Єдиний унікальний номер: 378/626/25
Провадження № 3/378/219/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2025 року селище Ставище

Суддя Ставищенського районного суду Київської області Марущак Н. М., за участю прокурора Заритова С. В., розглянувши матеріали, які надійшли від Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, жительки АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , припинивши з 15.09.2023 діяльність на посаді головного спеціаліста відділу рухомого майна управління менеджменту власності Департаменту майна та ресурсів Міністерства внутрішніх справ України, маючи 9 ранг державного службовця в межах категорії «В» посад державної служби та будучи суб`єктом відповідальності відповідно до підпункту «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі Закон № 1700-VII) та Примітки до ст. 172-6 КУпАП за правопорушення, пов`язане з корупцією, як особа яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, в порушення абзацу другого ч. 2 ст. 45 Закону № 1700-VII несвоєчасно без поважних причин подала 27.04.2024 о 18 год. 09 хв. шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Прокурор Заритов С. В. в судовому засіданні підтримав складений щодо ОСОБА_1 протокол та просив визнати її винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, подав письмовий висновок у справі.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП визнала, суду пояснила, що дійсно несвоєчасно подала декларацію за 2023 рік як особа, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, фактично подала вказану декларацію 27.04.2024, зазначивши, що забула про відновлення декларування та необхідність подати декларацію, оскільки хворіла, в січні та кінці березня 2024 перебувала на стаціонарному лікуванні.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку прокурора Заритова С. В., дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, обов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП). Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про державну службу» державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну службу» державний службовець зобов`язаний додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції.

Згідно зі ст. 1 Закону № 1700-VII державний орган - орган державної влади, в тому числі колегіальний державний орган, інший суб`єкт публічного права, незалежно від наявності статусу юридичної особи, якому згідно із законодавством надані повноваження здійснювати від імені держави владні управлінські функції, юрисдикція якого поширюється на всю територію України або на окрему адміністративно-територіальну одиницю.

Згідно пункту 3 частини 2 статті 6 Закону України «Про державну службу», інші посади державної служби, не віднесені до категорії «А» і «Б» віднесено до посад категорії «В» державної служби.

За частиною першою статті 172-6 КУпАП відповідальність настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

У примітці до статті 172-6 КУпАП зазначено, що суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

З урахуванням викладеного ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за порушення вимог фінансового контролю.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

12.10.2023 року набрав чинності Закон України № 3384-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», яким відновлено обов`язок подання декларацій суб`єктів, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Тобто, у ОСОБА_1 , виник обов`язок подати декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік упродовж часу з 00:00 год. 01.01.2024 по 23:59 год. 31.03.2024.

Однак, ОСОБА_1 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік лише 27.04.2024 о 18 год. 09 хв., тобто несвоєчасно, що встановлено відповідно до відкритих загальнодоступних даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Таким чином, у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений частиною першою статті 172-6 КУпАП, що підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами, а саме:

- протоколом про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності від 17.04.2025 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП № 62 (а. с. 4 - 13),

- поясненнями ОСОБА_1 в суді та її письмовими поясненнями від 18.03.2025 (а. с. 41-44), згідно яких вона визнала порушення встановлених ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» вимог фінансового контролю, зазначивши, що забула про відновлення декларування та необхідність подати декларацію, оскільки хворіла, в січні та кінці березня 2024 року перебувала на стаціонарному лікуванні,

- рапортами головного оперуповноваженого інспектора відділу документування адміністративних корупційних правопорушень управління запобігання адміністративній корупції Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України Топчія А. від 27.02.2025 та від 17.04.2025 (а. с. 14-15, 22),

- витягом з наказу МВС від 04.04.2023 № 536 про призначення ОСОБА_1 на посаду головного спеціаліста відділу рухомого майна управління менеджменту власності Департаменту майна та ресурсів МВС України, із збереженням 9 рангу державного службовця (а. с. 27),

- наказом МВС від 13.09.2023 № 1305о/с, яким ОСОБА_1 державного службовця 9 рангу, головного спеціаліста відділу рухомого майна управління менеджменту власності Департаменту майна та ресурсів Міністерства внутрішніх справ України звільнено згідно з п. 3 ч. 1 ст. 83, ч. 2 ст. 86 Закону України «Про державну службу» (за угодою сторін) та припинено державну службу з 15.09.2023 (а. с. 28, 29),

- заявою ОСОБА_1 від 05.09.2023 на звільнення з займаної посади за угодою сторін з 15.09.2023 (а. с. 30),

- формою інструктажу з основних положень ЗУ "Про запобіганню корупції", з якою ОСОБА_1 ознайомилась та особисто підписала 30.08.2022 (а. с. 31),

- посадовою інструкцією головного спеціаліста відділу рухомого майна управління менеджменту власності Департаменту майна та ресурсів МВС України, з якою ОСОБА_1 ознайомилась та особисто підписала 04.04.2023 (а. с. 32-34),

- витягом з публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій (а. с. 16 -21) та послідовністю дій ОСОБА_1 , як користувача Єдиного державного реєстру декларацій осіб. уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. стосовно ОСОБА_1 (а. с. 50 - 53), відповідно до яких остання декларацію особи, яка припинила діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік подала 27.04.2024.

Винуватість ОСОБА_1 у вчинені інкримінованого правопорушення за вказаних в протоколі обставин підтверджується вищевказаними дослідженими у суді доказами, які у своїй сукупності є достатніми, допустимими, узгодженими між собою,

Ураховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , щире каяття, суд дійшов висновку, що до неї необхідно застосувати адміністративне стягнення у межах санкції частини першої статті 172-6 КУпАП у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Згідно із статтею 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення судовий збір у провадженні про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.

На підстави викладеного, керуючись статтями 9, 40-1, ч. 1 ст. 172-6, ст. ст. 251, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, і застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок до спеціального фонду Державного бюджету України.

Роз`яснити, що штраф, відповідно до ст. 307 КУпАП має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника згідно з ч. 2 ст. 308 КУпАП стягується подвійний розмір штрафу, який визначений у відповідній статті КУпАП та зазначений у постанові про стягнення штрафу.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Ставищенський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Термін пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Суддя Н. М. Марущак