.

Також в матеріалах справи відсутні належні та достовірні докази про те, що під час конфлікту ОСОБА_1 діяла з умислом спричинити ОСОБА_2 емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, а відтак завдати шкоди його психічному здоров`ю.

Крім того, однією з обов`язкових ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є настання наслідків у виді спричинення потерпілому фізичного болю, страждань, емоційної невпевненості, або завдання шкоди фізичному здоров`ю особи. Разом із тим, матеріали справи не містять відомостей про спричинення діями ОСОБА_1 будь-яких наслідків для потерпілого, а також доказів, які б підтвердили заподіяння шкоди психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, в ході розгляду справи не встановлено існування належних та допустимих доказів, які б підтверджували вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства у формі психологічного насильства щодо ОСОБА_2 за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення обставин.

З огляду на зазначене, прихожу до переконання, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись статтями 173-2, 245, 247, 251, 283-287 КУпАП,

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_9 закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Львівського апеляційного суду. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Володимир ЖИЛА