КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року Суддя Київського апеляційного суду Шебуєва В.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Цимейко Ганни Олегівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 ,на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 05 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 05 березня 2025 року визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення передбачених ст. 38 КУпАП строків.

Не погоджуючись з вказаною постановою, захисник ОСОБА_1. 16 квітня 2025 року подала апеляційну скаргу, а також порушила питання поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження зазначила, що вперше апеляційна скарга на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 05 березня 2025 року була подана захисником ОСОБА_1. 14 березня 2025 року. Постановою Київського апеляційного суду від 15 квітня 2025 року апеляційну скаргу повернуто у зв`язку з ненаданням договору про надання правничої допомоги захисником. 16 квітня 2025 року захисник ОСОБА_1. ознайомилася з матеріалами справи і подала апеляційну скаргу повторно.

Вислухавши думку захисника Лук`янчука А.В., який представляє інтереси потерпілого ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана Голосіївського районного суду міста Києва була винесена 05 березня 2025 року. Вперше апеляційну скаргу на вказану постанову захисник ОСОБА_1. подав 14 березня 2025 року (а.с. 104). Постановою Київського апеляційного суду від 15 квітня 2025 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1. повернуто через ненадання витягу з договору про надання правової допомоги, засвідченого підписами сторін (а.с. 107-108). 16 квітня 2025 року захисник ОСОБА_1. ознайомився з матеріалами справи (а.с. 109). Повторно апеляційна скарга була подана захисником ОСОБА_1. 16 квітня 2025 року (а.с. 117).

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що визначені захисником ОСОБА_1. причини пропуску строку на апеляційне оскарження слід вважати поважними, а строк на оскарження підлягає поновленню.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1. просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Посилається на порушення норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення вказано про порушення ОСОБА_1 вимог п. 13.3. ПДР, яким передбаченовимоги дотримання безпечного інтервалу під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду. Як вбачається з матеріалів справи, ДТП сталася на автомобільній парковці ТРЦ «Епіцентр» на перетині двох смуг руху. ОСОБА_1 не здійснювала ані обгін, ані випередження чи об`їзд, так саме не мав місце зустрічний роз`їзд транспортних засобів. ОСОБА_1 не могла порушити вимоги п. 13.3. ПДР, а зміст складеного протоколу не відповідає обставинам справи. Наголошує також на тому, що ДТП мала місце з вини іншого учасника - водія транспортного засобу Audi, який рухався зліва до ОСОБА_1 та мав надати їй дорогу.

Вислухавши пояснення захисників Цимейко Г.О. і Лук`янчука А.В., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Приймаючи постанову про накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - порушенні вимог п. 13.3. ПДР, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Апеляційний суд не може погодитися із такими висновками суду першої інстанції, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

До суду першої інстанції був наданий протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 184291 від 28 листопада 2024 року, в якому зазначено, що 28 листопада 2024 року о 18 год. 30 хв. у м. Київ, по вул. Кільцева Дорога (парковка ТРЦ «Епіцентр»), водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Peugeot» д.н.з. НОМЕР_1 , порушуючи правила дорожньої розмітки, порушуючи правила зустрічного роз`їзду, та здійснила зіткнення з т.з. «Audi» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , у подальшому т.з. «Peugeot» д.н.з. НОМЕР_1 відлетіло до припаркованих т.з. «Toyota» д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , та «BMW» д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_4 , унаслідок чого, автомобілі отримали механічні пошкодження Водій ОСОБА_1 порушила п. 13.3 ПДР - порушення правил зустрічного роз`їзду, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

П. 13.3 ПДР визначено, що під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

З схеми місця ДТП та письмових пояснень учасників ДТП, зіткнення транспортних засобів «Peugeot» д.н.з. НОМЕР_1 ,під керуванням ОСОБА_1 , та «Audi» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , відбулося на парковці ТРЦ «Епіцентр`по вул. Кільцева Дорога в м. Києві. Транспортні засоби «Peugeot» д.н.з. НОМЕР_1 , та «Audi» д.н.з. НОМЕР_2 , рухалися перпендикулярно один до одного. А тому суд першої інстанції безпідставно вважав доведеним порушення ОСОБА_1 вимог п. 13.3 ПДР.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження своєї позиції захисник ОСОБА_1 надав суду першої інстанції копію висновку експерта №11/25 за результатами проведення автотехнічної експертизи по матеріалам справи про адміністративне правопорушення №752/26622/24 від 22 січня 2025 року. Захисник Кузнєцова Є.Г. також надав суду копію висновку експерта № 1221/03/2025 за матеріалами судової справи №752/26412/24. У вказаних висновках не зазначено про допущення порушення ОСОБА_1 вимог п. 13.3 ПДР.

При цьому в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008р., заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У своїх рішеннях ЄСПЛ наголошує на тому, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи. Натомість, згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП такий обов`язок покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції постанова Голосіївського районного суду міста Києва від 05 березня 2025 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у справіна підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києвавід 05 березня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника Цимейко Ганни Олегівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Скасувати постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 05 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Шебуєва В.А.