Справа № 404/4883/25
Номер провадження 3/404/1444/25
П О С Т А Н О В А
11 червня 2025 року суддя Фортечного районного суду міста Кропивницького Бурко Руслан Володимирович, розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки на запит суду не надано, за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, суд,-
Згідно протоколів про адміністративні правопорушення серії ЕПР 1 № 329060 та ЕПР 1 № 329057 від 13.05.2025 р. ОСОБА_1 02.05.2025 року о 13 год. 10 хв., рухаючись в м. Кропивницькому по вул. Соборна, 1а, керував транспортним засобу «Mitsubishi Pajero Sport 2.5 TD», д.н. НОМЕР_1 , де під час руху не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого допустив наїзд на припаркований поряд транспортний засіб «BMW X3», д.н. НОМЕР_2 . Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Після чого з місця скоєння ДТП зник. Своїми діями ОСОБА_1 порушено вимоги п. 13.1 та 2.10.а Правил дорожнього руху України, за що передбачено відповідальність за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.
Постановою Фортечного районного суду міста Кропивницького від 11 червня 2025 року справи об`єднано в одне провадження.
Під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 вину у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП визнав, пояснивши, що дійсно допустив порушення за обставин, вказаних у протоколі. Разом з тим зазначив, що вину у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП не визнає повністю, оскільки стверджує, що порушення були незначні, а з місця ДТП він не зникав, однак почекавши деякий час водія транспортного засобу «BMW X3», д.н. НОМЕР_2 , він залишив на автомобілі записку з номер його телефону та поїхав у справах. Вважає, що не залишав місце дорожньо-транспортної пригоди та просив закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення за ст. 122-4 КУпАП.
З досліджених доказів вбачається, що водій ОСОБА_1 діяв всупереч вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України і мав технічну можливість уникнути створення умов, що призвели до ДТП. Зазначені порушення вимог ПДР України, перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з ДТП, характер та локалізація пошкоджень транспортних засобів, які мали місце, беззаперечно вказують на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 329060 від 13.05.2025 р. року та схемою місця ДТП, які підтверджують обставини встановлені судом, наданими суду поясненнями ОСОБА_1 , письмовими поясненнями ОСОБА_2 , електронним рапортом, реєстраційною карткою транспортного засобу, копією адмінпостанови, витягом з АРМ 102, які у своїй сукупності підтверджують обставини встановлені в суді.
Наведені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому в своїй сукупності підтверджують обставини, встановлені в суді. При цьому, будь-які об`єктивні дані, які б спростовували чи ставили під сумнів досліджені докази, відсутні і не встановлені.
Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Разом з тим, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, не знайшла свого підтвердження належними та достатніми доказами, а тому справа підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Тобто, виходячи із диспозиції даної статті слідує, що для кваліфікації дій правопорушника за даною статтею, необхідною умовою є наявність факту дорожньо-транспортної пригоди, усвідомлення особою, що притягується до адміністративної відповідальності, причетності до неї та умисел вказаної особи на залишення дорожньо-транспортної пригоди.
Між тим, в протоколі про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 відсутні дані про наявність умислу на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, а будь-які докази цього до матеріалів справи не долучені. Під час розгляду справи у суді ОСОБА_1 в своїх поясненнях одразу заперечив факт свідомого залишення місця події.
Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Із врахуванням загального визначення поняття адміністративного правопорушення обов`язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).
Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Пояснення ОСОБА_1 про відсутність його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, на переконання суду не спростовано належними, достатніми та допустимими доказами, вони послідовні протягом провадження у справі, беруться судом до уваги, тому у справі не доведено вину ОСОБА_1 як обов`язкову ознаку суб`єктивної сторони правопорушення.
Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя. Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
За викладених обставин суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, за протоколом про адміністративне правопорушення не знайшла свого підтвердження, а тому провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
При накладенні стягнення, суд, згідно з вимогами ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Із врахуванням особи винного, враховуючи ступінь його вини та обставини правопорушення, суд вважає за можливе накласти стягнення у межах закону, який він порушив за ст. 124 КУпАП, у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд стягує з правопорушника на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.
Керуючись ст.ст. 33, 36, 122-4, 124, 247, 283, 284, 285 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»,-
Закрити провадження в справі відносно гр. ОСОБА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення правопорушнику копії постанови, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу у вказаний строк постанова надсилається для примусового виконання, в порядку якого з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення через Фортечний районний суд міста Кропивницького.

Суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького

Р. В. Бурко