ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/3611/25

Номер провадження 3/495/1266/2025

02 червня 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Топалова А.Л., розглянувши матеріали, які надійшли від відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 », інспектора прикордонної служби 3 категорії, за ч.2 ст. 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

21 травня 2025 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшов протокол про вчинення військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ПдРУ № 295326 від 21 травня 2025 року ОСОБА_1 ставиться в провину вчинення адмінправопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП з таким формулюванням: «За результатами службового розслідування відповідно до наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону №785 АГ від 20.05.2025 встановлено факт порушення молодшим сержантом ОСОБА_1 правил несення прикордонної служби в прикордонному наряді «Чатовий», а саме пункту 8 глави 5 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1261 від 19.10.2015 в частині не допустити на території об`єкта сторонніх осіб і нікого не випускати з його території без дозволу начальника підрозділу охорони кордону та його заступників, старшого зміни прикордонних нарядів або чергового підрозділу».

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що з 00.00 год. до 04.00 год. 08 травня 2025 року він разом з сержантом ОСОБА_2 ніс службу у складі прикордонного наряду «Чатовий». У їх обов`язки входив обхід території прикордонного містечка. Обхід вони здійснювали належним чином. Приблизно в 01.30 розпочались пошуки одного з мобілізованих військовослужбовців штаб-сержантом ОСОБА_3 та іншими офіцерами. Від них він дізнався, що самовільно залишив військову частину один з новоприбулих мобілізованих (в подальшому почув, що його прізвище ОСОБА_4 ). Однак ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 нікого не бачили, ситуація була спокійною, військовослужбовці за межі будівлі не виходили, територія контролювалась згідно з визначеним маршрутом, відхилень не допускали. Мобілізованих військовослужбовців перед заступанням в наряд та під час несення служби в наряді вони не бачили. Коли саме та яким шляхом міг втекти мобілізований ОСОБА_4 , йому не відомо. Керівництво повідомило, що СЗЧ мобілізованого ОСОБА_5 мало місце саме під час його зміни як вартового, тому він у протоколі визнав свою вину, однак жодних порушень несення служби не допускав. Військове містечко обладнане камерами відеоспостереження.

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

До протоколу про амінправопорушення як доказ додано матеріали службового розслідування.

При вивченні вказаних матеріалів встановлено, що під час службового розслідування точний час вчинення самовільного залишення військової частини мобілізованим ОСОБА_6 встановлено не було.

Так, згідно доданих до матеріалів службового розслідування пояснень начальника відділення інспекторів прикордонної служби старшого лейтенанта ОСОБА_7 , який з 21.00 год. 07.05.2025 до 09.00 год. 08.05.2025 ніс службу у складі прикордонного наряду як старший зміни, у період з 21.40 год. по 22.00 год. 07 травня 2025 року він провів вечірню перевірку особового складу зі списком, під час якої усі мобілізовані військовослужбовці були наявні. Контрольну перевірку наявності мобілізованих військовослужбовців він провів приблизно о 02.00 год. 08 травня 2025 року та виявив відсутність мобілізованого ОСОБА_6 . При цьому чатові ОСОБА_1 та ОСОБА_8 пояснили, що під час несення служби пересування військовослужбовців за межі будівлі не бачили. Аналогічні пояснення надав інспектор прикордонної служби 2 категорії черговий відділення управління службою штаб-сержант ОСОБА_9 .

При проведеннні службового розслідування чатовий ОСОБА_8 надав пояснення, аналогічні поясненням ОСОБА_1 , повідомив, що ніс службу за маршрутом, переміщення військовослужбовців по території та за територію військового містечка не бачив. В наряді як чатовий перебував з 00.00 до 04.00 год 08.05.2025 року.

Отже, службовим розслідування підтверджено, що факт самовільного залишення військової частини мобілізованим ОСОБА_6 був виявлений приблизно в 02.00 год. 08.05.2025 року під час несення зміни чатовим ОСОБА_1 , який заступив чатовим в 00.00 год 08.05.2025 року.

Попередній наряд чатових ніс службу з 20.00 год. до 24.00 07.05.2025 року, їх пояснень до матеріалів службового розслідування не долучено.

Даних щодо вивчення відеозаписів камер відеоспостереження військової частини з метою встановлення часу та способу самовільного залишення військової частини ОСОБА_6 матеріали службового розслідування не містять; відеозапис з камер спостереження до протоколу про адмінправопорушення серії ПдРУ № 295326 від 21 травня 2025 року не долучений.

Отже, судом встановлено, що востаннє наявність мобілізованого ОСОБА_6 у військовій частині була зафіксована у період з 21.40 до 22.00 год. 07 травня 2025 року. Вчинення ОСОБА_6 самовільного залишення військової частини виявлене о 02.00 год. 08 травня 2025 року.

Відтак, самовільне залишення частини військовослужбовцем ОСОБА_6 мало місце у період з 22.00 год. 07.05.2025 до 02.00 год. 08.05.2025, могло відбутись як під час несення служби чатовим ОСОБА_1 , так і під час несення служби попереднього чатового наряду у період з 22.00 до 24.00 год.

Під час проведення службового розслідування період часу з 22.00 до 24.00 год 07 травня 2025 року не досліджувався, точний час вчинення самовільного залишення військової частини ОСОБА_6 не встановлений.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Виходячи зі змісту ст. 62 Конституції України, принцип презумпції невинуватості особи полягає в тому, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом». Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-18 КУпАП, не доведена належними, допустимими та достовірними доказами.

За таких обставин, провадження у адміністративній справі стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-18 КУпАП

Керуючись ст. ст. 27,33-35, 172-18, 247, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Анна ТОПАЛОВА