Справа № 358/927/25 Провадження № 3/358/436/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 року м. Богуслав

Суддя Богуславського районного суду Київської області Романенко К.С., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №2 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області (м. Богуслав) про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Константинівка, Липовецького району Вінницької області, місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , особа пенсійного віку, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 20.02.1998 Богуславським РВ ГУ МВС України в Київській області, якому у відповідності зі ст. 268 КпАП України роз`яснені його права, -

за статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

06.06.2025 до Богуславського районного суду Київської області надійшли матеріали справ про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, які передані у провадження судді Романенко К.С.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 098198 від 05.06.2025, вбачається, що «22.05.2025 року гр. ОСОБА_1 вчинив сварку з гр. ОСОБА_2 , в ході якої ображав її нецензурною лайкою в громадському місці, внаслідок чого порушував громадських порядок та спокій громадян», за що відповідальність передбачена ст. 173 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 098199 від 05.06.2025, вбачається, що «23.05.2025 року близько 08.20 год. гр. ОСОБА_1 поблизу магазину «АТБ-Маркет», що в м. Богуслав, вул. Заросянська, ображав нецензурною лайкою та безпідставно звинувачував в крадіжці грошей, внаслідок чого порушував громадський спокій та порядок», за що відповідальність передбачена ст. 173 КУпАП.

Особа, щодо якої складеного протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечив факт вчинення ним 22 та 23 травня 2025 року дрібного хуліганства пояснивши, що з ОСОБА_2 вони сусіди, і вона часто звертається до нього за допомогою по господарству, яку він їй завжди надає, оскільки вона проживає сама. 22.05.2025 він взагалі не спілкувався з сусідкою ОСОБА_3 , а 23.05.2025 він дійсно зустрів ОСОБА_4 біля магазину АТБ та сказав, щоб вона віддала гроші, які позичала. Ніякого хуліганства не вчиняв. Також ОСОБА_1 просив об`єднати справу в одне провадження та закрити справу за відсутністю складу правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали вищевказаних адміністративних справ, клопотання про об`єднання справ, суд дійшов наступних висновків.

Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Пунктом 2.22 Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року №173 визначено, що у разі об`єднання судових справ в одну їй присвоюється єдиний унікальний номер тієї з об`єднаних справ (матеріалів), яка надійшла до суду першою. Відповідно до ухвали суду вноситься інформація в АСДС під номером об`єднаної справи та відмітки про об`єднання справ із зазначенням номера нової судової справи.

Судом встановлено, що вищевказані адміністративні справи складені відносно однієї особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тобто щодо ОСОБА_1 та те, що дані справи розглядає суддя Романенко К.С., тому вважаю за необхідне об`єднати ці справи у одне провадження, присвоївши об`єднаній справі єдиний унікальний номер справи №358/927/25, провадження №3/358/436/25, відповідно до нумерації провадження, яке надійшло до суду раніше.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, під час розгляду справи, законодавець покладає на суд обов`язок, обумовлений з`ясуванням істотних обставин справи, перелік яких регламентовано законом, які слугують правовими підставами (підґрунтям) для прийняття рішення про визнання особи винуватою у скоєнні інкримінованого правопорушення та застосування до неї заходу державного примусу у вигляді накладення стягнення.

За приписами ст.ст. 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документа Склад адміністративного правопорушення - це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.

Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування відносно неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення у виді штрафу.

У сенсі положень ст. 173 КУпАП дрібне хуліганство відноситься до правопорушень, які посягають на громадський порядок. Поняття «дрібне хуліганство» - це нецензурна лайка в громадських місцях, образливе приставання до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, якщо вони за своїм характером не тягнуть застосування заходів кримінального покарання. Дрібне хуліганство характеризується наявністю умислу - особа, яка скоїла дрібне хуліганство, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок, і бажає чи свідомо допускає вияв неповаги до суспільства.

Безпосереднім об`єктом охорони за ст. 173 КУпАП є громадський порядок.

Для визначення поняття громадський порядок суд виходить із загальноприйнятого тлумачення цього поняття та встановленої судової практики про те, що громадський порядок - це стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством, зокрема із використанням травмуючих властивостей таких предметів, як вогнепальна зброя, і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку. Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого даною статтею, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме громадське місце, яке дістало законодавче визначення як населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу. До таких місць можна віднести під`їзди житлових будинків, підземні переходи, ліфти, таксофони, заклади охорони здоров`я, навчальні та освітньо-виховні заклади, дитячі майданчики, спортивні майданчики та приміщення закритих спортивних споруд, громадський транспорт; стадіони, приміщення відкритих та закритих спортивних споруд, заклади громадського харчування, приміщення закладів культури, приміщення органів державної влади та органів місцевого самоврядування, інших державних установ; приміщення підприємств, установ та організацій всіх форм власності.

