ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2025 року Кривий Ріг

23.05.2025р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області Залізняк Р.М. при секретарі судового засідання Нікітюк В.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та апеляційну скаргу захисника Доброреза В.В. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20.12.2024р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає в АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік

за участю захисника (в режимі ВКЗ) ОСОБА_2

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постанову суду першої інстанції оскаржено захисником Доброрезом В.В. та у зв`язку із поданням апеляційної скарги за межами строку на апеляційне оскарження заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

В обґрунтування поданого клопотання захисник вказав, що ОСОБА_1 особистої участі у розгляді справ не приймав, є військовослужбовцем, оскаржувану постанову в межах строку на її апеляційне ображення не отримував. Оскаржувана постанова отримана на стороною захисту 06.01.2025р. у системі «Електронний суд».

Суд апеляційної інстанції дослідивши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції вважає причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції поважними, строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

В апеляційній скарзі захисник Доброрез В.В.:

- зазначає, що ОСОБА_1 не визнає себе винуватим, оскаржувана постанова щодо нього внесена із порушенням норм матеріального та процесуального права;

- вказує, що відеозапис з нагрудних бодікамер працівників поліції не є безперервним, та його не можна визнати належним та допустимим доказом, оригінал відеозапису відсутній, матеріали містять лише копію відеозапису, зафіксовану на диску, у протоколі не зазначено технічні пристрої на які вівся відеозапис, неможливо встановити події, що відбувалися, коли відеозапис не вівся;

- вважає, що відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не можна приймати до уваги, оскільки вони не підтверджені доказами, тому він не може бути підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності;

- вважає, що оскаржувана постанова суду першої інстанції постановлена із порушенням сталої практики ЄСПЛ, принципу «плодів отруйного дерева», приписів ЄКПЛ, ст. 62 Конституції України, ст.ст. 7, 251, 254, 266 КУпАП;

- прохає оскаржувану постанову скасувати за відсутністю в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доводи захисника Доброреза В.В., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення за таких підстав.

Судом першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 18.06.2024р., приблизно о 23:07год., біля буд. № 138 по вул. Центральній в м. Краматорську Донецька область керував автомобілем «Hyundai Santa», р/н НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови). Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В обґрунтування свого висновку про винуватість ОСОБА_1 суд першої інстанції поклав протокол про адміністративне правопорушення, рапорт, відеозапис.

Суд першої інстанції після дослідження сукупності матеріалів справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно з якою передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 погоджується із висновками суду про визнання його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини справи, вирішив їх в точній відповідності із законом, повно та всебічно дослідив та оцінив наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 утворила саме його відмова від огляду на стан сп`яніння, що є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України. Вказана обставина достатньо повно зафіксована матеріалами справи та не викликає сумніву у своєї достовірності.

Судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис, долучений до матеріалів справи, яким беззаперечно підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, та процедуру його огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до матеріалів відеозапису ОСОБА_1 висловив згоду проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, проте він, з 23:22год., всупереч детальному роз`ясненню працівником поліції порядку продуття газоаналізатора, протягом двох хвилин вчиняв дії, які унеможливлювали проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора. На пропозицію проходження огляду у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 погоджувався проте, така згода не супроводжувалася відповідними діями з його боку, а саме, на пропозицію працівників поліції до службового автомобіля ОСОБА_1 не сідав, томі висловлену згоду слід вважати лише як затягування часу.

Після чого, всупереч належної поведінки працівників поліції, що підтверджено відеозаписом, ОСОБА_1 безпідставно став заявляти про тиск на нього.

З урахуванням наведеного вище суд апеляційної інстанції вважає висновки суду першої інстанції правильними, а наведені в оскаржуваній постанові мотиви, які покладені в обґрунтування прийнятого рішення щодо визнання винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП такими, що відповідають вимогам ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги захисника, що ОСОБА_1 не визнає себе винуватим, оскаржувана постанова щодо нього внесена із порушенням норм матеріального та процесуального права є неспроможними з урахуванням викладених вище висновків суду апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги захисника, що відеозапис з нагрудних бодікамер працівників поліції не є безперервним, та його не можна визнати належним та допустимим доказом, оригінал відеозапису відсутній, матеріали містять лише копію відеозапису, зафіксовану на диску, у протоколі не зазначено технічні пристрої на які вівся відеозапис, неможливо встановити події, що відбувалися, коли відеозапис не вівся, також є неспроможними, оскільки відповідно до вимог ст. 266 КУпАП на відеозапис застосовується лише під час огляду водія на стан сп`яніння. Застосування відеозапису в інших цілях у справі про адміністративне правопорушення не містить обов`язкової вимоги, а отже його тривалість не має визначального характеру для розгляду справи про адміністративне правопорушення даної категорії.

Доводи апеляційної скарги, що відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не можна приймати до уваги, оскільки вони не підтверджені доказами, тому він не може бути підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності також, не мають під собою підґрунтя, оскільки складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення, та в силу положень ст. 251 КУпАП є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, по що неодноразово наголошувалось у численних рішеннях сформованої правової позиції Верховного Суду.

Враховуючи викладене вище також є неспроможними, що оскаржувана постанова суду першої інстанції постановлена із порушенням сталої практики ЄСПЛ, принципу «плодів отруйного дерева», приписів ЄКПЛ, ст. 62 Конституції України, ст.ст. 7, 251, 254, 266 КУпАП, підстави для її скасування із закриттям провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не встановлені.

Постанова суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, вмотивованим та справедливим судовим рішенням.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Клопотання захисника Доброреза Віталія Вікторовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20.12.2024р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік задовольнити, строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції поновити.

Апеляційну скаргу захисника Доброреза Віталія Вікторовича на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20.12.2024р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровської області від 20.12.2024р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя