ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1019/25 Справа № 216/5486/24 Суддя у 1-й інстанції - ЦИМБАЛІСТЕНКО О. В. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., за участю захисника Дербіна Д.О. розглянувши апеляційну скаргу захисника Дербіна Д.О. на постанову судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 березня 2025 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови 26 липня 2024 року о 21 год. 46 хв. у м. Кривий Ріг по вул. Старовокзальна, біля буд. 26А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Geely MK», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, яка не відповідає обстановці, розширені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі у встановленому законодавсом порядку водій відмовився.

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на один рік. Стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

З таким судовим рішенням не погодився захисник Дербін Д.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку вважаючи його незаконним та таким, що підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю. В обґрунтування вказує, що оформлення матеріалів справи інспектором поліції відбувалось з грубим порушенням порядку складення та подальшого викладення фактів в протоколі, вищезазначений протокол не відображає всі обставини справи, та не відповідає вимогам ст. 130 КУпАП, ст. 266 КУпАП, наказу Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Вважає, що порушено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не роз`яснили права, передбачені ст. 268 КУпАП і ст. 63 Конституції України, не надали можливості реалізувати право на захист. Вважає, що відеозаписи не підтверджують стану сп`яніння чи відмови від огляду, ОСОБА_1 заперечував вживання будь-яких речовин і не відмовлялася від медичного огляду. Вказує, про упереджене ставлення до особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки ще до початку оформлення були згадки про попередні правопорушення. Вважає, що ознаки сп`яніння, зазначені в протоколі, відсутні на наявних відеозаписах. Вважає, що були відсутні підстави для зупинки авто і зупинка не була належно обґрунтована, що робить усі подальші дії поліції незаконними. А Суд першої інстанції вийшов за межі обвинувачення, самостійно встановивши порушення ПДР, що погіршило становище особи. Вважає, що відеодокази є неналежними та недопустимими, бо відео не безперервне. Вказує, що рапорт поліцейського не може підтверджувати факт відмови від огляду.

Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вислухавши думку захисника, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін за таких підстав.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення.

Відповідно до диспозиції ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДД України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 26.07.2024 серії ЕПР1 № 104503, який відповідає вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26.07.2024;

- рапортом працівників поліції;

- відеозаписами на DVD - диску, на яких зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення.

Проаналізувавши докази по справі, вважаю, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

Стягнення суддею накладене відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу, відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта, про порушення вимог законодавства при складанні протоколу, є безпідставними, та повністю спростовується наявним у матеріалах справи протоколом про адміністративне правопорушення.

Складання протоколу, оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та не є розглядом справи відповідно до положень статей 221, 279 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 104503 від 26.07.2024 щодо ОСОБА_1 , він містить усі необхідні дані, передбачені положеннями ч.1 ст. 256 КУпАП, зокрема, і суть адміністративного правопорушення, що ставиться у провину водію ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги, що порушено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не роз`яснили права, передбачені ст. 268 КУпАП і ст. 63 Конституції України, не надали можливості реалізувати право на захист, є безпідставними та повністю спростовуються наявними матеріалами по справі.

Згідно відеозапису гр. ОСОБА_1 роз`яснено його прав та обов`язків передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Щодо відсутності захисника при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, це не є підставою для скасування постанови судді, оскільки відповідно до частини 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право користуватися юридичною допомогою адвоката при розгляді справи.

Складання протоколу, оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та не є розглядом справи відповідно до положень статей 221, 279 КУпАП. Відповідно, нормами статті 268 КУпАП не передбачено обов`язкової участі адвоката при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Тобто, у поліцейського при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відсутній обов`язок очікувати на прибуття на місце події захисника. ОСОБА_1 не був позбавлений можливості з`єднатися із адвокатом засобами телефонного чи електронного зв`язку.

Міркування апелянта, що відеозаписи не підтверджують стану сп`яніння ОСОБА_1 який заперечував вживання будь-яких речовин, не заслуговують на увагу, оскільки право поліцейського виявляти водіїв із ознаками алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів унормовано Законами України «Про Національну поліцію», «Про дорожній рух», постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

На підставі викладеного апеляційний суд зазначає, що ознаки сп`яніння встановлює поліцейський під час спілкування з водієм, та наявність таких ознак на думку поліцейського саме і є підставою для пропонування огляду на стан сп`яніння.