Громадське місце - частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони. Зокрема, громадським місцем є ліфт, таксофон, приміщення та територія закладів охорони здоров`я, навчальних закладів, дитячих майданчиків, спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, закладів фізичної культури і спорту, під`їзди житлових будинків, підземні переходи, транспорт загального користування, що використовується для перевезення пасажирів, приміщення закладів ресторанного господарства, об`єктів культурного призначення, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, інших державних установ, стаціонарно обладнані зупинки маршрутних транспортних засобів, приміщення підприємств, установ та організацій усіх форм власності, готелів та аналогічних засобів розміщення громадян, гуртожитків, аеропортів та на вокзалів.

Таким чином, громадське місце є публічним і знаходиться у вільному доступі для необмеженого кола осіб, незалежно від соціальної, групової чи іншої належності й без будь-яких спеціальних дозволів.

Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.

Хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності. Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, безпричинно, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою.

Судом у судовому засіданні встановлені наступні обставини.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 098198 від 05.06.2025 вбачається, що 22.05.2025 року гр. ОСОБА_1 вчинив сварку з гр. ОСОБА_2 , в ході якої ображав її нецензурною лайкою в громадському місці, внаслідок чого порушував громадських порядок та спокій громадян».

З протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, подану ОСОБА_2 22.05.2025 та письмових пояснень ОСОБА_2 від 22.05.2025 вбачається, що ОСОБА_2 просить прийняти міри до ОСОБА_1 , якому вона винна кошти в розмірі 1300 грн., який 22.05.2025 погрожував їй фізичною розправою, ображав нецензурною лайкою та пропонував вступити з ним в статевий акт.

З протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, подану ОСОБА_2 23.05.2025 та письмових пояснень ОСОБА_2 від 23.05.2025 вбачається, що ОСОБА_2 просить прийняти міри до ОСОБА_1 , який поблизу магазину «АТБ-Маркет» висловлювався в адресу заявниці нецензурними словами та безпричинно звинувачував її у крадіжці грошей.

Дослідивши усі долучені до матеріалів справи докази в сукупності, суд вважає, що ними не підтверджено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відтак, тягар доказування на предмет доведеності достатності доказів винуватості ОСОБА_1 у скоєні інкримінованого адміністративного правопорушення покладено на особу, що складала протокол про адміністративне правопорушення, тобто поліцейських.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Відповідно до пп.6 п.9 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 06.11.2015 року №1376, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

Проте, у протоколах про адміністративні правопорушення в повній мірі не зазначено місця та дати вчинення адміністративного правопорушення, а саме, у протоколі серії ВАД №098198 не зазначено часу та місця вчинення адміністративного правопорушення, а в протоколі серії ВАД № 098199 не зазначено суті адміністративного правопорушення, тобто відносно кого ОСОБА_1 вчиняв протиправні дії.

Таким чином, протоколи про адміністративні правопорушення не відповідають наведеним вимогам закону та є перешкодою для розгляду адміністративної справи по суті.

Водночас суд зауважує, що протоколи про адміністративні правопорушення самі по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Отже, у матеріалах справи відсутні будь-які докази умисного порушення ОСОБА_1 громадського порядку і спокою громадян. Зміст висунутого звинувачення, сформульований у протоколах про адміністративне правопорушення не доведений належними доказами, визначеними ст. 251 КУпАП та не відповідає вимогам Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 06.11.2015 року №1376.

Окрім цього, суд зауважує, що характер конфлікту, який виник між вказаними вище особами, наявність якого не заперечується ОСОБА_1 через позичку коштів, дає підстави дійти висновку про те, що він виник не у сфері громадського порядку і не стосується суспільних відносин, які охороняються ст. 173 КУпАП, а за своєю правовою природою є побутовим (приватним), оскільки виник на ґрунті особистих неприязних взаємовідносин між сусідами, які проживають на одній вулиці, спілкуються між собою на побутовому рівні.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 року, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.98 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно приписів статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що наявні у справі докази, які безпосередньо дослідженні у судовому засіданні, не підтверджують факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі ст.ст.36, 173, п.1 ст.247, 251, п.3 ст.284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Об`єднати в одне провадження справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а саме:

за ст.173 КУпАП - справа №358/927/25, провадження №3/358/436/25;

за ст.173 КУпАП - справа №358/928/25, провадження №3/358/437/25;

присвоївши об`єднаній справі єдиний унікальний номер справи №358/927/25, провадження №3/358/436/25, відповідно до нумерації провадження, яке надійшло раніше.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, закрити з підстав передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського о апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Головуючий: суддя К. С. Романенко