Згідно матеріалів справи у водія ОСОБА_1 працівниками поліції були виявлені ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, яка не відповідає обстановці, розширені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови.

Вказані ознаки наркотичного сп`яніння прямо передбачені інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року.

Доводи апелянту про зворотне, а саме, що з відеозапису видно, що у водія відсутні ознаками сп`яніння та поведінка адекватна є безпідставними та носять суб`єктивний характер.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не відмовлялася від медичного огляду, є безпідставними та спростовуються наявними матеріалами справи, відеозаписами та іншими письмовими доказами.

Під час апеляційного розгляду доводи апеляційної скарги про упереджене ставлення працівників поліції до ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження. Апелянт не надав доказів на підтвердження вказаного, його міркування носять суб`єктивний.

Доводи скаржника з приводу законності чи незаконності зупинки транспортного засобу працівниками поліції, не приймаються до уваги, оскільки вказане не є предметом розгляду даної справи та віднесено до виключної компетенції судів адміністративної юрисдикції.

Проте доводи сторони захисту, що суд першої інстанції вийшов за межі обвинувачення, самостійно встановивши порушення ПДР, що погіршило становище особи, є безпідставним. Оскільки судом були перевірені доводи сторони захисту, за наявними матеріалами справи. Згідно яких на відеозаписі вбачається, що причиною зупинки стало те, що права фара на транспортному засобі не горіла, про що і було проінформовано ОСОБА_1 співробітником поліції, про його причину зупинки.

Доводи апелянта, що рапорт поліцейського не може підтверджувати факт відмови від огляду, є безпідставними.

В розумінні ст. 251 КУпАП рапорт працівника поліції є не доказом, а джерелом доказів, тобто фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, в розумінні, є доказом у справі про адміністративне правопорушення. З огляду на справу, що розглядається, у рапорті працівника поліції містяться фактичні дані про час та місце вчинення правопорушення, особу правопорушника, причини зупинки транспортного засобу, а тому є допустимим та належним джерелом доказів. А висновок про наявність складу правопорушення в діях особи відносно якої складено протокол, дійсно є уявленням особи, що склала протокол, про наявність правопорушення, яке в суді повинно бути підтверджено відповідними доказами.

Тому рапорт, долучений до матеріалів справи суд оцінює саме як джерело доказів.

Також не знайшли свого підтвердження і доводи апеляційної скарги про те, що наявний відеозапис не можна визнати доказом вчинення адміністративного правопорушення, оскільки він є не безперервним. Ці доводи є необґрунтованими, оскільки відеозапис містить події правопорушення та увесь хід спілкування водія з працівниками поліції.

Апеляційний суд також не має сумнівів щодо достовірності наявних у матеріалах справи відеозаписів. Відеозаписи як докази отримані в порядку, визначеному законом, зокрема ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» та ст. 251 КУпАП, відповідно до яких доказами є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а їх зміст з точки зору належності та допустимості оцінюється судом, виходячи із сукупності усіх наданих доказів.

Долучений до матеріалів справи відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та оцінити поведінку водія та працівників поліції, які брали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Він отриманий у встановленому законом порядку та здійснений працівниками поліції за допомогою наявних у них технічних засобів, а тому є належним і допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення та не викликає жодних сумнівів у суду апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, а рішення є незаконним та необґрунтованим не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та є безпідставними і розцінюються апеляційним судом, як спосіб захисту з метою уникнення від адміністративної відповідальності за вчинене ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи, що сукупність викладених апелянтом обставин у апеляційній скарзі вказують на те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 є недійсним, а долучені до нього матеріали є недопустимими доказами, є безпідставними, оскільки наведені ним міркування з цього приводу носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами.

Суддя апеляційного суду приходить до висновку, що підстави для скасування або зміни постанови судді міського суду відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Дербіна Д.О. залишити без задоволення.

Постанову судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 березня 2025 року, у справі про адміністративні правопорушення передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя